АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/4942/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 - адвокат Івашін Є.В.

від СВК "АГРО ЛІДЕР" - адвокат Бондаренко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 (складено та підписано 26.11.2025, суддя Литвинова В.В.)

по справі №916/4942/23

за позовом ОСОБА_1

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) ОСОБА_2 ,

2) ОСОБА_3 ,

3) ОСОБА_4 ,

4) ОСОБА_5

про визнання недійсними рішень загальних зборів та скасування реєстраційної дії

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР", яким просить:

- визнати недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР" від 11.09.2023, яке оформлене протоколом № 3 від 11.09.2023,

- визнати недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР" від 19.09.2023, яке оформлене протоколом № 4 від 19.09.2023,

- визнати недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР" від 29.09.2023, яке оформлене протоколом № 5 від 29.09.2023

- скасувати реєстраційну дію, проведену державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змін: "Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи", а саме: " ОСОБА_5 , 29.09.2023 - керівник, Максимов Олександр Павлович - представник" щодо Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.11.2023 частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову, а саме до набрання законної сили рішенням суду у справі № 916/4942/23 заборонено державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України тощо), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії стосовно Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР" (щодо зміни відомостей про засновників (членів) та керівника Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР".

У листопаді 2025 відповідач звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 по справі №916/4942/23 задоволено заяву Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР" про скасування заходів забезпечення позову та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.11.2023 у справі № 916/4942/23.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наразі змінились обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, а саме - під час розгляду справи помер один із учасників відповідача ОСОБА_4 і виникла необхідність здійснити державну реєстрацію в якості учасника відповідача його спадкоємця ОСОБА_6 , тому наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Не погодившись із даною ухвалою до Південного-західного апеляційного господарського суду звернувся позивач з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 у справі № 916/4942/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала не ґрунтується а засадах верховенства права, є незаконною, необґрунтованою та такою, що ухвалена судом з порушенням норм матеріального права та при недотриманні норм процесуального права, з огляду на наступне:

- застосовуючи заходи забезпечення позову суд першої інстанції враховував предметом даного позову, зокрема визнання недійсними рішення загальних зборів якими, серед іншого, вирішено питання про зміну складу учасників кооперативу. При цьому, позов було подано на захист корпоративних право позивача, а тому суд в межах цієї справи має вирішити питання щодо правомірності оспорюваних рішень відповідача;

- також суд першої інстанції в ухвалі про вжиття заходів забезпечення позову виснував, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки зміна у складі засновників (членів) та керівника відповідача може ускладнити відновлення стану, який існував до порушення на якому наполягає позивач;

- натомість, скасовуючи оскаржуваною ухвалою запроваджені заходи забезпечення позову, суд першої інстанції не з`ясував, що потреба у забезпеченні позову не відпала, а своїм неправомірним рішенням надав у подальшому можливість внести відповідні зміни щодо учасників відповідача до реєстру, обмежившись посиланням на прийняття нових членів задля розвитку господарської діяльності кооперативу;

- на переконання апелянта, прийняття нового члена до кооперативу, та відповідно внесення у подальшому змін до ЄДР щодо нього, у зв`язку із скасуванням заходів забезпечення позову, порушує його права, які він захищає у даному судовому провадженні;

- апелянт вважає, що скасовуючи вжиті заходи забезпечення позову суд першої інстанції фактично здійснив оцінку правомірності та доцільності вжиття ним заходів забезпечення позову, що є недопустимим;

- судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідач не надав доказів на підтвердження того, що кооператив не здійснює господарську діяльність або має фінансові труднощі, а прийняття нового члена, надасть розвиток господарській діяльності кооперативу та покращить його фінансове становище;

- до того ж, ОСОБА_6 не є учасником даної справи, судом не прийнято рішення про залучення його до участі у справі, як правонаступника.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 відкрито апеляційне провадження по цій справі та призначено її до розгляду на 11.02.2026.

До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що в зв`язку з дією ухвали Господарського суду Одеської області про забезпечення позову у цій справі неможливо реалізувати рішення загальних зборів СВК "Агро Лідер" стосовно прийняття ОСОБА_6 до членів Кооперативу та державної реєстрації змін стосовно відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДРЮОФОПГФ. В результаті чого порушуються корпоративні права ОСОБА_6 , а також заблокована діяльність Кооперативу через відсутність повного складу повноважних членів (здійснення трудової діяльності, участь у зборах членів Кооперативу, голосування за рішення що винесені на розгляд вищого органу та прийняття відповідних рішень).

Відповідач вважає, що суд першої інстанції правомірно, посилаючись на зміну обставин, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, не оцінюючи законність та правомірність вжиття таких заходів забезпечення позову, надав можливість пану ОСОБА_6 реалізувати свої корпоративні права.

До того, відповідач наголошує на тому, що суд першої інстанції жодним чином не ігнорував клопотання позивача, а залучив ОСОБА_6 до справи в якості третьої особи без самостійних вимог після виникнення належних для цього підстав - проведення відповідної державної реєстрації.

Під час судового засідання від 11.02.2026 представник апелянта підтримав доводи та вимоги та апеляційною скаргою.

Представник відповідача надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами та вимогами апелянта, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Інші представники учасників справи, які були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та участь у судовому засіданні не скористались.

Колегія суддів зауважує, що ухвалою суду від 09.02.2026 надано можливість представнику ОСОБА_5 - адвокату Бурці Віталію Ростиславовичу взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Однак, під час судового засідання від 11.02.2026, яке проводилось в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_5 - адвокат Бурка В.Р. до конференції не приєднався та перебував у режимі «офлайн».

Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву (ч.5 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи наведене, а також те, що судом апеляційної інстанції явка інших представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, судова колегія вирішила за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19 тощо.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

У постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 15/155-б зазначено, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Судова колегія зазначає, що позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову являються предмет і підстава.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, предметом позову у цій справ є вимоги позивача до відповідача про визнання недійсними рішень загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР" та скасування реєстраційної дії щодо внесення змін у відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення його корпоративних прав, як учасника Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР", а саме не повідомлення про проведення загальних зборів, проведення загальних зборів не уповноваженими особами, проведення загальних зборів за відсутності кворуму.

Як вже було вказано вище, ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.11.2023 у цій справі було частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову, а саме до набрання законної сили рішенням суду у справі заборонено державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України тощо), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії стосовно Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР" (щодо зміни відомостей про засновників (членів) та керівника Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР".

Приймаючи рішення про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, Господарський суд Одеської області в ухвалі від 15.11.2023 дійшов висновку про те, що невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову, у вигляді встановлення заборони державної реєстрації змін до відомостей про зміни засновників (членів) та керівника відповідача, може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки зміна засновників (членів) та керівника відповідача може ускладнити відновлення стану, який існував до стверджуваного позивачем порушення.

В той же час, у листопаді 2025 відповідач звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Загальні доводи заявника зводяться до незгоди з заявленими позовними вимогами у зв`язку з їх необґрунтованістю.

До того ж, за твердженням відповідача, запровадженні судом заходи забезпечення позову перешкоджають внесенню необхідних реєстраційних змін до відомостей про учасників СВК «Агро Лідер», оскільки 16.05.2024 року до голови СВК «Агро Лідер» звернувся син третьої особи по справі №916/4942/23 ОСОБА_4 - Крушельницький Ю.В. з проханням прийняти його до складу учасників СВК «Агро Лідер» у порядку правонаступництва, надавши копію лікарського свідоцтва про смерть №49 від 07.05.2024 року та копію свідоцтва про народження.

12.05.2025 року проведено загальні збори членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «АГРО ЛІДЕР». Згідно з Протоколом №01 по питанню 2 вирішено припинити членство Сільськогосподарського виробничого кооперативу «АГРО ЛІДЕР» ОСОБА_4 та затвердити рішення голови Кооперативу, що оформлено наказом №3 від 16 травня 2024 року на виконання ст.5 Статуту Кооперативу стосовно прийняття ОСОБА_6 до членів Кооперативу у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , з часткою у розмірі 20 відсотків пайового фонду Кооперативу.

Однак, як вважає відповідач, у зв`язку із дією ухвали Господарського суду Одеської області від 15.11.2023 року про забезпечення позову у справі №916/4942/23 неможливо реалізувати рішення загальних зборів СВК «Агро Лідер», оформлене протоколом №01 від 12.05.2025 року стосовно прийняття ОСОБА_6 до членів Кооперативу та державної реєстрації змін стосовно відомостей про юридичну особу, що містяться у ЄДРЮО, ФОП та ГФ.

Послався відповідач й на те, що фактично діяльність СВК «Агро Лідер» заблокована, адже, треті особи - учасники СВК «Агро Лідер» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та правонаступник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 не мають змоги здійснити свої права, визначені законом та статутом щодо безпосередньої участі у діяльності кооперативу, зокрема, щодо участі у ньому та прийнятті нових членів задля розвитку господарської діяльності кооперативу та покращення фінансового становища СВК «Агро Лідер».

Відповідно до частини першої статті 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною четвертою статті 145 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

З аналізу наведених приписів убачається, що скасування заходів забезпечення позову допускається як за ініціативою суду, так і на підставі вмотивованого клопотання учасника справи - за умови втрати чинності обставинами, що зумовлювали їх застосування.

Вирішальне значення у цьому разі має оцінка актуальності підстав для збереження забезпечення на час розгляду питання про його скасування. Якщо ж такі підстави відпали - збереження заходів забезпечення є необґрунтованим.

З огляду на вищенаведені приписи процесуального закону, обґрунтованість клопотання про скасування заходів забезпечення позову, що заявлене в процесі розгляду справи, має досліджуватися судом лише з огляду на наявність нових обставин, або з огляду на зміну підстав, які були покладені в основу прийнятого раніше рішення про забезпечення позову.

Тобто, до набрання рішенням суду законної сили, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані тим самим судом, який їх вжив, лише в тому випадку, якщо після їх вжиття виникли нові обставини або після їх вжиття змінилися підстави, які були покладені в основу забезпечення позову.

Колегія суддів зазначає, що процесуальна мета та предмет судового контролю при розгляді заяви про скасування забезпечення позову є відмінними від предмета перевірки при первинному застосуванні заходів забезпечення. Якщо первинно суд перевіряє наявність умов, передбачених ст.ст. 136, 137 ГПК України (зокрема, достатньо обґрунтоване припущення щодо ризику утруднення виконання рішення або утруднення ефективного захисту), то при вирішенні питання про скасування забезпечення суд з`ясовує, чи відпали підстави, які зумовили застосування забезпечення, чи настали нові істотні обставини, що змінюють оцінку ризиків, або чи забезпечення внаслідок розвитку процесу стало непропорційним (надмірним) порівняно з його процесуальною метою.

Отже, тягар доведення обставин, які є підставою для скасування забезпечення позову, покладається на заявника. Для задоволення такої заяви недостатньо повторення аргументів щодо відсутності порушення прав позивача чи незгоди з первинною ухвалою про забезпечення позову, оскільки ці доводи фактично спрямовані на повторний перегляд питання про застосування забезпечення, а не на встановлення того, що забезпечення втратило актуальність унаслідок зміни фактичних обставин.

Водночас звертаючись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, відповідачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що потреба у забезпеченні позову відпала або змінились обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову.

Судова колегія також наголошує на тому, що справа по суті не розглянута, що виключає можливість вважати неактуальними вжиті заходи, а доводи відповідача фактично зводяться до незгоди із застосуванням забезпечення позову.

В свою чергу, незгода відповідача з обґрунтуванням та доводами позовної заяви, на які останній посилається у заяві про скасування заходів забезпечення позову, не є обставиною, з якою закон пов`язує можливість скасування заходів забезпечення позову. Такі аргументи та доводи підлягають перевірці судом при розгляду справи по суті.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання, як відповідача, так й суду першої інстанції на те, що у даному випадку змінились обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, а саме - під час розгляду справи помер один із учасників відповідача ОСОБА_4 і виникла необхідність здійснити державну реєстрацію в якості учасника відповідача його спадкоємця ОСОБА_6 , з огляду на таке.

Як вже було вказано вище, у даному випадку предметом позову є вимоги про визнання недійсними рішень загальних зборів та скасування реєстраційних дій, якими фактично було усунуто учасника кооперативу (позивача) з посади керівника та визначено керівником іншу особу. Позов подано на захист корпоративних прав такого учасника. У межах цієї справи суд має вирішити питання правомірності прийняття загальними зборами членів відповідача рішень, якими фактично позивача було усунуто з посади керівника, та перерозподілено частки між учасниками, та про права позивача, як учасника відповідача.

Дійшовши висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у цій справі місцевий господарський суд, в тому числі, послався на те, що зміна засновників (членів) та керівника відповідача може ускладнити відновлення стану, який існував до стверджуваного позивачем порушення.

В той же час, скасовуючи вжитті заходи забезпечення позову, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги ту обставину, що наразі спір не вирішено по суті та потреб у вжитих заходах забезпечення позову не відпала.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що у немайнових спорах необхідно досліджувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанови Верховного Суду від у справі № 910/1040/18, від 16.03.2020 у справі № 916/3245/19, від у справі № 904/2285/19).

У даному випадку скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, фактично скасовує заборону на зміну відповідачем керівника кооперативу та складу його учасників та надає можливість відповідачеві здійснення відповідних реєстраційних дій, що в подальшому, у разі прийняття рішення на користь позивача, унеможливить захист його порушених права та інтересів в межах одного судового провадження та порушити справедливий та ефективний захист його порушених прав.

Слід також зауважити, що при розгляді заяви про скасування забезпечення оцінюється не абстрактна "незручність" заходу для відповідача, а його співмірність та фактичні наслідки. Доводи про втручання у господарську діяльність повинні бути підтверджені конкретними доказами того, що забезпечення позову створює надмірні та непропорційні наслідки (зокрема, блокує критичні платежі, унеможливлює виконання обов`язкових зобов`язань, призводить до істотних втрат тощо).

Натомість наявні матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що забезпечення позову у цій справі фактично унеможливило діяльність відповідачем або призвело до наслідків, які виходять за межі тимчасового процесуального обмеження, необхідного для досягнення мети забезпечення.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Тому інші доводи учасників справи, що викладені у заявах по суті справи, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених апеляційним судом, не впливають на остаточний висновок.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню із прийняттям нового рішення.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 по справі №916/4942/23 - скасувати.

3. У задоволенні заяви Сільськогосподарського виробничого кооперативу "АГРО ЛІДЕР" про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.11.2023 у справі № 916/4942/23 - відмовити.

Постанова, згідно з ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.02.2026.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Філінюк І.Г.