РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.02.2026Справа № 905/1049/25

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Самошиній І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банку" (вул. Малопідвальна, 8,

м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 00039002)

до 1. Донецької обласної військової адміністрації

(вул. Олекси Тихого, 6, м. Краматорськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84306; ідентифікаційний код 00022473)

2. Торезької міської ради (Чистяківської міської громади) (, місцезнаходження: 86600, Україна, Донецька обл., місто Чистякове, вулиця Піонерська, будинок 3)

про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна,

За участі представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банку", м. Київ, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Донецької обласної військової адміністрації, м. Краматорськ, Донецька область, про визнання за Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" права власності на об`єкт нерухомого майна бокси гаражів та майстерня, що знаходиться за адресою: Донецька область, Горлівський р-н, м.Чистякове (Торез), вулиця Ніколаєва, будинок 35 (тридцять п`ять), загальною площею 244,3кв.м.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Донецької області від 03.10.2025 матеріалам присвоєно єдиний унікальний номер № 905/1049/25 та передано на розгляд судді Аксьонової К.І.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.10.2025 вирішено передати справу №905/1049/25 за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

27.10.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №905/1049/25.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2025 справу №905/1049/25 передано на розгляд судді Лиськову М.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2025 позовну заяву залишено без руху, надано час на усунення недоліків.

07.11.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 відкрито провадження у справі №905/1049/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.11.2025, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

25.11.2025 позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача - Торезьку міську раду (Чистяківську міську громаду) (, місцезнаходження: 86600, Україна, Донецька обл., місто Чистякове, вулиця Піонерська, будинок 3) - як орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, на території якої розташований спірний об`єкт нерухомого майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банку" про залучення співвідповідача у справі №905/1049/25 та залучено до участі у справі в якості відповідача 2 - Торезьку міську раду (Чистяківську міську громаду). Підготовче засідання у справі призначено на 10.12.2025.

27.11.2025 від Донецької обласної військової адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, в котрому проти задоволення позовних вимог заперечує.

Протокольною ухвалою суду від 21.01.2026 судом закрито підготовче провадження та призначено справ до судового розгляду по суті на 11.02.2026.

В судове засідання 11.02.2026 з`явилися представники позивача та відповідача 1. Представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. Представник відповідача 1 у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 11.02.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

ПАТ «Промінвестбанк» на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна - бокси гаражів та майстерня, що знаходиться за адресою: Донецька область, Горлівський р-н, м. Чистякове (Торез), вулиця Ніколаєва, будинок 35 (надалі - нерухоме майно).

Право власності на вказане майно підтверджується Свідоцтвом на право власності на бокси гаражів та майстерню, виданим 15 липня 1998року Виконавчим комітетом Торезької міської ради.

Вказане право було зареєстроване за Позивачем в Торезькому Бюро технічної інвентаризації 22 липня 1998 року за реєстровим номером 153 та записаний в реєстрову книгу № 3.

Згідно з технічним паспортом від 17 травня 2007 року, який виготовлений Торезьким БТІ за замовленням Позивача, реєстровий № 153, бокси гаражів та майстерня за вказаною адресою мають загальну площу 244,3 кв.м, яка складається з : - Гараж, літ. Б, загальною площею - 22,8 кв.м.; - Гараж, літ. В, загальною площею - 20,1 кв.м.; - Гараж, літ. Г, загальною площею - 23,7 кв.м.; - Майстерня, літ. Д, загальною площею - 52,5 кв.м.; - Гараж, літ. Е, загальною площею - 23,1 кв.м.; - Гараж, літ. Ж, загальною площею - 52,7 кв.м.; - Гараж, літ. З, загальною площею - 49,4 кв.м.

Проте, звертаючись до суду із позовом, Позивач вказує, що у зв`язку з тимчасовою окупацією території міста Чистякове (Торез), підтвердження права власності державним реєстратором унеможливлене через відсутність доступу до архіву БТІ.

16.04.2025 Позивач звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно до державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

24.04.2025 за результатами розгляду вказаної заяви Позивачем було отримано Рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій № 78562852. У зазначеному рішенні державний реєстратор вказує, що: «Згідно відповіді на запит з 07.04.2014 Горлівський р-н (зокрема м. Чистякове) Донецької області є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786.

Рішення про утворення Чистяковської (Торезької) міської військової адміністрації Президентом України не приймалося, як і не ухвалювався законодавчий акт щодо передачі повноважень Чистяковської (Торезької) міської ради Донецькій обласній державній адміністрації, обласній військовій адміністрації, у зв`язку з чим не має змоги отримати інформацію, щодо реєстрації об`єкту нерухомого майна - бокси гаражів та майстерня, що знаходяться за адресою: Донецька область, Горлівський р-н, м. Чистякове (Торез), вулиця Ніколаєва, будинок 35.»

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду, Позивач вказує, що у нього наявні належні правовстановлюючі документи, однак можливість завершення державної реєстрації права власності відсутня з незалежних від нього причин - у зв`язку з тимчасовою окупацією відповідної території та відсутністю доступу до архівних матеріалів. Це фактично унеможливлює проведення державної реєстрації права власності в адміністративному порядку та зумовлює необхідність звернення до суду з позовом про визнання права власності.

Так, згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Стаття 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Суб`єктом вимоги про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи обов`язковістю отримання правовстановлюючих документів.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації" (п. 3 ст. 3).

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).

Крім цього, під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії (п. 3. ч. 3 ст. 10 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, Горлівський р-н (зокрема м. Чистякове) Донецької області належить до тимчасово окупованих РФ територій України, дата початку тимчасової окупації - з 07.04.2014.

Таким чином, внаслідок окупації частини території України, зокрема території, де розташоване БТІ, яке здійснювало первинну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - боксів гаражів та майстерні, що знаходиться за адресою: Донецька область, Горлівський р-н, м. Чистякове (Торез), вулиця Ніколаєва, будинок 35 (тридцять п`ять), загальною площею 244,3 кв.м., позивач позбавлений можливості підтвердити таку реєстрацію через втрату доступу до архівних даних.

У постанові від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Матеріалами справи підтверджено, що право власності банку на спірний об`єкт було зареєстровано за Позивачем в Торезькому Бюро технічної інвентаризації 22 липня 1998 року за реєстровим номером 153 та записаний в реєстрову книгу № 3 згідно з діючим на час реєстрації законодавством, на підставі Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затв. Держжитлокомунгоспом України від 13.12.95 N 56, зареєстр. Міністерством юстиції України 19.01.96 N 31/1056. Згідно з п. 1.4. цих правил державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснювали державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Згідно з п.п. "д" п. 2.1 Правил при реєстрації об`єктів нерухомого майна за юридичними особами, їм видавалося реєстраційне посвідчення (додаток N 7).

Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи.

Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь- яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин."

Позивач вказує, що Донецька обласна військова адміністрація - орган військового управління вищого рівня, який відповідно до ст. 10 Закону № 389-VIII здійснює повноваження районних військових адміністрацій на території Горлівського району у зв`язку з їх не утворенням.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц).

Підставою позову вказана відмова у державній реєстрації державного реєстратора, яка свідчить про невизнання права власності Позивача.

Відповідно до вимог пункту 10 частини 1 статті 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать централізоване тимчасове зберігання архівних документів, нагромаджених у процесі документування службових, трудових або інших правовідносин юридичних і фізичних осіб на відповідній території, та інших архівних документів, що не належать до Національного архівного фонду.

Суд зауважує, що у справах про визнання права власності - належний відповідач визначається на підставі статті 392 Цивільного кодексу України з урахуванням правової позиції, викладеної у пункті 13 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року, відповідно до якої: у справах про визнання права власності відповідачем є попередній власник майна або його правонаступник, а у разі якщо попередній власник невідомий або не міг бути відомий, -орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. За висновками суду, таким органом є Торезька міська рада, у зв`язку з її залучено судом у якості свідповідача у даній справі.

Залучення Донецької обласної державної адміністрації в якості відповідача не вирішує питань, поставлених позивачами, оскільки він не є суб`єктом, уповноваженим здійснювати повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, не має повноважень щодо підтвердження державної реєстрації права власності на приміщення, розташовані на території Торезької міської ради, а також не визначений органом, відповідальним за збереження архівних справ бюро технічної інвентаризації, засновником яких є місцеві ради Донецької області.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача (наведену правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17).

Тому у задоволенні позову до Донецької обласної військової адміністрації слід відмовити з підстав, вказаних вище.

У той же час, враховуючи обставини цієї справи, суд вважає, що звернення позивача з позовом при визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, яке знаходиться на території м. Чистякове, яке підпорядковане Чистяківській міській раді, є ефективним способом захисту наявного речового права позивача, оскільки п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

За таких обставин позивачем доведено належними та допустимими доказами, що у нього наявне право власності на нерухоме майно, яке набуте раніше на законних підставах, однак він не має змоги завершити державну реєстрацію права власності з незалежних від нього причин, а тому позов підлягає задоволенню.

У зв`язку з тим, що основною причиною виникнення спору стала військова агресія Російської федерації проти України, а отже відсутня вина відповідача у виникненні спору, суд вважає за можливе витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати за Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (ідентифікаційний код 00039002; 01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, 8) право власності на об`єкт нерухомого майна - бокси гаражів та майстерня, що знаходиться за адресою: Донецька область, Горлівський р-н, м. Чистякове (Торез), вулиця Ніколаєва, будинок 35 (тридцять п`ять), загальною площею 244,3 кв.м.

3. У задоволенні позову до Донецької обласної військової адміністрації відмовити.

4. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.02.2026

Суддя М.О. Лиськов