номер провадження справи 3/222/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 Справа №908/3812/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу:

за позовом: Фізичної особи-підприємця ЛОГУНОВА ДЕНИСА ВІКТОРОВИЧА ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МОТОР СІЧ» (69068, Запорізька обл., місто Запоріжжя, пр.Моторобудівників, буд. 15; ідентифікаційний код юридичної особи 14307794)

про стягнення коштів

без виклику (повідомлення) сторін

РУХ СПРАВИ.

22.12.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ЛОГУНОВА ДЕНИСА ВІКТОРОВИЧА до відповідача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МОТОР СІЧ» (скорочене найменування АТ «МОТОР СІЧ»), про стягнення заборгованості за договором №4544/02-Д(КХ) від 25.08.2025 у розмірі 121 435,70 грн, інфляційних втрат у розмірі 505,74 грн, 3 % річних у розмірі 498,15 грн, пені в розмірі 5020,08 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 справу №908/3812/25 передано на розгляд судді Педоричу С.І.

Ухвалою суду від 25.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №908/3812/25 та присвоєний справі номер провадження 3/222/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно із наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа (ухвали суду від 25.12.2025 про відкриття провадження у справі №908/3812/25) в електронному вигляді до електронного кабінету відповідача АТ «МОТОР СІЧ», доставлено 25.12.2025.

08.01.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

15.01.2026 позивачем подано відповідь на відзив.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

25.05.2025 між ФОП Логунов Д.В. (надалі за текстом Позивач, Постачальник) та АТ «МОТОР СІЧ» (Відповідач, Покупець) укладено договір поставки №4544/02-Д(КХ).

Через порушення відповідачем умов договору поставки №4544/02-Д(КХ) від 25.05.2025 та положень чинного законодавства в частині оплати за поставлений товар позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 121 435,70 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару, позивачем на підставі пункту 7.2. договору та положень ст.ст. 549, 625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу пеню у розмірі 5020,08 грн, 3% річних у розмірі 498,15 грн та інфляційні втрати у розмірі 505,74 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що на вчасність виконання Відповідачем зобов`язань за договором прямо вплинули ракетні обстріли виробничих площ АТ «Мотор Січ» та необхідність відновлення знищеного виробництва з метою першочергового виконання в зв`язку зі збройною агресією рф з метою її відсічі державних оборонних контрактних зобов`язань. АТ «Мотор Січ» позовні вимоги визнає, однак в позові зазначена сума, яка на сьогоднішній день не є коректною і позовні вимоги підлягають зменшенню. Так, АТ «Мотор Січ» здійснило частково оплату в розмірі 5000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №825 687 грн. від 18.12.2025, що в свою чергу обумовлює уточнення позовних вимог. Більш того, за своєю можливістю АТ «Мотор Січ» докладає всіх зусиль для виплати суми заборгованості у розумні строки. Враховуючи, що АТ «Мотор Січ» добровільно виконує зобов`язання за договором із погашення сформованої заборгованості, вважаємо, що звернення Позивача із позовною заявою є передчасним, відтак просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ВІДПОВІДЬ ПОЗИВАЧА НА ВІДЗИВ (стислий виклад).

Позивач вважає посилання відповідача на те, що на вчасність виконання відповідачем зобов`язань за договором прямо вплинули ракетні обстріли виробничих площ АТ «Мотор Січ» та необхідність відновлення знищеного виробництва з метою першочергового виконання в зв`язку зі збройною агресією рф з метою її відсічі державних оборонних контрактних зобов`язань, не є належною підставою невиконання договірних зобов`язань.

Позивачем врахований факт часткової оплати в розмірі 5000 грн, що відображено у розрахунку заборгованості.

Вважає необґрунтованою позицію відповідача щодо передчасності подачі позову.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості договором поставки №4544/02-Д(КХ) від 25.05.2025 в розмірі 121 435,70 грн, пені у розмірі 5020,08 грн, 3% річних у розмірі 498,15 грн та інфляційних втрат у розмірі 505,74 грн.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був поставлений позивачем товар, на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлений товар мав бути оплачений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був оплачений відповідачем поставлений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

25.05.2025 між ФОП Логунов Д.В. (Постачальник позивач у справі) та АТ «Мотор Січ» (Покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки №4544/02-Д(КХ) від 25.08.2025 (надалі Договір).

За умовами п.1.1 Договору Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах даного Договору поставляти і передавати у власність Покупця продукти харчування (далі - «Товар»), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар на умовах даного Договору.

Згідно із п.1.3 Договору найменування Товару, його кількість, асортимент, ціна за одиницю Товару, загальна вартість Товару, вказуються у видаткових накладних (специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього договору. Видаткова накладна (специфікація) оформлюється на кожну партію.

Відповідно до п.1.5 Договору визначено отримувачем Товару відокремлений підрозділ комбінат харчування акціонерного товариства «Мотор Січ» (код філії 128), який діє на підставі внутрішнього положення.

Пунктом 3.4 Договору сторони визначили, що розрахунки за даним Договором здійснюються в національній валюті шляхом перерахування безготівкових коштів Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний в Договорі, протягом 10 календарних днів з моменту поставки Товару.

Згідно з п.3.6 Договору перераховані Покупцем кошти зараховуються в першу чергу на погашення простроченої, на момент оплати, заборгованості Покупця перед Постачальником за попередні поставки незалежно від призначення платежу, яке зазначено в платіжному документі.

За умовами п.4.2 Договору Постачальник зобов`язаний надати Покупцеві супровідну документацію на українській мові, включаючи товарно-транспортну та видаткову накладні, що оформлені згідно діючого законодавства України, а Покупець у свою чергу зобов`язаний прийняти Товар і підписати супровідну документацію.

У пункті 4.5 Договору передбачено, що Товар вважається поставленим за умови надання Постачальником Покупцю оформленої відповідним чином супровідної документації.

Відповідно до п.4.7 Договору право власності Покупця на Товар, та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження Товару, переходить до Покупця з моменту передачі Товару Покупцю.

Відповідно до п.7.2 Договору, За порушення строків оплати за фактично поставлений Товар, Постачальник має право стягнути пеню, у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до « 31» грудня 2025 р. (п.10.6 Договору).

На виконання зобов`язань за Договором позивачем поставлено Відповідачеві товар на загальну суму 126 435,70 грн за видатковими накладними:

№213 від 16.10.2025 на суму 32 250,00 грн;

№225 від 20.10.2025 на суму 8192,80 грн;

№230 від 21.10.2025 на суму 10 803,20 грн;

№239 від 22.10.2025 на суму 37 392,20 грн;

№254 від 27.10.2025 на суму 8045,80 грн;

№256 від 28.10.2025 на суму 29 751,70 грн.

Крім видаткових накладних, на підтвердження факту передачі товару позивачем додано до матеріалів справи товарно-транспортні накладні, які підписані відповідачем №213Р від 16.10.2025, №225Р від 20.10.2025, №230Р від 21.10.2025, №239Р від 22.10.2025, №254Р від 27.10.2025, № 256Р від 28.10.2025.

Видаткові накладні та товарно-транспортні накладні підписані відповідачем (Покупцем) без жодних зауважень.

18.12.2025 Відповідач частково оплатив товар на суму 5000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №825687 від 19.12.2025.

Тож, у встановлений договором строк Відповідач оплату повністю не здійснив, що призвело до виникнення у Відповідача боргу перед Позивачем у розмірі 121 435,70 грн та нарахування пені у розмірі 5020,08 грн, 3% річних у розмірі 498,15 грн та інфляційних втрат у розмірі 505,74 грн.

Викладені обставини спричинили звернення Позивача до суду із зазначеною позовною заявою за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ.

Щодо суми основного боргу.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем було здійснено поставку продукції на загальну суму 208 836,24 грн, що підтверджується підписаними представниками сторін видатковими накладними.

Видаткові накладні підписані відповідачем без заперечень та зауважень.

Підписання відповідачем видаткової накладної, яка у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом та фіксує факт здійснення господарської операції, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриману продукцію.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.4 Договору сторони визначили, що розрахунки за даним Договором здійснюються в національній валюті шляхом перерахування безготівкових коштів Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний в Договорі, протягом 10 календарних днів з моменту поставки Товару.

Згідно матеріалів справи, відповідач, у визначений договором строк, оплату за товар не здійснив.

Часткову оплату товару відповідачем здійснено 18.12.2025 в розмірі 5000,00 грн.

Невиконане зобов`язання за договором у сумі 121 435,70 грн підтверджується матеріалами справи та визначається відповідачем.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ураховуючи викладене вище, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем, з урахуванням часткової оплати, у сумі 121 435,70 грн належним чином доведена, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 121 435,70 грн.

Щодо нарахування пені.

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповіднодо пункту 5.2 договору за порушення грошового зобов`язання за цим Договором більше 3-х календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу за весь період такого прострочення.

Відповідно до п.7.2 Договору за порушення строків оплати за фактично поставлений Товар, Постачальник має право стягнути пеню, у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені.

На підставі п. 7.2 Договору Позивач нарахував пеню за загальний період 27.10.2025-19.12.2025 за кожною видатковою накладною окремо всього на суму 5020,09 грн (розрахунок а.с.11).

Відповідач проти наведеного позивачем розрахунку пені не заперечив, свого контррозрахунку не навів.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд встановив, що за видатковими накладними №213 від 16.10.2025 на суму 32 250,00 грн та №239 від 22.10.2025 на суму 37 392,20 грн неправильно визначено дату, з якої слід обраховувати пеню, а також арифметично неправильно здійснено розрахунок за накладною №239 від 22.10.2025.

Так, граничний строк оплати товару за цими накладеними припадає на неробочий день 26.10.2025 (неділя) та 01.11.2025 (субота).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, виходячи зазначеної норми ЦК України, граничний строк оплати товару за цими накладеними припадає на перші робочі дні 27.10.2025 та 03.11.2025, відповідно.

Здійснивши розрахунок пені в юридичній інформаційно-пошуковій системі «Законодавство», зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, за кожною видатковою накладною окремо, враховуючи строки оплати, суд встановив, що сума пені становить 5056,66 грн.

Проте, позивачем заявлено пеню в розмірі 5020,08 грн, тобто в розмірі меншому, ніж розраховано судом, тому задоволенню підлягає вимога про стягнення пені в заявленому позивачем розмірі 5020,08 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.3. договору, сторони домовилися, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна Сторона несе відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої Сторони за Договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12% річних від простроченої суми.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).

Виходячи із положень статті 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Визначене частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у такого боржника в силу закону (ч.2 ст.625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму "інфляційних втрат" як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільног окодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

З огляду на наведене, оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання позивач правомірно нараховує 3% річних та інфляційні втрати.

Позивачем заявлена вимога про стягнення 3% річних у розмірі 498,15 грн, яка розрахована за кожною видатковою накладною окремо за загальний період з 27.10.2025-19.12.2025 (розрахунок на звороті а.с.11).

Відповідач проти наведеного позивачем розрахунку 3% річних не заперечив, свого контррозрахунку не навів.

Перевіривши розрахунок 3% річних, який надано позивачем, суд встановив, що за видатковими накладними №213 від 16.10.2025 на суму 32 250,00 грн та №239 від 22.10.2025 на суму 37 392,20 грн неправильно визначено дату, з якої слід обраховувати три проценти річних.

Так, граничний строк оплати товару за цими накладеними припадає на неробочі дні 26.10.2025 (неділя) та 01.11.2025 (субота).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, виходячи зазначеної норми ЦК України, граничний строк оплати товару за цими накладеними припадає на наступні робочі дні 27.10.2025 та 03.11.2025, відповідно.

Здійснивши розрахунок пені в юридичній інформаційно-пошуковій системі «Законодавство», зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, за кожною видатковою накладною окремо, враховуючи строки оплати, суд встановив, що обґрунтована сума трьох процентів річних становить 489,35 грн, яка підлягає задоволенню.

Оскільки позивачем заявлено 3% річних у більшому розмірі (498,15 грн), у стягненні трьох процентів річних в розмірі 8,80 грн слід відмовити, як заявлених необґрунтовано.

Позивачем заявлені до стягнення інфляційні втрати за листопад 2025 року в розмірі 505,74 (розрахунок на звороті а.с.11).

Відповідач проти наведеного позивачем розрахунку інфляційних втрат не заперечив, свого контррозрахунку не навів.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, який наданий позивачем, суд встановив, що розрахунок на суму 505,74 грн відповідає вимогам закону, умовам договору, є арифметично правильними та Відповідачем не спростований, а тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних підлягають задоволенню в повному обсязі.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором поставки за №4544/25-Д(КХ) від 25.05.2025 (а.с.12-13), довіреністю на отримання товару (а.с.14), видатковими накладними, ТТН, відомостями на вантаж та рахунками на оплату (а.с.18-29), рахунки на оплату (а.с.48-59), розрахунком (а.с.11).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Таким чином, інші аргументи сторін, які не висвітлені в цьому рішенні, не мають істотного значення для вирішення справи.

Відповідач не спростував доводи позивача, доводи позивача підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи вище встановлені обставини, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково в розмірі 127 450,87 грн, з яких: 121 435, грн. основного боргу, 5020,08 грн пені, 489,35 грн трьох процентів річних, 505,74 грн втрат від інфляції. У решті вимог щодо стягнення трьох процентів річних в розмірі 8,80 грн слід відмовити, як заявлених необґрунтовано.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МОТОР СІЧ» (69068, Запорізька обл., місто Запоріжжя, пр.Моторобудівників, буд. 15; ідентифікаційний код юридичної особи 14307794) на користь Фізичної особи-підприємця ЛОГУНОВА ДЕНИСА ВІКТОРОВИЧА ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суму основної заборгованості в розмірі 121 435,70 грн (сто двадцять одну тисячу чотириста тридцять п`ять гривень 70 коп.), пеню в розмірі 5020,08 грн (п`ять тисяч двадцять гривень 08 коп.) три проценти річних в розмірі 489,35 грн (чотириста вісімдесят дев`ять гривень 35 коп.), інфляційні втрати в розмірі 505,74 грн (п`ятсот п`ять гривень 74 коп.). Видати наказ.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МОТОР СІЧ» (69068, Запорізька обл., місто Запоріжжя, пр.Моторобудівників, буд. 15; ідентифікаційний код юридичної особи 14307794) на користь Фізичної особи-підприємця ЛОГУНОВА ДЕНИСА ВІКТОРОВИЧА ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,23 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 23 коп.). Видати наказ.

У решті вимог про стягнення 8,80 грн трьох процентів річних відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний 23.02.2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.І. Педорич