ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 911/1065/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Кролевець О.А., Мамалуй О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ЛІНІЯ 1"

на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Поліщук Л.В., Богатиря К.В., Аленіна О.Ю.,

від 13.11.2025

за результатами розгляду заяви Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" (вх.№4387/25 від 03.11.2025) про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат

у справі за позовом Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ЛІНІЯ 1"

про стягнення 11 434 243,27 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Обставини, що передували прийняттю оскаржуваної додаткової постанови

У квітні 2024 року Дочірнє підприємство "МЕГАТРАНС-2" звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Лінія 1" про стягнення 11 434 243, 27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним між сторонами договором оренди приміщень торгово-сервісного комплексу №21-04 від 21.04.2019 в частині здійснення повної та своєчасної оплати орендних платежів за січень - березень 2024 року та сервісних платежів за березень 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.05.2024 року, яка була залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду, позовну заяву Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" було направлено за підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Господарський суд Одеської області рішенням від 27.06.2025 у справі № 911/1065/24 позов Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" задовольнив повністю. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Лінія 1" на користь Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" заборгованість за договором оренди в розмірі 11 434 243 грн 27 коп. та судовий збір в розмірі 171 513 грн 65 коп.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 21.07.2025 частково задоволено заяву позивача про розподіл судових витрат. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Лінія 1" на користь Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" витрати на проведення судової економічної експертизи у розмірі 48 000 грн. В іншій частині додаткових вимог - відмовлено.

Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 28.10.2025 рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 21.07.2025 у справі № 911/1065/24 залишив без змін.

03.11.2025 Дочірнє підприємство "МЕГАТРАНС-2" (вх.№4387/25 від 03.11.2025) звернулося до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій заявник просив ухвалити додаткову постанову про розподіл судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи № 911/1065/24 в суді апеляційної інстанції. Просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ЛІНІЯ 1" на користь Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" витрати на правничу допомогу в сумі 130 725,00 грн.

Відповідач подав до апеляційного суду заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з підстав необґрунтованості вимог та надмірності розміру заявлених витрат.

Короткий зміст оскаржуваної додаткової постанови апеляційного господарського суду та мотиви її прийняття

Додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 у справі № 911/1065/24 заяву Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" (вх.№4387/25 від 03.11.2025) про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ЛІНІЯ 1" на користь Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" 40 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції. У задоволенні решти вимог відмовлено.

При постановленні додаткової постанови суд апеляційної інстанції врахував, що результат вирішення спору відбувся на користь позивача, оцінив наведені позивачем доводи щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та подані на їх підтвердження докази, взяв до уваги заперечення відповідача, надав оцінку дотриманню критеріїв формування розміру гонорару адвоката, з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи (яка, на думку колегії суддів не є занадто складною), обсягу наданих адвокатом послуг, в тому числі - аналогічності позицій в першій та апеляційній інстанціях, керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, дійшов висновку про наявність підстав для їх часткового відшкодування за рахунок відповідача в розмірі 40 000,00 грн. Зазначив, що стягнення повної вартості наданих адвокатом позивачу послуг у розмірі 130725,00 грн не узгоджується з критеріями розумності розміру адвокатських витрат і пропорційності, так як ці витрати не обґрунтовують обсягу фактичних дій представника заявника, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, і є надмірними. Тобто не є розумно обґрунтованими і, відповідно, такі витрати не можуть бути відшкодовані тільки лише через те, що вони дійсно понесені заявником.

Судом апеляційної інстанції розглянуто заперечення відповідача щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, та спростовано доводи відповідача про ненадання позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та про те, що всупереч вимогам статті 126 Господарського процесуального кодексу України, статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання адвокатських послуг від 25.08.2025 не містить жодних положень щодо порядку обчислення гонорару та щодо його розміру.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

03.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА ЛІНІЯ 1" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 у справі № 911/1065/24 у якій просило її скасувати.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що всупереч вимог ст. 126 ГПК України, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання адвокатських послуг від 25.08.2025 року не містить жодних положень щодо порядку обчислення гонорару та щодо його розміру, а визначений в умовах надання послуг АО «ЮРЛАЙН» розмір гонорару суперечить суті поняття «фіксований» розмір гонорару.

Також скаржник вказує на невідповідність висновків суду апеляційної інстанції висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, від 19.09.2023 у справі № 826/14340/18, від 22.01.2025 у справі № 540/5794/21, у додаткових постановах Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22 та від 17.07.2024 у справі № 910/10010/23, в пункті 23 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 906/513/18.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у додаткових постановах від 08.02.2022 у справі №915/1473/20, від 25.01.2022 у справі №910/2679/21, від 12.01.2022 у справі №918/548/21, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі.

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним господарським судом позивач, звертаючись до суду апеляційної інстанції з відзивом, зазначав що орієнтовний попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 130 000,00 грн.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 21.07.2025 у справі №911/1065/24 залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на скаржника.

03.11.2025 до суду апеляційної інстанції надійшла заява Дочірнього підприємства «МЕГАТРАНС-2» (вх.№4387/25 від 03.11.2025), у якій заявник просив ухвалити додаткову постанову про розподіл судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи №911/1065/24 в суді апеляційної інстанції, разом із доказами таких витрат.

Тобто заява подана позивачем в межах п`ятиденного строку з дня ухвалення постанови суду апеляційної інстанції від 28.10.2025.

Із наданих позивачем до заяви документів вбачається, що 25.08.2025 між Дочірнім підприємством «МЕГАТРАНС-2» (замовником) та Адвокатським об`єднанням «ЮРЛАЙН» (виконавцем) укладено договір про надання адвокатських послуг (надалі договір), відповідно до пункту 1.1. якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати йому адвокатські та інші юридичні послуги, а замовник зобов`язується оплачувати надані виконавцем послуги в порядку, терміни та на умовах, встановлених договором.

У пункті 1.2. договору сторони погодили, що послуги, які надаються замовнику виконавцем відповідно до умов договору, полягають у наступному:

-аналіз матеріалів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 у справі №911/1065/24;

-аналіз наявності або відсутності підстав для апеляційного оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 у справі №911/1065/24 у вигляді порушення норм процесуального права або невірного застосування норм матеріального права;

-аналіз правових позицій Верховного Суду, на які наведені посилання в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1», а також релевантної практики Верховного Суду у подібних правовідносинах;

-підготовка відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 у справі №911/1065/24, підготовка клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв або клопотань, які можуть бути подані на стадії апеляційного перегляду справи у випадку такої необхідності;

-участь у судових засіданнях суду апеляційної інстанції та представництво інтересів замовника у Південно-західному апеляційному господарському суді при розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 у справі №911/1065/24;

-надання роз`яснень та консультацій з юридичних питань, а саме: усних і письмових довідок щодо законодавства України та його застосування; підготовка процесуальних документів за окремими дорученнями замовника.

Згідно із пунктами 2.3. 2.5. договору для надання послуг виконавець має право на власний розсуд залучати будь-яких своїх спеціалістів (адвокатів, помічників адвокатів, юристів та інших спеціалістів), а також третіх осіб, особисто залишаючись відповідальним перед замовником за виконання договору. Під час надання послуг за договором спеціалісти виконавця мають права та повноваження, передбачені чинними процесуальними кодексами України. Сторони погодили, що при наданні послуг обмеження прав виконавця та його спеціалістів не встановлюються.

Вартість послуг, що надаються виконавцем за договором, порядок їх оплати, компенсація витрат виконавця, а також інші платежі, які здійснюються замовником при виконанні договору, встановлюються сторонами за їх домовленістю на підставі виставлених рахунків (пункт 3.2. договору).

Відповідно до пунктів 3.3. 3.5. договору оплата послуг виконавця здійснюється замовником протягом 5-ти банківських днів з дня надання виконавцем рахунку на оплату. Оплата здійснюється в безготівковій формі через банківську установу відповідно до чинного законодавства України. Після оплати послуг виконавець направляє замовнику для підписання акт про надані послуги в двох примірниках, один з яких після підписання замовником повертається виконавцю.

Договір набирає чинності з 25.08.2025 і укладений на строк до 31.12.2025 включно.

Умови надання послуг Адвокатським об`єднанням «ЮРЛАЙН» погоджено сторонами у додатку №1 до договору про надання адвокатських послуг від 25.08.2025.

Зокрема, у пункті 5 зазначених умов надання послуг передбачено, що зважаючи на значну ціну позову у судовому спорі, що перевищує 11,4 мільйонів гривень, сторони погодили, що за надання послуг за цим договором замовник сплачує виконавцю вартість послуг у фіксованому розмірі, а саме: 130725,00 грн без ПДВ (який не нараховується). Винагорода за цим договором сплачується на підставі виставленого виконавцем рахунку.

29.10.2025 між Дочірнім підприємством «МЕГАТРАНС-2» (замовником) та Адвокатським об`єднанням «ЮРЛАЙН» (виконавцем) складено акт №НП-234 здачі-приймання робіт (надання послуг) про те, що згідно з договором про надання адвокатських послуг від 25.08.2025 щодо представництва замовника як позивача у справі №911/1065/24 за позовом Дочірнього підприємства «МЕГАТРАНС-2» до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1», яка перебуває у провадженні Південно-західного апеляційного господарського суду, виконавцем були виконані наступні роботи (надані послуги):

1) опрацювання та аналіз апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» від 25.07.2025 на рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025, аналіз правових позицій Верховного Суду, на які наведено посилання в апеляційній скарзі;

2) пошук та аналіз релевантних позицій Верховного Суду щодо наявності або відсутності підстав для нотаріального посвідчення та державної реєстрації договорів нерухомого майна у випадку їх пролонгації та належного способу захисту порушених прав орендодавця;

3) робота з матеріалами судової справи, підготовка відзиву Дочірнього підприємства «МЕГАТРАНС-2» на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» від 25.07.2025 на рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025;

4) підготовка та подання до Південно-західного апеляційного господарського суду заперечень Дочірнього підприємства «МЕГАТРАНС-2» проти відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» від 05.09.2025 на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 21.07.2025;

5) опрацювання ухвал Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.07.2025, 07.08.2025, 11.09.2025, 22.10.2025;

6) підготовка відзиву Дочірнього підприємства «МЕГАТРАНС-2» на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» від 05.09.2025 на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 21.07.2025 про розподіл судових витрат;

7) підготовка та подання до Південно-західного апеляційного господарського суду заяви про участь у судовому засіданні 28.10.2025 в режимі відеоконференції;

8) робота з матеріалами судової справи, підготовка до участі у судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 28.10.2025 з розгляду двох апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1»;

9) представництво інтересів Дочірнього підприємства «МЕГАТРАНС-2» в судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 28.10.2025 з розгляду апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1»;

10) підготовка проекту заяви про ухвалення додаткової постанови апеляційного суду про розподіл судових витрат, понесених Дочірнім підприємством «МЕГАТРАНС-2» при розгляді справи апеляційним судом.

Також у акті зазначено, що, підписуючи цей акт, сторони свідчать, що зазначені вище послуги надані виконавцем якісно та в повному обсязі і сторони не мають претензій одна до одної у зв`язку із виконаними роботами (наданими послугами). Загальний обсяг часу, витраченого виконавцем на виконання вказаних робіт, склав 30 робочих годин. Вартість наданих виконавцем послуг склала 130725,00 грн, без ПДВ (виконавець не є платником ПДВ).

З матеріалів справи вбачається, що 29.08.2025 адвокатським об`єднанням виставлено замовнику рахунок №207/08 на суму 130725,00 грн, який був сплачений останнім у повному обсязі, про що свідчать надані Дочірнім підприємством «МЕГАТРАНС-2» копії платіжних інструкцій №2 від 04.09.2025 на суму 65362,50 грн та №1 від 29.10.2025 на суму 65362,50 грн.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що інтереси Дочірнього підприємства «МЕГАТРАНС-2» межах справи №911/1065/24 в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Черкес Віталій Олександрович, на підтвердження повноважень якого надано копію ордеру серії ВН №1421397, виданого 08.09.2025 Адвокатським об`єднанням «ЮРЛАЙН», який посвідчує повноваження адвоката Черкеса Віталія Олександровича на надання правничої допомоги Дочірньому підприємству «МЕГАТРАНС-2» на підставі договору №б/н від 25.08.2025 у Південно-західному апеляційному господарському суді.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як правильно враховано апеляційним господарським судом, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

З аналізу статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Апеляційний господарський суд, розглянувши клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та заяву про їх зменшення, врахував ступінь складності справи, сукупність наданих послуг та об`єм здійсненої роботи, а також, значення справи для сторін та оцінивши надані послуги адвокатом позивачу, найменування яких міститься в договорі та акті виконаних робіт, дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн є документально підтвердженими, співмірними зі складністю справи та наданих послуг та відповідно їх обсягом, та відповідають критерію розумної необхідності таких витрат.

З огляду на встановлені обставини та зміст постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, надавши оцінку доказам та доводам сторін щодо розподілу таких витрат, керувався, зокрема, такими критеріями, як обґрунтованість, реальність, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, що узгоджується з процесуальними нормами права, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає положенням статей 126, 129 ГПК України.

Скажник не довів, що стягнута додатковою постановою вартість витрат на професійну правничу допомогу не відповідає хоча б якомусь із цих принципів.

Суд не вбачає підстав вважати, що висновки Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, не були враховані судом апеляційної інстанції, а застосування апеляційним господарським судом приписів статей 19, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", статей 126, 129 ГПК України не суперечить жодному з вказаних скаржником висновків Верховного Суду. У відповідних постановах питання можливості розподілу витрат на професійну правничу допомогу залежало від обґрунтованості і співмірності відповідних витрат, обсягу наданих до суду доказів на підтвердження здійснення таких витрат.

Господарський суд апеляційної інстанції при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі враховував такі ж критерії, якими керувався Верховний Суд у наведених скаржником постановах.

Незгода відповідача із сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка стягується з нього за перегляд справи в апеляційному порядку, не свідчить про неправильно здійснений судом апеляційної інстанції розподіл цих витрат.

Беручи до уваги викладене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів скаржника, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування оскаржуваної додаткової постанови.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до ст. 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки підстава касаційного оскарження судового рішення не підтвердилась, у задоволенні касаційної скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Судові витрати

Так як скаржник оскаржує додаткову постанову про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, за яку судовий збір не сплачується, то судові витрати в цьому випадку не розподіляються.

Керуючись статями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ЛІНІЯ 1" залишити без задоволення.

2. Додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 у справі № 911/1065/24 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Кролевець

О. Мамалуй