ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/1763/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Руда Г. В.,

за участю представників:

позивача - не з`явилися,

відповідача - Кухарчука В. О. (адвоката),

прокуратури - Цимбалістого Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 (колегія суддів: Михальська Ю. Б. - головуюча, Мальченко А. О., Тищенко А. І.) у справі

за позовом Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області

до Фізичної особи - підприємця Носаля В`ячеслава Ігоровича

про визнання частково недійсним пункту договору та стягнення 480 166,67 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У лютому 2025 року керівник Козелецької окружної прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (далі - Деснянська селищна рада) звернувся до Фізичної особи - підприємця Носаля В`ячеслава Ігоровича (далі - ФОП Носаль В. І.) з позовом про визнання недійсним пункту 10 договору про закупівлю товару від 14.06.2023 № 248 (далі - договір від 14.06.2023 № 248) у частині включення податку на додану вартість до загальної ціни договору та стягнення коштів у сумі 480 166,67 грн.

1.2. Позовні вимоги Прокурора обґрунтовані тим, що в пункті 10 договору від 14.06.2023 № 248, укладеного між Деснянською селищною радою та ФОП Носалем В. І., до загальної ціни договору безпідставно включено податок на додану вартість (далі - ПДВ) у сумі 480 166,67 грн. За твердженням Прокурора, відповідач не є платником цього податку. Тому, на думку Прокурора, існують підстави для визнання цього пункту договору від 14.06.2023 № 248 недійсним. Прокурор зазначав, що відповідач безпідставно отримав вказану суму коштів, тому кошти в сумі 480 166,67 грн слід стягнути з ФОП Носаля В. І. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 у справі № 910/1763/25 задоволено позовні вимоги Прокурора.

Визнано недійсним пункт 10 договору від 14.06.2023 № 248, укладеного між Деснянською селищною радою та ФОП Носалем В. І., в частині включення ПДВ до загальної ціни договору.

Вирішено стягнути з ФОП Носаля В. І. на користь Деснянської селищної ради грошові кошти в сумі 480 166,67, сплачені як ПДВ.

Здійснено розподіл судових витрат.

2.2. Задовольняючи позовні вимоги Прокурора про визнання недійсним пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248, суд першої інстанції виходив із того, що в цьому випадку господарська операція щодо надання відповідачем послуг за договором від 14.06.2023 № 248 має бути звільнена від сплати ПДВ. Суд установив, що за змістом договору від 14.06.2023 № 248 та первинних бухгалтерських документів, складених на його виконання, до ціни обумовлених сторонами послуг була включена сума ПДВ. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених статтею 215 Цивільного кодексу України, для визнання недійсним пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248, у частині включення ПДВ до вартості товару.

Задовольняючи позовні вимоги Прокурора про стягнення з ФОП Носаля В. І. на користь Деснянської селищної ради грошових коштів у сумі 480 166,67, сплачених як ПДВ, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач відповідно до закону звільнений від сплати ПДВ. Як виснував суд, зазначена Прокурором сума коштів була перерахована позивачем відповідачу саме як ПДВ безпідставно. За висновком суду, ПДВ в сумі 480 166,67 грн відповідач отримав за відсутності правової підстави для такого набуття (збереження), тому ця сума коштів підлягає поверненню позивачу згідно з положеннями статті 1212 Цивільного кодексу України.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 922/36/22 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 у справі № 910/1763/25 у частині задоволення позовних вимог Прокурора про стягнення з ФОП Носаля В. І. на користь Деснянської селищної ради коштів у сумі 480 166,67 грн.

Прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Прокурора про стягнення 480 166,67 грн відмовлено.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 у справі № 910/1763/25 у частині задоволення позовних вимог Прокурора про визнання недійсним пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248, укладеного між Деснянською селищною радою та ФОП Носалем В. І., в частині включення ПДВ до загальної ціни договору залишено без змін.

2.4. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Прокурора про визнання недійсним пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248, дійшов висновку про наявність підстав, передбачених статтею 215 Цивільного кодексу України, для визнання недійсним пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248 у частині неправомірного зазначення в цьому пункті про включення ПДВ у сумі 480 166,67 грн до вартості послуг. Тому апеляційний господарський суд виснував про обґрунтованість підстав для задоволення позову Прокурора в цій частині. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що висновки суду про задоволення позову Прокурора в цій частині спрямовані на усунення правової невизначеності між сторонами щодо розуміння умов пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248. При цьому апеляційний господарський суд погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для зняття відповідальності як із позивача, який належним чином не проконтролював відповідність умов договору вимогам податкового законодавства, так і з відповідача, який підписав договір з умовою про включення ПДВ до договірної ціни.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог Прокурора про стягнення з ФОП Носаля В. І. на користь Деснянської селищної ради коштів у сумі 480 166,67 грн, виходив із того, що відповідно до інформації на сайті zakupivli.pro очікувана вартість отриманих послуг від ФОП Носаля В. І. складала 2 881 000,00 грн без ПДВ; тендерна пропозиція ФОП Носаля В. І. складала також 2 881 000,00 грн без ПДВ. Тому апеляційний господарський суд дійшов висновку, що за змістом документів, які були створені до договору, ФОП Носаль В. І. надав тендерну пропозицію, яка не включала в себе ПДВ.

Суд апеляційної інстанції також зазначив, що за змістом звіту, який має відображати умови договору про надання послуг (що не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції), сума закупівлі та сума пропозиції не передбачали включення ПДВ, остаточна пропозиція в такому правочині визначена на рівні 2 881 000,00 грн без ПДВ, що, за висновком суду, повністю відповідає тендерній пропозиції ФОП Носаля В. І. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що обсяг послуг, зазначений у тендерній документації та в договорі від 14.06.2023 № 248, є ідентичними.

Відтак суд апеляційної інстанції виснував, що реальні правовідносини між позивачем та відповідачем не передбачали включення ПДВ до ціни договору від 14.06.2023 № 248, а докази відповідача на підтвердження цього є більш вірогідними, ніж доводи та докази, висловлені та подані Прокурором. Апеляційний господарський суд зазначив, що ціна закупівлі та цінова пропозиція відповідача були визначені без ПДВ, про що й зазначено в документах позивача та на майданчиках для державних закупівель; деталі договору про спірну закупівлю не визначали ціну договору як 2 400 833,33 грн та ПДВ у сумі 480 166,67 грн, що складало би разом 2 881 000,00 грн. Суд апеляційної інстанції встановив, що на виконання умов договору відповідач надав позивачу послуги провайдерів (послуги з підключення закладів соціальної інфраструктури до широкосмугового доступу до інтернету с. Лошакова Гута, с. Косачівка, с. Тужар) на загальну суму 2 881 000,00 грн, що підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг від 21.12.2023 № 248/2023 на суму 2 881 000,00 грн. Суд апеляційної інстанції також установив, що зі свого боку відповідач виставив позивачу рахунок на оплату від 21.10.2023 № 248-2023 на суму 2 881 000,00 грн. Згідно з платіжними інструкціями від 21.12.2023 № 3011 та від 21.12.2023 № 3012 позивач повністю сплатив вартість наданих йому послуг. Тобто, за висновком суду, матеріалами справи підтверджується, що послуги за договором були надані відповідачем позивачу на суму 2 881 000,00 грн. При цьому суд апеляційної інстанції врахував, що Деснянська селищна рада відповідно до пункту 4.6 розділу І тендерної документації планувала отримати певні послуги з підключення 10 відповідних закладів соціальної інфраструктури саме на суму 2 881 000,00 грн без ПДВ, і саме їх вона отримала.

Тому суд апеляційної інстанції зазначив, що кошти в розмірі 480 166,67 грн не є набутими відповідачем безпідставно, оскільки входять до ціни договору (2 881 000,00 грн) та не є сумою ПДВ. Відтак суд апеляційної інстанції відмовив Прокурору в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі 480 166,67 грн.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погодившись із висновками суду апеляційної інстанції, заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 910/1763/25, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 у справі № 910/1763/25 залишити без змін.

3.2. Заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, статей 13, 53, 73, 75- 79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, та неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, статей 1, 5, 7, 9, 41 Закону України "Про публічні закупівлі", статей 3, 6, 11, 13, 14, 16, 203, 215, 509, 626- 229, 638 Цивільного кодексу України. Скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури зазначає про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування статей 626- 629, 638 Цивільного кодексу України, викладених у постановах від 11.01.2024 у справі № 916/1247/23, від 29.10.2025 у справі № 911/1718/24, від 02.08.2023 у справі № 924/1288/21, від 27.03.2024 у справі № 925/37/22.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: частини 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури також зазначає, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову Прокурора, дійшов необґрунтованого висновку про вартість наданих послуг у сумі 2 881 000 грн без ПДВ. На думку скаржника, суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально. При цьому заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури посилається на те, що висновки щодо необхідності надання належної інтерпретації позовним вимогам викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 901/172/20, від 01.07.2021 у справі № 901/381/20, від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14, від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц, від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18. Крім того, скаржник у касаційній скарзі посилається на висновки щодо принципів цивільного права, щодо обрання способу захисту, викладені в постановах Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц, від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

3.3. ФОП Носаль В. І. у відзиві на касаційну скаргу просить залишити без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 910/1763/25 та відмовити в задоволенні касаційної скарги заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури, оскільки вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими та безпідставними.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 14.06.2023 на веб-порталі публічних закупівель «Prozorro» Деснянська селищна рада розмістила оголошення про закупівлю послуг провайдерів (послуги з підключення закладів соціальної інфраструктури до широкосмугового доступу до інтернету с. Лошакова Гута, с. Косачівка, с. Тужар) очікуваною вартістю 2 881 000,00 грн (ідентифікатор закупівлі UA-2023-06-14-003262-a).

4.2. За результатами проведених торгів 14.06.2023 між Деснянською селищною радою (замовник) та ФОП Носалем В.І. (виконавець) був укладений договір № 248 про надання послуг з підключення закладів соціальної інфраструктури до широкосмугового доступу до інтернету, закупівля яких здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету.

4.3. Предметом договору є закупівля послуг з підключення закладів соціальної інфраструктури до широкосмугового доступу до інтернету, що зазначені в додатку 1 до договору (пункт 1 договору від 14.06.2023 № 248).

4.4. Пунктом 2 договору від 14.06.2023 № 248 визначено, що виконавець зобов`язується надати замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги з підключення закладів соціальної інфраструктури до широкосмугового доступу до інтернету, код CPV згідно з ДК 021-2015: 72410000-7 - послуги провайдерів (послуги з підключення закладів соціальної інфраструктури до широкосмугового доступу до інтернету с. Лошакова Гута, с. Косачівка, с. Тужар), що надані виконавцем для закладів соціальної інфраструктури згідно з додатком 1 до договору та відповідно до технічних характеристик і вимог до послуг, наведених у додатку 2 до договору.

4.5. Згідно з пунктом 10 договору від 14.06.2023 № 248 вартість послуг за цим договором становить 2 881 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 480 166,67 грн.

4.6. Відповідно до пункту 13 договору від 14.06.2023 № 248 оплата наданих послуг проводиться на підставі належним чином оформлених рахунків та актів протягом семи календарних днів за рахунок коштів субвенції з державного бюджету, спрямованих на підвищення доступності місцевим бюджетам на реалізацію заходів широкосмугового доступу до інтернету в сільській місцевості та за рахунок коштів місцевого бюджету.

4.7. На виконання умов договору від 14.06.2023 № 248 відповідач надав позивачу послуги провайдерів (послуги з підключення закладів соціальної інфраструктури до широкосмугового доступу до інтернету с. Лошакова Гута, с. Косачівка, с. Тужар) на загальну суму 2 881 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 480 166,67 грн, що підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг від 21.12.2023 № 248/2023 на суму 2 881 000,00 грн з ПДВ - 480 166,67 грн.

4.8. Відповідач виставив позивачу рахунок на оплату від 21.10.2023 № 248-2023 на суму 2 881 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 480 166,67 грн.

4.9. Згідно з платіжними інструкціями від 21.12.2023 № 3011 на суму 2 275 849,00 грн (з ПДВ) та від 21.12.2023 № 3012 на суму 605 151,00 грн (з ПДВ) позивач повністю сплатив вартість наданих йому послуг.

4.10. Суди попередніх інстанцій установили, що на момент укладення договору від 14.06.2023 №248 та їх оплати (21.12.2023) ФОП Носаль В. І. був зареєстрованим у податкових органах як платник єдиного податку третьої групи за ставкою 5 %.

4.11. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що згідно з інформацією, розміщеною на веб-порталі публічних закупівель "Prozorro", закупівля послуг провайдерів (ідентифікатор закупівлі UA-2023-06-14-003262-а) здійснювалася згідно з підпунктом 6 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" через відміну торгів щодо закупівлі UA-2023-05-24-002675-a внаслідок неподання жодної тендерної пропозиції, при цьому предмет закупівлі, його технічні, кількісні та якісні характеристики, а також вимоги до суб`єкта не змінюються та сума закупівлі не перевищує очікувану вартість, визначену в оголошенні про проведення відкритих торгів.

4.12. Відповідно до розділу 5 "Оцінка тендерної пропозиції" тендерної документації щодо проведення процедури відкритих торгів (з особливостями) згідно з предметом закупівлі код ДК 021:20-7 - послуги провайдерів (послуги з підключення закладів соціальної інфраструктури до широкосмугового доступу до інтернету с. Лошакова Гута, с. Косачівка, с. Тужар) замовник розглядає тендерну пропозицію, яка визнана найбільш економічно вигідною відповідно до Особливостей щодо її відповідності вимогам тендерної документації. Найбільш економічно вигідною пропозицією буде вважатися пропозиція з найнижчою ціною з урахуванням усіх податків та зборів (у тому числі ПДВ у разі, якщо учасник є платником ПДВ, або без ПДВ - у разі, якщо учасник не є платником ПДВ).

4.13. Згідно з пунктом 4.6 розділу І "Загальні положення" зазначеної тендерної документації розмір бюджетного призначення за кошторисом або очікувана вартість предмета закупівлі - 2 881 000,00 грн, із них:

- за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на реалізацію заходів, спрямованих на підвищення доступності широкосмугового доступу до інтернету в сільській місцевості, - 605 151,00 грн;

- за рахунок місцевого бюджету - 2 275 849,00 грн згідно з рішенням 33 сесії 8 скликання Деснянської селищної ради від 02.05.2023 №06-33/8.

4.14. Відповідно до інформації із сайту zakupivli.pro, яка стосується спірної закупівлі без використання електронної системи, очікувана вартість отриманих послуг від ФОП Носаля В. І. складає 2 881 000,00 грн без ПДВ.

Суд апеляційної інстанції також зазначив, що згідно з інформацією, розміщеною на сайті zakupivli.pro, тендерна пропозиція відповідача складала 2 881 000, 00 грн без ПДВ.

4.15. Згідно з протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою від 14.06.2023 вирішено:

- закупівлю за предметом "Код ДК 021:20-7 Послуги провайдерів (Послуги з підключення закладів соціальної інфраструктури до широкосмугового доступу до інтернету с. Лошакова Гута, с. Косачівка, с. Тужар)" виконати відповідно до підпункту 6 пункту 13 постанови шляхом укладення прямого договору з учасником ринку ФОП Носалем В. І., який надав цінову пропозицію, що повністю відповідає технічним та якісним характеристикам предмета закупівлі та тендерній документації, та його подальшим оприлюдненням відповідно до вимог постанови на електронному майданчику (https://e-tender.ua/) без використання електронної системи закупівель https://prozorro.gov.ua/;

- встановити, що на підтвердження відповідності своєї пропозиції установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством ФОП Носаль В.І. надає уповноваженій особі копії: документа, що підтверджує реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; документів, що підтверджують повноваження посадової особи або представника учасника процедури закупівлі щодо підпису документів цінової пропозиції, договору про закупівлю та інших документів, які стосуються пропозиції; копію свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ або витягу з реєстру платників ПДВ (якщо учасник є платником ПДВ) або свідоцтва платника єдиного податку (якщо учасник є платником єдиного податку) або витягу з реєстру платника єдиного податку; витяг з реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг; паспорта посадової та/або уповноваженої особи на право підпису документів; довідку про притягнення до кримінальної відповідальності, наявності чи відсутність судимості або обмежень Міністерства внутрішніх справ України;

- оприлюднити через авторизований електронний майданчик (https://e-tender.ua) звіт про договір про закупівлю та всі додатки до нього, укладений без використання електронної системи, шляхом завантаження файлів на веб-порталі уповноваженого органу у порядку та терміни, передбачені постановою.

4.16. Як зазначив апеляційний господарський суд, на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" та пункту 3 рішення уповноваженої особи від 14.06.2023 через авторизований електронний майданчик (https://e-tender.ua) було оприлюднено Звіт по закупівлі № UA-2023-06-14-003262-а без використання електронної системи, згідно з яким:

- бюджет: 2 881 000 UAH (без ПДВ);

- закупівля: 2 881 000 UAH (без ПДВ);

- остаточна пропозиція: 2 881 000 UAH, без ПДВ;

- 2 881 000 UAH - ціна договору;

- 2 881 000 UAH - ціна договору без ПДВ.

4.17. Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач у відповіді від 16.06.2025 вих. № 02-12/903 на адвокатський запит адвоката відповідача Едуарда Кузовкіна від 12.06.2025 вих.№ 01-12/06 повідомив про надання ФОП Носалем В. І. послуг у повному обсязі за зазначеним предметом закупівлі. При цьому позивач у відповіді від 16.06.2025 вих. № 02-12/903 на адвокатський запит адвоката відповідача Едуарда Кузовкіна від 12.06.2025 вих.№ 01-12/06 зазначив, що надані послуги відповідали умовам тендерної документації, зокрема технічним вимогам до предмета закупівлі, були надані на повну суму договору та ціну закупівлі в сумі 2 881 000,00 грн. При цьому, як зазначалося в листі, ціна закупівлі становить 2 881 000,00 грн без ПДВ.

4.18. Звертаючись до суду з позовом у цій справі, Прокурор зазначав про порушення прав позивача, тому просив визнати недійсним пункт 10 договору від 14.06.2023 № 248 про включення до ціни договору ПДВ у сумі 480 166,67 грн, а сплачені кошти у сумі 480 166,67 грн повернути позивачу як безпідставно набуті.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені в касаційній скарзі та відзиві доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги Прокурора про визнання недійсним пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248, укладеного між позивачем та відповідачем на веб-порталі публічних закупівель "Prozorro", в частині включення ПДВ до загальної ціни договору та стягнення коштів у сумі 480 166,67 грн.

5.4. Позовні вимоги Прокурора обґрунтовані тим, що в пункті 10 договору від 14.06.2023 № 248, укладеного між Деснянською селищною радою та ФОП Носалем В. І., до загальної ціни договору безпідставно включено ПДВ у сумі 480 166,67 грн, проте відповідач не є платником ПДВ. Тому, на думку Прокурора, існують підстави для визнання цього пункту договору від 14.06.2023 № 248 недійсним. За твердженням Прокурора, відповідач безпідставно отримав вказану суму коштів, тому кошти в сумі 480 166,67 грн слід стягнути з ФОП Носаля В. І. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

5.5. Колегія суддів зазначає, що правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про публічні закупівлі" (тут і далі - в редакції, чинній станом на момент укладення договору від 14.06.2023 № 248).

5.6. Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

5.7. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі, та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

5.8. Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

5.9. За змістом положень Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22.

5.10. У справі, що розглядається, Прокурор у позовній заяві зазначав, що до пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248 була включена умова щодо сплати ПДВ. Проте така умова, на думку Прокурора, не могла бути включена до зазначеного договору, оскільки ФОП Носаль В. І. не є суб`єктом сплати ПДВ, тому господарська операція з надання відповідачем послуг за договором мала бути звільнена від сплати ПДВ. Відтак, за твердженням Прокурора, саме ця умова договору від 14.06.2023 № 248 суперечить законодавству.

5.11. Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

5.12. Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

5.13. Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

5.14. Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

5.15. Згідно із частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

5.16. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

5.17. Згідно із статтею 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

5.18. При цьому в підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що ПДВ - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

5.19. За змістом підпунктів "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів / послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

5.20. Колегія суддів зазначає, що за своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг). ПДВ включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку (подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20 та в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20).

5.21. У справі, яка розглядається, спірні правовідносини виникли у зв`язку з укладенням договору від 14.06.2023 № 248 та його виконанням, зокрема, в частині сплати позивачем ціни договору, яка, на думку позивача, включала ПДВ.

5.22. Суд першої інстанції задовольнив позов Прокурора, оскільки дійшов висновку про наявність підстав, передбачених статтею 215 Цивільного кодексу України, для визнання недійсним пункту 10 договору в частині неправомірного включення ПДВ до вартості товару. При цьому суд зазначив, що відповідач в силу закону звільнений від сплати ПДВ, проте заявлена до стягнення сума була йому перерахована позивачем саме як ПДВ безпідставно.

5.23. Суд апеляційної інстанції залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 у справі №910/1763/25 у частині задоволення позовних вимог Прокурора про визнання недійсним пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248 у частині включення ПДВ до загальної ціни договору. При цьому суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог Прокурора про стягнення 480 166,67 грн. Суд апеляційної інстанції зазначив, що кошти в розмірі 480 166,67 грн не є набутими відповідачем безпідставно, оскільки входять до ціни договору (2 881 000,00 грн) та не є сумою ПДВ. За висновком суду, підстава, на якій відповідач набув вказані кошти, існує та не відпала, тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення статті 1212 Цивільного кодексу України.

5.24. Не погодившись із висновками суду апеляційної інстанції, заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Скаржник зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, статей 13, 53, 73, 75- 79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, та неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, статей 1, 5, 7, 9, 41 Закону України "Про публічні закупівлі", статей 3, 6, 11, 13, 14, 16, 203, 215, 509, 626- 229, 638 Цивільного кодексу України. Заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.25. Пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.26. Касаційна скарга заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури з посиланням на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування статей 626- 629, 638 Цивільного кодексу України, викладені в постановах від 11.01.2024 у справі № 916/1247/23, від 29.10.2025 у справі № 911/1718/24, від 02.08.2023 у справі № 924/1288/21, від 27.03.2024 у справі № 925/37/22.

За твердженням скаржника, суд апеляційної інстанції погодився з доводами Прокурора про те, що наявні підстави для визнання пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248 недійсним, однак дійшов безпідставного висновку, що вартість наданих відповідачем послуг складала 2 881 000,00 грн без ПДВ.

5.27. Розглянувши доводи Прокурора, колегія суддів установила, що в постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 916/1247/23, сформульовано висновок щодо застосування статей 6, 11, 626- 628, 638 Цивільного кодексу України, зокрема:

"5.10. Особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.

5.11.Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити".

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29.10.2029 у справі № 911/1718/24, на яку посилається скаржник.

5.28. Крім того, в постанові Верховного Суду від 29.10.2029 у справі № 911/1718/24, на яку посилається скаржник, з урахуванням статей 3, 6, 167, 626- 629 Цивільного кодексу України викладено такі висновки:

"5.16. Договір - це універсальний регулятор, який покликаний забезпечити регулювання приватноправових відносин та є підставою для встановлення, зміни чи припинення суб`єктивних прав і обов`язків, створення інших наслідків саме для його сторін.

5.17. Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні Договору сторони діяли на власний розсуд та не були позбавлені можливості запропонувати зміни до його проєкту, зокрема, в частині відповідальності постачальника. У разі незгоди з умовами договору чи неузгодження окремих умов сторони мали право не укладати його.

5.18. Водночас з моменту, коли всі істотні умови договору були досягнуті, він вважається укладеним (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України) та є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України)".

5.29. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.08.2023 у справі № 924/1288/21, на яку посилається скаржник, сформульовано висновок про те, що в разі якщо публічна закупівля завершується оформленням відповідного господарського договору, то оскаржити можна такий договір, а вимога про визнання недійсною закупівлі не є ефективним способом захисту.

5.30. Скаржник також посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 27.03.2024 у справі № 925/37/22, проте не наводить висновків Верховного Суду щодо застосування статей 626- 629, 638 Цивільного кодексу України, які, на його думку, не враховані апеляційним господарським судом.

5.31. Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

5.32. Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, із введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

5.33. Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 910/16586/18, від 12.01.2021 у справі № 910/3726/20.

5.34. Колегія суддів зазначає, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є повноваженнями судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).

5.35. У справі, яка розглядається, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до інформації, яка наявна на сайті zakupivli.pro, і яка стосується спірної закупівлі без використання електронної системи, очікувана вартість отриманих послуг від ФОП Носаля В. І. складала 2 881 000,00 грн без ПДВ. Крім того, як зазначив суд апеляційної інстанції, тендерна пропозиція ФОП Носаля В. І. складала 2 881 000,00 грн без ПДВ. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що за змістом документів, які були долучені до договору від 14.06.2023 № 248, ФОП Носаль В. І. надав тендерну пропозицію, яка не включала в себе ПДВ; на час укладення договору від 14.06.2023 № 248 та їх оплати (21.12.2023) ФОП Носаль В. І. був зареєстрований у податкових органах як платник єдиного податку третьої групи за ставкою 5 %, а тому не був суб`єктом сплати ПДВ. Як установив суд апеляційної інстанції, зі звіту, що має відображати умови договору від 14.06.2023 № 248, які не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції, вбачається, що сума закупівлі та сума пропозиції не передбачали включення ПДВ, остаточна пропозиція в такому правочині визначена у розмірі 2 881 000,00 грн без ПДВ. При цьому суд виснував, що наведене повністю відповідає тендерній пропозиції ФОП Носаля В. І., а крім того обсяг послуг, зазначений у тендерній документації та в договорі від 14.06.2023 № 248, є ідентичними.

5.36. Відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених статтею 215 Цивільного кодексу України, для визнання недійсним пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248 у частині неправомірного зазначення у цьому пункті про включення ПДВ у сумі 480 166,67 грн до вартості послуг. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що протилежні висновки суду призвели б до того, що договір продовжив би існувати із наявною в ньому формальною умовою про включення ПДВ у сумі 480 166,67 грн до вартості послуг, що суперечить нормам податкового законодавства. Апеляційний господарський суд також зазначив, що висновки суду про задоволення позову Прокурора в цій частині спрямовані на усунення правової невизначеності між сторонами щодо розуміння умов пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248.

При цьому суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для зняття відповідальності як з позивача, який належним чином не проконтролював відповідність умов договору вимогам податкового законодавства, так і з відповідача, який підписав договір з умовою про включення ПДВ до договірної ціни.

5.37. Отже, висновки суду апеляційної інстанції щодо позовних вимог Прокурора про визнання недійсним пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається Прокурор щодо фундаментальних принципів цивільного права, зокрема таких як свобода договору, вибір виду договору, контрагентів та умов договору, зокрема, ціни договору тощо. Крім того, висновки апеляційного суду зроблені з урахуванням висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц, від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, на які посилається скаржник.

5.38. Суд апеляційної інстанції встановив фактичні обставини, необхідні для правильного вирішення цієї справи, зокрема істотні умови договору від 14.06.2023 № 248, які були визначені учасниками публічних закупівль: очікувану вартість отриманих послуг, ціну послуг у тендерній пропозиції позивача, обсяг послуг, зазначений у тендерній документації. Суд апеляційної інстанції врахував, що сума закупівлі та сума пропозиції не передбачали включення ПДВ до вартості послуг, а обсяг послуг, зазначений у тендерній документації та в договорі від 14.06.2023 № 248, є ідентичними, при цьому вартість наданих послуг становить 2 881 000,00 грн без ПДВ. Ураховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що кошти в розмірі 480 166,67 грн не є набутими відповідачем безпідставно, оскільки входять до ціни договору (2 881 000,00 грн) та не є сумою ПДВ.

5.39. Отже, Верховний Суд зазначає, що, застосовуючи стандарт переваги більш вагомих доказів, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований та цілком очевидний висновок про те, що кошти в розмірі 480 166,67 грн не є набутими відповідачем безпідставно, оскільки ціна послуг становила 2 881 000,00 грн без ПДВ.

Тому безпідставними є доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції вимог статей 76- 78 Господарського процесуального кодексу України, що полягає, на думку скаржника, у наданні судом переваги одним доказам над іншими. Крім того, безпідставними є посилання Прокурора на те, що суд апеляційної інстанції, виходячи із власних суб`єктивних суджень, дійшов помилкового висновку про те, що ціна договору не включає ПДВ, а вартість наданих послуг становить 2 881 000,00 грн без ПДВ.

При цьому висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам щодо необхідності надання належної інтерпретації позовним вимогам, які викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 901/172/20, від 01.07.2021 у справі № 901/381/20, від 26.10. 2021 у справі № 766/20797/18, від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14, від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц, від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18, та про які зазначає скаржник у касаційній скарзі.

5.40. Отже, доводи скаржника, які стали підставами для касаційного оскарження судового рішення відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.41. Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

5.42. При касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 та постановах Верховного Суду від 18.03.2025 у справі № 908/3321/23, від 25.02.2025 у справі № 903/622/24, від 04.02.2025 у справі № 909/996/22.

5.43. Крім того, в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.08.2024 у справі № 906/446/23, від 08.08.2024 у справі № 906/497/23, від 19.03.2024 у справі № 910/6141/22, від 12.09.2023 у справі № 916/1828/22, від 30.05.2023 у справі № 918/707/22.

5.44. Колегія суддів зазначає, що згідно із частиною 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

5.45. Суд апеляційної інстанції встановив, зокрема такі обставини щодо умов закупівлі та тендерної пропозиції :

- очікувана вартість предмета закупівлі становила 2 881 000,00 грн;

- очікувана вартість отриманих послуг складала 2 881 000,00 грн без ПДВ;

- тендерна пропозиція відповідача складала 2 881 000, 00 грн без ПДВ;

- згідно зі Звітом по закупівлі № UA-2023-06-14-003262-а: бюджет - 2 881 000 UAH (без ПДВ), закупівля - 2 881 000 UAH (без ПДВ), остаточна пропозиція - 2 881 000 UAH без ПДВ; 2 881 000 UAH - ціна договору; 2 881 000 UAH - ціна договору без ПДВ.

Тому суд апеляційної інстанції виснував, що реальні правовідносини між позивачем та відповідачем не передбачали включення ПДВ до ціни договору надання послуг, докази відповідача на підтвердження цього є більш вірогідними, ніж доводи та докази, висловлені та подані Прокурором. Апеляційний господарський суд зазначив, що ціна закупівлі та цінова пропозиція відповідача були визначені без ПДВ, про що зазначено в документах позивача та на майданчиках для державних закупівель; деталі договору про спірну закупівлю не визначали ціну договору як 2 400 833,33 грн та ПДВ у сумі 480 166,67 грн, що складало би разом 2 881 000,00 грн. Суд апеляційної інстанції встановив, що на виконання умов договору відповідач надав позивачу послуги провайдерів (послуги з підключення закладів соціальної інфраструктури до широкосмугового доступу до інтернету с. Лошакова Гута, с. Косачівка, с. Тужар) на загальну суму 2 881 000,00 грн, що підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг від 21.12.2023 № 248/2023 на суму 2 881 000,00 грн. Суд апеляційної інстанції також установив, що зі свого боку відповідач виставив позивачу рахунок на оплату від 21.10.2023 № 248-2023 на суму 2 881 000,00 грн. Згідно з платіжними інструкціями від 21.12.2023 № 3011 та від 21.12.2023 № 3012 позивач повністю сплатив вартість наданих йому послуг.

З урахуванням установлених обставин суд апеляційної інстанції виснував, що вартість спірної закупівлі та ціна послуг у тендерній пропозиції позивача не передбачали включення ПДВ, а обсяг послуг, зазначений у тендерній документації та в договорі від 14.06.2023, № 248, є ідентичними; при цьому вартість наданих послуг становила 2 881 000,00 грн без ПДВ.

5.46. Відтак суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення частини 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених статтею 215 Цивільного кодексу України, для визнання недійсним пункту 10 договору від 14.06.2023 № 248 у частині неправомірного зазначення у цьому пункті про включення ПДВ у сумі 480 166,67 грн до вартості послуг.

5.47. Отже, зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що апеляційний господарський суд із дотриманням вимог процесуального законодавства надав оцінку доказам і встановив обставини справи на підставі належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів та правильно застосував до спірних правовідносин положення частини 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

5.48. Тому наведені скаржником підстави касаційного оскарження щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваної постанови із цих підстав.

5.49. За результатами перегляду оскаржуваної постанови у касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносин судом апеляційної інстанції із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Тому в цьому випадку відсутні правові підстави для скасування чи зміни судового рішення, що оскаржується.

5.50. Крім того, деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судом при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками господарського суду, які покладені в основу оскаржуваної постанови.

5.51. Верховний Суд також зазначає, що інші доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарським судом апеляційної інстанції, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.3. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. З урахуванням меж перегляду справи в суді касаційної інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 910/1763/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак