ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2026 Справа № 914/1649/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Знетиняк Д.В.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехнолоджі, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Вестнол, м. Городок Львівського району Львівської області

про: стягнення заборгованості в розмірі 14 070 996,37 грн.

Представники сторін:

від позивача: Одінцов Е.В. адвокат, ордер на надання правничої допомоги серія АН № 1669358 від 21.05.2025 в режимі відеоконференції; Цимбала І.З. адвокат, ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1406904 від 14.10.2025 присутня в залі судового засідання

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехнолоджі до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Вестнол про стягнення заборгованості в розмірі 14 070 996,37 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025, справу № 914/1649/25 розподілено для розгляду судді Долінській О.З.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.05.2025, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 01.07.2025.

02.06.2025 представником позивача подано на адресу суду в систему Електронний суд клопотання (за вх. № 14552/25) про участь в судовому засіданні 01.07.2025 на 10:00 год. та усіх наступних засідань у даній справі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 постановлено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні 01.07.2025 та усіх наступних засідань у даній справі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за вх. № 14552/25 від 02.06.2025 задоволити. Вирішено забезпечити участь представника позивача в судовому засіданні, призначеному на 01.07.2025 на 10:00 год., та усіх наступних засідань у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.

17.06.2025 представником відповідача подано на адресу суду в систему Електронний суд відзив на позовну заяву з додатками за вх. № 16136/25, відповідно до якого відповідач просить суд у задоволені позову відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

18.06.2025 від представника відповідача на адресу суду в систему Електронний суд надійшла заява про закриття провадження у даній справі з додатками за вх. № 16220/25. У вказаній заяві відповідач просить суд закрити провадження у справі № 914/1649/25 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за договором від 06.11.2024 у розмірі 8 484 603,09 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

23.06.2025 від представника позивача на адресу суду в систему Електронний суд надійшла відповідь на відзив з додатками за вх. № 16622/25.

25.06.2025 представником відповідача подано на адресу суду в систему Електронний суд заперечення на відповідь на відзив з додатками за вх. № 16957/25.

Протокольною ухвалою суду від 01.07.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 914/1649/25 на тридцять днів у відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України, з ініціативи суду.

01.07.2025 в судовому засіданні, відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 05.08.2025.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.08.2025, закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/1649/25 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 03.09.2025.

03.09.2025 в судовому засіданні, відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 14.10.2025.

14.10.2025 в судовому засіданні, відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 04.11.2025.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.11.2025, розгляд справи по суті відкладено на 25.11.2025.

25.11.2025 представником позивача подано на адресу суду в систему «Електронний суд» клопотання з додатками за вх. № 31388/25, в якому позивач просив суд повернутись до стадії підготовчого провадження у справі у 914/1649/25, а також долучити до матеріалів справи № 914/1649/25 документи згідно з переліком додатків.

Крім того, 25.11.2025 представником позивача подано на адресу суду в систему «Електронний суд» додаткові пояснення у даній справі (промова в дебатах) з додатком за вх. № 31398/25.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.11.2025 постановлено задоволити клопотання представника позивача за вх. № 31388/25 від 25.11.2025 в частині повернення до стадії підготовчого провадження у справі № 914/1649/25 та вирішено повернутися до розгляду справи № 914/1649/25 у підготовчому провадженні. Судом також постановлено клопотання представника позивача за вх. № 31388/25 від 25.11.2025 в частині долучення до матеріалів справи № 914/1649/25 додатків згідно з переліком вирішити в наступному судовому засіданні.

05.12.2025 представником відповідача подано на адресу суду в систему «Електронний суд» письмові заперечення на клопотання позивача про долучення доказів з додатком за вх. № 32715/25.

Протокольною ухвалою суду від 10.12.2025 задоволено клопотання представника позивача за вх. № 31388/25 від 25.11.2025 в частині долучення до матеріалів справи № 914/1649/25 додатків згідно з переліком.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.12.2025, закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/1649/25 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 14.01.2026.

Судове засідання, призначене на 14.01.2026 не відбулося, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Долінської О.З. з 08.01.2026 по 16.01.2026 включно.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.01.2026, розгляд справи по суті призначено на 04.02.2026.

04.02.2026 представником відповідача подано на адресу суду клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження та про долучення доказів з додатками за вх. № 3218/26.

В судовому засіданні 04.02.2026 суд відмовив відповідачу у задоволенні даного клопотання.

04.02.2026 в судовому засіданні, відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 10.02.2026.

10.02.2026 за вх. № 3698/26 від представника відповідача Колянковського Т.М. поступило клопотання про відкладення розгляду справи на більш пізній строк, з метою надання права на представництво відповідача у справі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.02.2026, відкладено розгляд справи по суті на 12.02.2026 на 11:00 із врахуванням поданого клопотання представником відповідача.

Рух справи та причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи.

12.02.2026 представники позивача в судове засідання з розгляду справи по суті, яке проводилось в режимі відеоконференції, за клопотанням представника позивача Одінцова Е.В., з`явилися, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив за вх. № 16622/25 від 23.06.2025 та поясненнях, наданих в судовому засіданні.

12.02.2026 представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті, яке проводилось в режимі відеоконференції, за клопотанням представника позивача Одінцова Е.В., не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Згідно довідки про доставку електронного листа, ухвалу суду від 10.02.2026 у даній справі доставлено ТзОВ Вестнол до електронного кабінету 10.02.2026 о 09:20 (докази містяться в матеріалах справи).

12.02.2026 за вх. № 3948/26 від представника відповідача Колянковського Т.М. на адресу суду в систему Електронний суд надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи на більш пізній строк, так як він і далі продовжує хворіти. Підтверджуючих документів в обгрунтування поважності причини неявки його в судове засідання, не долучив.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи за вх. № 3948/26 від 12.02.2026, суд зазначає наступне.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.).

Суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.12.2025, закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/1649/25 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 14.01.2026. Явка сторін у судове засідання з розгляду справи по суті не визнавалась судом обов`язковою. У зв`язку із клопотанням представника відповідача за вх. № 3698/26 від 10.02.2026 про відкладення розгляду справи 10.02.2026, розгляд справи у судовому засіданні 10.02.2026 р. відкладено на 12.02.2026, про що відповідачу скеровано ухвалу повідомлення від 10.02.2026 у даній справі і явка представника відповідача в судове засідання 12.02.2026 не визнавалась судом обов`язковою, про що зазначено в даній ухвалі суду.

Відповідно до статті 42 Правил адвокатської етики, представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.

Відповідно до ч. 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зважаючи на необґрунтованість заявленого клопотання представника відповідача, враховуючи повторну неявку в судове засідання з розгляду справи по суті представника відповідача, якого належно повідомлено про дату, час і місце судового засідання, закінчення строку розгляду справи по суті, з метою своєчасного розгляду спору із врахуванням розумних строків, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи за вх. № 3948/26 від 12.02.2026.

Крім того, суд зазначає, що інтереси відповідача у даній справі, згідно повноважень, що містяться в матеріалах справи, представляв, крім адвоката Колянковського Т.М., також адвокат Романенко О.В., який 04.02.2026 брав участь у судовому засіданні з розгляду справи по суті.

Зважаючи на вищевикладене, підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 12.02.2026, визначених у ч. 2 ст. 202, ст. 216 ГПК України, не встановлено. А тому, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 12.02.2026 за відсутності представника відповідача.

Стосовно клопотання представника відповідача про повернення на стадію підготовчого провадження та про долучення доказів за вх. № 3218/26 від 04.02.2026, суд зазначає наступне.

У клопотанні про повернення на стадію підготовчого провадження та про долучення доказів за вх. № 3218/26 від 04.02.2026, відповідач посилається на те, що ТзОВ Вестнол отримав копію листа ТОВ «Міжнародна експертно-правова група» № 29/2-12/25 від 29.12.2025 року, від ТОВ «Фрут Про» (лист № 29/12/25 від 29 грудня 2025 року).

На переконання відповідача, цей доказ (лист ТОВ «Міжнародна експертно-правова група» № 29/2-12/25 від 29.12.2025 року) спростовує доводи позивача про безспірність вимоги ТзОВ Вестнол до ТзОВ Агротехнолоджі, яку позивач використовує для підтвердження необгрунтованості зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідач зазначає, що оскільки станом на даний час підготовче провадження, в рамках якого можливим було б подати докази у цій справі є закритим, а, на переконання відповідача, позивач в рамках цієї справи намагається оспорити факт існування збитків, що підтверджується долученням судом 10.12.2025 року, поданих позивачем 24.11.2025 року доказів, що, водночас, свідчить про те, що така обставина як «завдання збитків» потребує підтвердження або спростування при розгляді цієї справи, існують обгрунтовані підстави просити суд про повернення до стадії підготовчого провадження з метою надання можливості відповідачу долучити докази, а саме: лист ТОВ «Фрут Про» № 29/12/25 від 29 грудня 2025 року та лист ТОВ «Міжнародна експертно-правова група» № 29/2-12/25 від 29.12.2025 року, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, змагальності сторін, справедливого, неупередженого вирішення спору, ефективного захисту порушених прав і законних інтересів сторін, забезпечення додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій та здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, задля забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами.

Суд звертає увагу відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №204/6085/20, в якій зазначено, що відповідно до практики Верховного Суду, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

У даному випадку судом не встановлено поважних підстав та обставин для повернення до стадії підготовчого провадження.

Водночас, наведені відповідачем обставини не визнаються судом обґрунтованими та такими, що доводять безумовну процесуальну необхідність для повернення до стадії підготовчого провадження.

Так, згідно зі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Суд зазначає, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.05.2025, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №914/1649/25.

17.06.2025 представником відповідача подано на адресу суду в систему Електронний суд відзив на позовну заяву з додатками за вх. № 16136/25.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.11.2025 постановлено задоволити клопотання представника позивача за вх. № 31388/25 від 25.11.2025 в частині повернення до стадії підготовчого провадження у справі № 914/1649/25 та вирішено повернутися до розгляду справи № 914/1649/25 у підготовчому провадженні.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.12.2025, закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/1649/25 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 14.01.2026.

Судом встановлено, що відповідач при поданні відзиву на позов, письмових заперечень, мав вказати усі докази, які, на його думку, мають значення для розгляду справи і вирішення даного спору по суті. У той же час представник відповідача у підготовчому засіданні 05.08.2025 та 10.12.2025 вважав, що всі завдання підготовчого провадження виконано і вважав за можливе закрити підготовче провадження у справі та перейти до розгляду справи по суті.

Одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи наведене, суд не вбачає жодних підстав для повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття.

На підставі наведеного, суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про повернення на стадію підготовчого провадження та про долучення доказів за вх. № 3218/26 від 04.02.2026.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2025 від представника відповідача на адресу суду в систему Електронний суд надійшла заява про закриття провадження у даній справі з додатками за вх. № 16220/25. У вказаній заяві відповідач просить суд закрити провадження у справі № 914/1649/25 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за договором від 06.11.2024 у розмірі 8 484 603,09 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

У заяві про закриття провадження у справі № 914/1649/25 за вх. № 16220/25 18.06.2025 відповідач посилається на те, що станом на дату звернення ТзОВ Агротехнолоджі до Господарського суду Львівської області із даним позовом, тобто станом на 21.05.2025 року, зобов`язання Відповідача по сплаті вказаної суми заборгованості було вже припинено 15.04.2025 року, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на всю суму.

Відповідач вважає, що на момент звернення до суду такий предмет спору, як заборгованість за договором від 06.11.2024 року у розмірі 8 484 603, 09 гривень, був відсутній.

Відповідач зазначає, що відповідно до положень статей 598, 601 Цивільного кодексу України, зобов`язання Відповідача щодо сплати заборгованості за Договором №06/11-24АТ від 06.11.2024 року у розмірі 8 484 603, 09 гривень було припинено 15.04.2025 року у повному обсязі, зарахуванням зустрічних однорідних вимог за заявою Відповідача №54 від 15.04.2025 року.

Вказує на те, що зустрічні однорідні вимоги Відповідача до Позивача, зарахуванням яких було припинено вимоги Позивача до Відповідача на суму 8 484 603, 09 гривень, виникли у Відповідача на підставі договорів відступлення права вимоги, укладених 20.03.2025 року та 30.05.2025 року відповідно між Відповідачем та ТОВ «Фрут Про», відповідно до яких ТОВ «Фрут Про» відступило Відповідачу право вимоги до Позивача (про відшкодування завданих Позивачем ТОВ «Фрут Про» збитків) на суму у розмірі 12 500 000, 00 гривень, з яких на 10 000 000, 00 гривень відступлено 20.03.2025 року, а на 2 500 000, 00 гривень 30.05.2025 року.

На підставі наведеного, відповідач просить суд закрити провадження у справі № 914/1649/25 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за договором від 06.11.2024 року у розмірі 8 484 603, 09 гривень на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Розглянувши заяву представника відповідача про закриття провадження у справі за вх. № 16220/25 від 18.06.2025, суд дійшов висновку відмовити у її задоволенні, з огляду на наступне.

За змістом статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу, тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 8 484 603,09 грн. основної заборгованості, 1 686 981,58 грн. неустойки, 79 911,46 грн. - втрат від інфляції, 3 393 841,24 грн. штрафу, 425 659,00 грн. збитків, а також судові витрати зі сплати судового збору.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу, тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Статтею 601 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 ЦК України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому).

Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

ВС у своїй практиці неодноразово виділяв критерії, за умови яких може бути проведене зарахування зустрічних однорідних вимог (зокрема, у постанові об`єднаної палати КГС від 22.01.2021 року у справі № 910/11116/19), а саме: бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей); строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Водночас, умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18.

Так, судами неодноразово було наголошено, що: «….ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме - відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань» (постанова КГС ВС від 02.04.2019 року у справі № 918/539/18; від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 27.05.2019 у справі № 910/20107/17, від 24.06.2019 у справі № 910/12026/18, від 23.07.2019 у справі № 904/1299/18, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 26.05.2020 у справі № 910/7807/19, від 11.06.2020 у справі № 910/7804/19, від 14.07.2020 у справі № 910/10471/19, від 19.08.2020 у справі № 911/2560/19, від 25.08.2020 у справі № б-23/75-02, від 23.09.2020 у справі № 904/2215/19, від 12.11.2020 у справі № 904/3173/19, від 25.11.2020 у справі № 904/1806/19).

Суд зазначає, що зміст безспірності вимоги у судовій практиці розкривається через: відсутність спору щодо змісту зобов`язання; відсутність спору щодо умов виконання зобов`язання; відсутність спору щодо розміру зобов`язання.

У заяві про закриття провадження у справі за вх. № 16220/25 від 18.06.2025 Відповідач посилається на те, що відповідно до положень статей 598, 601 Цивільного кодексу України, зобов`язання Відповідача щодо сплати заборгованості за Договором №06/11-24АТ від 06.11.2024 року у розмірі 8 484 603, 09 гривень було припинено 15.04.2025 року у повному обсязі зарахуванням зустрічних однорідних вимог за заявою Відповідача №54 від 15.04.2025 року.

На думку суду, вчинене відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог не може бути враховано, оскільки недотримана умова безспірності зобов`язання відповідача до позивача.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у справі за вх. № 16220/25 від 18.06.2025.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/1649/25.

В судовому засіданні 12.02.2026, відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає про те, що 06 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агротехнолоджі та Товариством з обмеженою відповідальністю Вестнол укладено Договір № 06/11-24АТ. На виконання умов вказаного договору, позивачем було поставлено товар відповідачу на загальну суму 11 164 603,09 грн. Позивач зазначає, що відповідачем був прийнятий цей товар без жодних зауважень. Відповідач провів часткову оплату за поставлений товар на загальну суму 2 680 000,00 грн. Повного розрахунку за поставлений товар відповідач не провів. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 8 484 603,09 грн. основної заборгованості, 1 686 981,58 грн. неустойки, 79 911,46 грн. - втрат від інфляції, 3 393 841,24 грн. штрафу, 425 659,00 грн. збитків, згідно приведених ним розрахунків. А також просить суд стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву за вх. № 16136/25 від 17.06.2025, відповідач зазначає про те, що Відповідач погоджується із обставинами, наведеними у позовній заяві, зокрема: 1) фактом укладення між Позивачем та Відповідачем Договору №06/11-24АТ від 06.11.2024 року про поставку товару (ферментних препаратів) та фактом існування у зв`язку із цим договірних правовідносин; 2) фактом здійснення поставки Позивачем та отримання Відповідачем товару (ферментних препаратів) на загальну суму 11 164 603, 09 гривень, що відбулась у період 26.11.2024 - 16.02.2025; 3) фактом оплати Відповідачем вартості поставленого товару (ферментних препаратів) шляхам перерахунку на банківський рахунок Позивача грошових коштів у сумі 2 680 000, 00 гривень, що відбувся у період з 09.01.25 - 13.02.25.

Поряд із тим, відповідач зазначає, що він заперечує факт існування заборгованості у розмірі 8 484 603, 09 гривень станом на дату подачі позову (26.05.2025 року) та не погоджується із розміром нарахованих Позивачем штрафних санкцій у загальному розмірі 5 586 393, 28 гривень.

У відзиві на позовну заяву, відповідач посилається на те, що відповідно до положень статей 598, 601 Цивільного кодексу України, зобов`язання Відповідача щодо сплати заборгованості за Договором №06/11-24АТ від 06.11.2024 року у розмірі 8 484 603,09 грн було припинено 15.04.2025 року у повному обсязі зарахуванням зустрічних однорідних вимог за заявою Відповідача №54 від 15.04.2025 року (надіслана на юридичну адресу Позивача 15.04.2025 року поштовим відправленням №608 з повідомлення про вручення з описом вкладення, квитанція про оплату поштових послуг №514 від 15.04.2025 року, яке було повернуто Відповідачу за терміном зберігання).

Відповідач зазначає, що зустрічні однорідні вимоги Відповідача до Позивача, зарахуванням яких було припинено вимоги Позивача до Відповідача на суму 8 484 603, 09 грн, виникли у Відповідача на підставі договорів відступлення права вимоги, укладених 20.03.2025 року та 30.05.2025 року відповідно між Відповідачем та ТОВ «Фрут Про», відповідно до яких ТОВ «Фрут Про» відступило Відповідачу право вимоги до Позивача (про відшкодування завданих Позивачем ТОВ «Фрут Про» збитків) на суму у розмірі 12 500 000, 00 гривень, з яких на 10 000 000, 00 грн. відступлено 20.03.2025 року, а на 2 500 000, 00 гривень 30.05.2025 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає також про те, що ТОВ «Фрут Про» станом на 21.01.2024 року мало вимоги до ТОВ «Агротехнолоджі» (Позивач) на суму у розмірі 13 444 230,00 грн., частину з яких переуступило Відповідачу 20.03.2025 року та 30.05.2025 року на загальну суму 12 500 000, 00 грн.

Відповідач вважає, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 8 484 603, 09 гривень не підлягає задоволенню, оскільки така фактично відсутня з 16.04.2025 року та станом на дату подачі позову та розгляду справи є необґрунтованою.

Щодо нарахованих позивачем штрафних санкцій у розмірі 5 586 393, 28 грн., відповідач зазначає наступне. Положення пп. 3.2., 7.2. Договору від 06.11.2024 року, п.2. додатку від 06.11.2024 року до договору, статей 253, 254 Цивільного кодексу України, слід зазначити таке: 60-денний строку на оплату починає свій перебіг з наступного дня за днем отримання товару, а закінчується після 60-го дня; наступний день, що настає після спливу 60-денного строку, (тобто 61-ий дня) є днем, з якого починається порушення покупцем (Відповідачем) грошових зобов`язань зо договором; відповідальність за неналежне виконання чи невиконання своїх грошових зобов`язань покупцем (Відповідачем) за договором від 06.11.2024 року настає на наступний день після закінчення 60-денного строку на оплата поставленого товару, що починає свій перебіг з наступного дня за днем отримання товару.

Отже, відповідач вважає, що розрахунок штрафних санкцій, передбачених договором від 06.11.2024 року та статтею 625 ЦК України, буде розраховуватись із врахуванням того, що заборгованість була погашена 15.04.2025 року.

На підставі наведеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за договором від 06.11.2024 року у розмірі 8 484 603, 09 гривень у зв`язку із тим, що зобов`язання Відповідача щодо її сплати були припинені зарахування зустрічних однорідних вимог на всю суму 15.04.2025 року. А також, просить суд відмовити у задоволенні вимог про стягнення суми штрафних санкцій за договором від 06.11.2024 року у розмірі 5 586 393, 28 гривень - в частині 2 731 973, 81 гривень у зв`язку із їх необґрунтованістю, а в частині 2 854 419, 47 гривень у зв`язку із тим, що зобов`язання Відповідача щодо сплати штрафних санкцій в цій частині були припинені зарахування зустрічних однорідних вимог на всю суму 30.05.2025 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, подані суду, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступне.

06 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агротехнолоджі (продавець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Вестнол (покупець за договором, відповідач у справі) укладено Договір № 06/11-24АТ (надалі Договір № 06/11-24АТ від 06.11.2024).

Крім того, 06 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агротехнолоджі та Товариством з обмеженою відповідальністю Вестнол укладено Додаток № 06/11/24 до Договору № 06/11-24АТ від 06 листопада 2024, що є невід`ємною частиною даного Договору.

У вказаному Додатку № 06/11/24 від 06.11.2024 сторони погодили асортимент товару, кількість та вартість товару.

Відповідно до п. 1.1 Договору № 06/11-24АТ від 06.11.2024, Продавець зобов`язується продати та відвантажити погодженими партіями Продукцію у власність Покупця, а Покупець зобов`язується приймати товар і сплачувати за нього визначену грошову суму (ціну товару). Найменування товару, його кількість і ціна вказуються в додатках, специфікаціях, видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору. Якість товару повинна відповідати сертифікату якості фірми - виробника.

Згідно п. 1. 2. Договору № 06/11-24АТ від 06.11.2024, загальна сума Договору складається з сум, що вказані у всіх рахунках - фактурах, додатках, специфікаціях, видаткових накладних, що виписуються, додаються та є невід`ємними складовими цього Договору (ст.632 ЦК України).

У пункті 2.5. Договору № 06/11-24АТ від 06.11.2024 зазначено, що загальна кількість (асортимент) товару, який планується поставити Покупцю, може бути зафіксований сторонами даного Договору у Протоколі постачань, що плануються. У разі, якщо сторони не узгодили загальну кількість (асортимент) товару у відповідному протоколі, то загальна кількість товару, що було поставлено, визначається за всіма видатковими накладними, підписаними сторонами даного Договору або їх представниками.

Відповідно до п. 3.2. Договору № 06/11-24АТ від 06.11.2024, ціна товару базуються згідно встановленого прайс-листа Продавця, що є офіційним переліком продукції Продавця, яка пропонується до реалізації на підставі замовлення Покупця і повинна бути повністю сплачена Продавцю Покупцем на наступних умовах: г) якщо оплата конкретної партії товару не узгоджено сторонами у відповідному додатку, специфікації (здійснюється без специфікації), то Покупець оплачує Продавцю товар за видатковою накладною, протягом 50 календарних днів з дати прийняття товару та у відповідності з умовами цього Договору.

Відповідно до п.6.7. Договору 06/11-24АТ від 06.11.2024, Покупець зобов`язується сплатити ціну товару, згідно п.3 (умови оплати) даного Договору.

Між сторонами було погоджено асортимент товару, кількість та ціни Товару в Додатку № 06/11/24 від 06 листопада 2024 року до Договору 06/11-24АТ від 06.11.2024, відповідно до якого на підставі п. 1 Договору Продавець зобов`язується продати та відвантажити, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти на умовах, передбачених Договором, наступний товар згідно специфікації.

Позивачем, на виконання умов Договору № 06/11-24АТ від 06.11.2024, здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 11 164 603,09 грн. що підтверджується наступними видатковими накладними, а саме: видаткова накладна № 1 від 10 грудня 2024 року на суму 1 061 572,50 грн., строк оплати якої становив до 08.02.2025 року; видаткова накладна № 2 від 27 листопада 2024 року на суму 1 066 203,00 грн., строк оплати якої становив до 26.01.2025 року; видаткова накладна № 3 від 18 грудня 2024 року на суму 534 613,50 грн., строк оплати якої становив до 16.02.2025 року; видаткова накладна № 4 від 20 грудня 2024 року на суму 2 145 906,00 грн., строк оплати якої становив до 18.02.2025 року; видаткова накладна № 1 від 03 січня 2025 року на суму 1 057 251,66 грн., строк оплати якої становив до 04.03.2025 року; видаткова накладна № 4 від 09 січня 2025 року на суму 2 141 884,94 грн., строк оплати якої становив до 10.03.2025 року; видаткова накладна № 6 від 29 січня 2025 року на суму 1 068 687,00 грн., строк оплати якої становив до 31.03.2025 року; видаткова накладна № 1 від 16 лютого 2025 року на суму 1 566 799,07 грн., строк оплати якої становив до 17.04.2025 року; видаткова накладна № 2 від 16 лютого 2025 року на суму 521 685,42 грн., строк оплати якої становив до 17.04.2025 року.

Вказані видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін, підписи засвідчені печатками юридичних осіб та долучені позивачем до матеріалів справи.

Крім того, факт передачі товару позивачем відповідачу підтверджується товарно транспортними накладними, а саме: ТТН №5859 від 26 листопада 2024 року; ТТН №6140 від 09 грудня 2024 року; ТТН №6302 від 17 грудня 2024 року; ТТН №301 від 03 січня 2025 року; ТТН №801 від 08 січня 2025 року; ТТН № 2901 від 16 лютого 2025 року; ТТН №2902 від 16 лютого 2025 року; ТТН № 6422 від 19 грудня 2024 року; ТТН №2901 від 29 січня 2025 року.

Позивачем виставлені рахунки відповідачу на оплату товару, а саме: Рахунок на оплату № 1 від 02 січня 2025 року на суму 1 057 251,66 грн; Рахунок на оплату № 142 від 19 грудня 2024 року на суму 2 145 906,00 грн.; Рахунок на оплату № 140 від 17 грудня 2024 року на суму 534 613,50 грн.; Рахунок на оплату № 139 від 09 грудня 2024 року на суму 1 061 572,50 грн.; Рахунок на оплату № 3 від 08 січня 2025 року на суму 2 141 884,94 грн.; Рахунок на оплату № 9 від 10 лютого 2025 року на суму 521 685,42 грн.; Рахунок на оплату № 8 від 10 лютого 2025 року на суму 1 566 799,07 грн.; Рахунок на оплату №7 від 29 січня 2025 року на суму 1 068 687,00 грн.; Рахунок на оплату № 136 від 26 листопада 2024 року на суму 1 061 096,30 грн.

Факт отримання товару за вказаними видатковими накладними відповідачем не заперечується.

Відповідно до п.2 Додатку від 06.11.2024, Покупець зобов`язується здійснити оплату за Товар, згідно даної Специфікації за наступним графіком: оплата 100 % від загальної вартості Продукції протягом 60 днів з моменту отримання товару покупцем, шляхом перерахування на рахунок Продавця. У випадку, якщо в зазначений термін оплата не буде проведена, у силу вступають положення про санкції, передбачені зазначеним Договором.

Відповідачем прийнято товар в повному обсязі, та здійснено часткову оплату, що підтверджується платіжними інструкціями, а саме: платіжна інструкція від 09/01/2025 на суму 425 000,00 грн.; Платіжна інструкція від 27/01/2025 на суму 925 000,00 грн.; Платіжна інструкція від 31/01/2025 на суму 450 000,00 грн.; Платіжна інструкція від 06/02/2025 на суму 450 000,00 грн.; Платіжна інструкція від 13/02/2025 на суму 430 000,00 грн.

Відтак, Відповідачем на рахунок позивача сплачено грошові кошти на загальну суму 2 680 000,00 грн.

Вказані грошові кошти позивачем зараховано на погашення наступних видаткових накладних: Видаткової накладної № 1 від 10 грудня 2024 року 1 061 572,50 грн; Видаткової накладної № 2 від 27 листопада 2024 року на суму 1 066 203,00 грн; Видаткової накладної № 3 від 18 грудня 2024 року на суму 534 613,50 грн.; та частково в розмірі 17 611,00 грн. на погашення Видаткової накладної № 4 від 20 грудня 2024 року на суму 2 145 906,00 грн таким чином залишок суми за цією видатковою залишається 2 128 295,00 грн.

У відзиві на позовну заяву за вх. № 16136/25 від 17.06.2025, відповідач зазначив, що погоджується із обставинами, наведеними у позовній заяві, зокрема: 1) фактом укладення між Позивачем та Відповідачем Договору №06/11-24АТ від 06.11.2024 року про поставку товару (ферментних препаратів) та фактом існування у зв`язку із цим договірних правовідносин; 2) фактом здійснення поставки Позивачем та отримання Відповідачем товару (ферментних препаратів) на загальну суму 11 164 603, 09 гривень, що відбулась у період 26.11.2024 - 16.02.2025; 3) фактом оплати Відповідачем вартості поставленого товару (ферментних препаратів) шляхам перерахунку на банківський рахунок Позивача грошових коштів у сумі 2 680 000, 00 гривень, що відбувся у період з 09.01.25 - 13.02.25.

Таким чином, станом на дату подачі позовної заяви, основна заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар за Договором № 06/11-24АТ від 06.11.2024 становить - 8 484 603,09 грн. (11 164 603,09-2 680 000,00) із врахуванням проведеної часткової оплати відповідачем в сумі 2 680 000,00 грн.

Відповідачем на адресу Позивача направлявся гарантійний лист, в якому ТзОВ Вестнол зобов`язувалося сплатити заборгованість за Договором, однак цього не було виконано.

31 березня 2025 року Позивачем було направлено на адресу відповідача лист нагадування за вих. № 31/03-25 про сплату заборгованості, в якому позивач просив відповідача погасити заборгованість за товар. Проте вказаний лист- нагадування за вих. № 31/03-25 від 31.03.2025 залишився відповідачем без відповіді і реагування, що і слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Як встановлено судом, 05 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агротехнолоджі (Виконавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРУТ ПРО» (Замовник за договором) укладено Договір Інжинірингу на створення (передачу) науково технічної продукції № 05/06-23.

Відповідно до п.1.1. Договору Інжинірингу на створення (передачу) науково технічної продукції № 05/06-23, Замовник доручає (приймає), а Виконавець створює (передає) науково технічну продукцію інжинірингу : «Роботи з технологічного проектування та авторського нагляду будівництва та введення в експлуатацію технологічної лінії виробництво біоетанолу та/або спирту етилового денатурованого номінальною потужністю 100…120 м3/добу».

На виконання Договору Інжинірингу на створення (передачу) науково технічної продукції № 05/06-23, ТОВ «Агротехнолоджі» розробило на користь ТОВ «Фрут Про» науково-технічну продукцію інжинірингу «Роботи з технологічного проектування та авторського нагляду будівництва та введення в експлуатацію технологічної лінії виробництво біоетанолу та/або спирту етилового денатурованого номінальною потужністю 100..120 м3/добу».

Загальна вартість робіт за договором інжинірингу № 05/06-23 від 05.06.2023 року була погоджена у розмірі 15 738 400,00 грн.

22.05.2024 року між ТОВ «Вестнол», як орендарем, та ТОВ «Фрут Про», як орендодавцем, було укладено договір оренди № 220524-1, за яким ТОВ «Фрут Про» передало ТОВ «Вестнол» у користування ряд приміщень (виробничо-складську будівлю. Буферний силос для зерна та бродильні ємності; цех для переробки овочів і фруктів та виробництва пектину).

22.05.2024 року між ТОВ «Вестнол» та ТОВ «Фрут Про» укладено і Додаток № 1 до Договору оренди, яким зафіксовано, крім передачі нерухомого майна в оренду, також факт передання ТОВ «Фрут Про» на користь ТОВ «Вестнол» науково-технічної продукції інжинірингу «Роботи з технологічного проектування та авторського нагляду будівництва та ведення в експлуатацію технологічної лінії виробництва біоетанолу та/або спирту етилового депатурованого номанальною потужністю 100…120 м.куб/добу.» (яку і розробляло ТОВ «Агротехнолоджі»).

У п. 1.2. Додатку № 1 від 22.05.2024 року, ТОВ «Фрут Про» гарантувало ТОВ «Вестнол», що науково-технічна продукція забезпечує виробництво біоетанолу та/або етилового денатурованого з певним рівнем виробничих показників.

Додатково, у п. 1.4.2. Додатку № 1 від 22.05.2024 року, ТОВ «Фрут Про» взяло на себе обов`язок відшкодувати ТОВ «Вестнол» збитки, у випадку, якщо при використанні такої науково-технічної продукції, якщо не буде досягнуто визначених у п. 1.2. цього Додатку показників.

В ході здійснення ТОВ «Вестнол» діяльності у орендованому у ТОВ «Фрут Про» приміщенні протягом листопада, грудня 2024 року та січня 2025 року та з врахуванням розробленої ТОВ «Агротехнолоджі» інжинірингової документації, як зазначає представник ТОВ «Вестнол», відповідач не отримав очікуваних показників та поніс додаткові витрати.

Товариство з обмеженою відповідальніс «Фрут Про» станом на 21.01.2024 року мало вимоги до ТОВ «Агротехнолоджі» на суму у розмірі 13 444 230,00 грн., частину з яких переуступило ТзОВ Вестнол 20.03.2025 року та 30.05.2025 року на загальну суму 12 500 000, 00 гривень, з яких: на 10 000 000, 00 гривень відступлено 20.03.2025 року, а на 2 500 000, 00 гривень 30.05.2025 року.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали Договір № 06/11-24АТ від 06.11.2024, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.2. Договору № 06/11-24АТ від 06.11.2024, ціна товару базуються згідно встановленого прайс-листа Продавця, що є офіційним переліком продукції Продавця, яка пропонується до реалізації на підставі замовлення Покупця і повинна бути повністю сплачена Продавцю Покупцем на наступних умовах: г) якщо оплата конкретної партії товару не узгоджено сторонами у відповідному додатку, специфікації (здійснюється без специфікації), то Покупець оплачує Продавцю товар за видатковою накладною, протягом 50 календарних днів з дати прийняття товару та у відповідності з умовами цього Договору.

Відповідно до п.6.7. Договору 06/11-24АТ від 06.11.2024, Покупець зобов`язується сплатити ціну товару, згідно п.3 (умови оплати) даного Договору.

У пункті 2 Додатку від 06.11.2024 до Договору 06/11-24АТ від 06.11.2024 сторони погодили, що Покупець зобов`язується здійснити оплату за Товар, згідно даної Специфікації за наступним графіком: оплата 100 % від загальної вартості Продукції протягом 60 днів з моменту отримання товару покупцем, шляхом перерахування на рахунок Продавця. У випадку, якщо в зазначений термін оплата не буде проведена, у силу вступають положення про санкції, передбачені зазначеним Договором.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 11 164 603,09 грн. що підтверджується наступними видатковими накладними, а саме: видаткова накладна № 1 від 10 грудня 2024 року на суму 1 061 572,50 грн., строк оплати якої становив до 08.02.2025 року; видаткова накладна № 2 від 27 листопада 2024 року на суму 1 066 203,00 грн., строк оплати якої становив до 26.01.2025 року; видаткова накладна № 3 від 18 грудня 2024 року на суму 534 613,50 грн., строк оплати якої становив до 16.02.2025 року; видаткова накладна № 4 від 20 грудня 2024 року на суму 2 145 906,00 грн., строк оплати якої становив до 18.02.2025 року; видаткова накладна № 1 від 03 січня 2025 року на суму 1 057 251,66 грн., строк оплати якої становив до 04.03.2025 року; видаткова накладна № 4 від 09 січня 2025 року на суму 2 141 884,94 грн., строк оплати якої становив до 10.03.2025 року; видаткова накладна № 6 від 29 січня 2025 року на суму 1 068 687,00 грн., строк оплати якої становив до 31.03.2025 року; видаткова накладна № 1 від 16 лютого 2025 року на суму 1 566 799,07 грн., строк оплати якої становив до 17.04.2025 року; видаткова накладна № 2 від 16 лютого 2025 року на суму 521 685,42 грн., строк оплати якої становив до 17.04.2025 року.

Вказані видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін, підписи засвідчені печатками юридичних осіб та долучені позивачем до матеріалів справи.

Також, факт передачі товару відповідачу підтверджується товарно транспортними накладними, а саме: ТТН №5859 від 26 листопада 2024 року; ТТН №6140 від 09 грудня 2024 року; ТТН №6302 від 17 грудня 2024 року; ТТН №301 від 03 січня 2025 року; ТТН №801 від 08 січня 2025 року; ТТН № 2901 від 16 лютого 2025 року; ТТН №2902 від 16 лютого 2025 року; ТТН № 6422 від 19 грудня 2024 року; ТТН №2901 від 29 січня 2025 року.

Таким чином, основна заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить - 8 484 603,09 грн. (11 164 603,09-2 680 000,00) на час ухвалення рішення судом.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати зазначеної вище заборгованості, відповідачем суду не представлено, протилежного суду не доведено, а відтак основна заборгованість відповідача перед позивачем на час ухвалення рішення у даній справі є непогашеною відповідачем та становить 8 484 603,09 грн., яка підлягає до стягнення на користь позивача з відповідача.

Стосовно заперечень відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву за вх. № 16136/25 від 17.06.2025, суд зазначає наступне.

Підставою для звернення до суду було те, що 06 листопада 2024 року між ТОВ «Агротехнолоджі» та ТОВ «Вестнол» було укладено Договір № 06/11-24АТ.

Відповідно до п.1.1 Договору, Продавець зобов`язується продати та відвантажити погодженими партіями Продукцію у власність Покупця, а Покупець зобов`язується приймати товар і сплачувати за нього визначену грошову суму (ціну товару). Найменування товару, його кількість і ціна вказуються в додатках, специфікаціях, видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Тобто, як вбачається, господарські відносини між позивачем та відповідачем виникли з договору поставки

Тоді як, 05 червня 2023 року між ТОВ «Агротехнолоджі» (Виконавець за договором) та ТОВ «ФРУТ ПРО» (Замовник за договором) було укладено Договір Інжинірингу на створення (передачу) науково технічної продукції № 05/06-23 від 05 червня 2023 р.

Відповідно до п.1.1. Договору, Замовник доручає (приймає), а Виконавець створює (передає) науково технічну продукцію інжинірингу: «Роботи з технологічного проектування та авторського нагляду будівництва та введення в експлуатацію технологічної лінії виробництво біоетанолу та/або спирту етилового денатурованого номінальною потужністю 100…120 м3/добу».

Враховуючи зміст цих двох договорів, суд зазначає, що вимоги згідно вказаних договорів не можливо вважати однорідними, оскільки перший Договір, укладений між позивачем і відповідачем, мав на меті поставку продукції за оплату. В той же час, другий Договір, укладений між ТОВ «Агротехнолоджі» та ТОВ «ФРУТ ПРО» стосувався Інжинірингу та створення науково технічної продукції, у зв`язку з неналежним виконанням якого нараховано ТОВ «ФРУТ ПРО» до стягнення з ТОВ «Агротехнолоджі» збитки в розмірі 25 793 650,86 грн., частину яких в сумі 12 500 000,00 грн, з них: 10 000 000, 00 грн. відступлено 20.03.2025 року, а на 2 500 000, 00 грн. 30.05.2025 року відповідачу у даній справі ТзОВ Вестнол на підставі Договору відступлення права вимоги, укладених відповідно 20.03.2025 та 30.05.2025 між відповідачем у даній справі та ТОВ «ФРУТ ПРО».

Відповідно до статті 603 ЦК України, у разі заміни кредитора боржник має право пред`явити проти вимоги нового кредитора свою зустрічну вимогу до первісного кредитора. У разі заміни кредитора зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора, і строк вимоги настав до його одержання або цей строк не встановлений чи визначений моментом пред`явлення вимоги.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент пред`явлення боржникові вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

В розумінні статті 601 ЦК України, спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством. За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент висловлення учасником відповідних правовідносин волевиявлення у відповідній формі, зокрема письмовій, що містить чітке однозначне волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням.

Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачем та відповідачем підписано документ про взаємозалік заборгованості, взаємозалік не відображено в бухгалтерській та/або фінансовій звітності, бо зарахування заборгованості не відбулось, а відповідач лише написав про це односторонню заяву № 54 від 15.04.2025.

Суд зазначає, що зобов`язання відповідача у цій справі зі сплати заборгованості (основної заборгованості та здійснених нарахувань), не могло бути припинене шляхом поданих Відповідачем заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки: в цьому конкретному випадку вимога відповідача до позивача не грунтується на будь-яких зобов`язаннях та не підтверджується будь-якими документами, сторонами яких є одночасно і позивач, і відповідач (на відміну від змісту вимоги позивача до відповідача, яке підтверджується і двосторонньо підписаними первинними документами, і не заперечується самим відповідачем).

Позивач не підтверджував ні ймовірного заподіяння збитків, ні їх розміру. Такі процеси реалізовувались виключно відповідачем та ТОВ «Фрут Про» в рамках їх виключно двосторонньої взаємодії.

На думку суду, вчинене відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог не може бути враховано, оскільки недотримана умова безспірності зобов`язання відповідача до позивача. Так, зміст безспірності вимоги у судовій практиці розкривається через: відсутність спору щодо змісту зобов`язання; відсутність спору щодо умов виконання зобов`язання; відсутність спору щодо розміру зобов`язання.

Суд зазначає, що зустрічна вимога ТОВ «Вестнол» до ТОВ «Агротехнолоджі» є спірною в силу: необгрунтованості та спору щодо змісту самого ймовірного зобов`язання з відшкодування збитків (підставою виникнення збитків вказано, неналежне виконання Договору інжинірингу на створення (передачу)науково-технічної продукції № 05/06-23 від 05.06.2023 року, укладеного між ТОВ «Агротехнолоджі» та ТОВ «Фрут Про»; водночас, можливість (підстава) стягнення збитків була передбачена лише договором оренди № 220524-1 від 22.05.2024 року, укладеним між ТОВ «Фрукт Про» та ТОВ «Вестнол»); спірності умов ймовірного виконання ТОВ «Агротехнолоджі» будь-яких зобов`язань щодо відшкодування збитків (за умов, коли ні обставини заподіяння збитків, ні методика їх визначення ТОВ «Агротехнолоджі» невідомі, участі у таких процесах Позивач не брав, жодним первинним документом такого свого зобов`язання не визнавав); необгрунтованості та спірності розміру імовірних збитків.

Статтею 601 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 ЦК України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому).

Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Суд бере до уваги те, що ВС у своїй практиці неодноразово виділяв критерії, за умови яких може бути проведене зарахування зустрічних однорідних вимог (зокрема, у постанові об`єднаної палати КГС від 22.01.2021 року у справі № 910/11116/19), а саме: бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей); строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Водночас, умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18.

Так, судами неодноразово було наголошено, що: «….ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме - відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань» (постанова КГС ВС від 02.04.2019 року у справі № 918/539/18; від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 27.05.2019 у справі № 910/20107/17, від 24.06.2019 у справі № 910/12026/18, від 23.07.2019 у справі № 904/1299/18, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 26.05.2020 у справі № 910/7807/19, від 11.06.2020 у справі № 910/7804/19, від 14.07.2020 у справі № 910/10471/19, від 19.08.2020 у справі № 911/2560/19, від 25.08.2020 у справі № б-23/75-02, від 23.09.2020 у справі № 904/2215/19, від 12.11.2020 у справі № 904/3173/19, від 25.11.2020 у справі № 904/1806/19).

Відтак, в силу відсутності такої умови як безспірність, подані відповідачем документи про зарахування зустрічних однорідних вимог, не спростовують обгрунтованість доводів позову.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У п. 4.1 Договору 06/11-24АТ від 06.11.2024 сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним Договором Покупець і Продавець несуть відповідальність з даним Договором.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат в розмірі 79 911,46 грн., згідно приведених ним розрахунків, суд зазначає наступне.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи розрахунку інфляційних втрат, позивач здійснює нарахування за наступні періоди: з 19.02.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 2 128 295,00 грн. - втрати від інфляції становлять 31 924,42 грн.; період з 05.03.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 1 057 251,66 грн. - втрати від інфляції становлять 15 858,77 грн.; період з 11.03.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 2 141 884,94 грн. - втрати від інфляції становлять 32 128,27 грн.; період з 01.04.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 1 068 687,00 грн. - втрати від інфляції становлять 0,00 грн.; період з 18.04.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 1 566 799,07 грн. - втрати від інфляції становлять 0,00 грн.; період з 18.04.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 521 685,42 грн. - втрати від інфляції становлять 0,00 грн.

Відтак, загальна сума інфляційних втрат, нарахованих позивачем становить 79 911,46 грн. (31 924,42+15 858,77+32 128,27).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Визначене частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних, є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що вони нараховані вірно. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача 79 911,46 грн. втрат від інфляції, є обґрунтовані за визначений позивачем період.

Щодо стягнення пені (неустойки) в розмірі 1 686 981,58 грн. за визначений позивачем період, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

В п. 4.1. Договору 06/11-24АТ від 06.11.2024 сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним Договором Покупець і Продавець несуть відповідальність з даним Договором.

Відповідно до п.4.6 Договору, за невиконання або неналежне виконання обов`язку, що передбачений в п.6.7. даного Договору, Покупець сплачує Продавцю неустойку, понад збитків, у розмірі 0,5% від загальної ціни товару (тобто ціни товару за всіма видатковими накладними, підписаних сторонами або їх представниками, - сума зобов`язання незалежно від ступеня виконання) за кожен день, незалежно від провини (п. 4 ст.231 ГК України). Нарахування неустойки припиняється через один рік від дати, коли зобов`язання по оплаті товару повинно було бути виконано Покупцем (п.2 ст.258 ЦК України).

Згідно розрахунку позивача, неустойка нарахована за наступні періоди в розмірі 0,5%: з 19.02.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 2 128 295,00 грн., розмір неустойки становить 702 337,35 грн.; період з 05.03.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 1 057 251,66 грн., розмір неустойки становить 274 885,43 грн.; період з 11.03.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 2 141 884,94 грн., розмір неустойки становить 492 633,54 грн.; період з 01.04.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 1 068 687,00 грн., розмір неустойки становить 133 585,88 грн.; період з 18.04.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 1 566 799,07 грн., розмір неустойки становить 62 671,96 грн.; період з 18.04.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 521 685,42 грн., розмір неустойки становить 20 867,42 грн. Відтак, загальна сума неустойки, яка нарахована позивачем становить 1 686 981,58 грн.

Згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, пунктом 2.9 Постанови пленуму ВГС України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 р. № 14 передбачено, що за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Враховуючи наведене, суд, здійснивши перерахунок розміру неустойки в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, із врахуванням прострочення відповідачем грошового зобов`язання, за наступні періоди: період з 19.02.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 2 128 295,00 грн., розмір неустойки становить 117 435,24 грн.; період з 05.03.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 1 057 251,66 грн., розмір неустойки становить 46 577,00 грн.; період з 11.03.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 2 141 884,94 грн., розмір неустойки становить 83 680,22 грн.; період з 01.04.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 1 068 687,00 грн., розмір неустойки становить 22 691,30 грн.; період з 18.04.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 1 566 799,07 грн., розмір неустойки становить 10 645,65 грн.; період з 18.04.2025 до 25.04.2025 із суми заборгованості 521 685,42 грн., розмір неустойки становить 3 544,60 грн.

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача розмір неустойки в сумі 284 574,01 грн. (117 435,24+46 577,00+83 680,22+22 691,30+10 645,65+3 544,60). Решта сума неустойки позивачем нарахована безпідставно.

Таким чином, враховуючи зазначене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що обґрунтованою до стягнення з відповідача є сума неустойки в розмірі 284 574,01 грн. на час ухвалення рішення у даній справі. В задоволенні решта позовних вимог, щодо стягнення неустойки суд відмовляє позивачу, у зв`язку із безпідставністю нарахування такої.

Щодо нарахованих позивачем 40 % штрафу в розмірі 3 393 841,24 грн. та збитків в розмірі 425 659,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За приписами статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків, відповідно до пункту 1 статті 611 ЦК та статті 224 ГК України, є порушення зобов`язання.

У пункті 4.7. Договору 06/11-24АТ від 06.11.2024 сторони погодили, що у разі прострочення оплати за отриманий товар та невиконання обов`язку, що передбачений в пункті 3 (умови оплата) Покупець також сплачує Продавцю штраф у розмірі 40 % (сорок) відсотків від вартості несплаченого товару.

Крім того, відповідно до п.4.8. Договору 06/11-24АТ від 06.11.2024, якщо покупець прострочить сплату за товар більш, ніж на 60 календарних днів, то, окрім неустойки та інших санкцій, передбачених цим Договором він відшкодовує продавцю збитки у розмірі 20 % від ціни несплаченого товару, якщо більш, ніж на 100 днів, то 40 % від ціни несплаченого товару, а якщо більш, ніж на 200 днів, то 60 % від ціни несплаченого товару (п.5 ст. 225 ГК України).

Враховуючи прострочення сплати відповідачем грошового зобов`язання (період прострочення 66 днів), позивачем нараховано збитки в розмірі 425 659,00 грн. (2 128 295,00 грн.х20%).

Позивачем розраховано 40 % штрафу в розмірі 3 393 841,24 грн. згідно наступного розрахунку: 2 128 295,00х40%=851 318,00 грн.; 1 057 251,66х40%=422 900,66 грн.; 2 141 884,94х40%=856 753,98 грн.; 1 068 687,00 грн.х40%=427 474,80 грн.; 1 566 799,07 х40%=626 719,63 грн.; 521 685,42 х40%=208 674,17 грн. (851 318,00+422 900,66+856 753,98+427 474,80+626 719,63+208 674,17).

Сума збитків в розмірі 425 659,00 грн. та сума 40 % штрафу в розмірі 3 393 841,24 грн. розрахована позивачем, у відповідності до погоджених сторонами умов Договору 06/11-24АТ від 06.11.2024.

Суд, перевіривши, здійснений позивачем розрахунок збитків та 40 % штрафу, встановив, що такий проведений згідно з чинним законодавством і в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним Договору 06/11-24АТ від 06.11.2024 чи Додатку до Договору від 06.11.2024 чи визнання його неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання вказаного договору.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі, доказів оплати відповідачем позивачу зазначених вище сум, як основної заборгованості, так і неустойки, втрат від інфляції, штрафу, збитків, а також доказів в спростування наведених обставин, сторонами, суду не надано.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування вірогідності доказів на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 8 484 603,09 грн. основної заборгованості, 284 574,01 грн. неустойки, 79 911,46 грн. - втрат від інфляції, 3 393 841,24 грн. штрафу та 425 659,00 грн. збитків, є обгрунтованими і підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а тому підлягають до задоволення в даному розмірі і стягненню з відповідача на користь позивача. У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення неустойки, суд відмовляє позивачу, так як така нарахована ним до стягнення з відповідача безпідставно.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі положень п.2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір необхідно покласти на відповідача в сумі 190 028, 83 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 120, 122, 123, 129, ст.ст. 236-241, 242, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Вестнол (81500, Львівська область, Львівський район, м. Городок, вул. Івасюка В., 2Г; код ЄДРПОУ № 44706355) на користь позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехнолоджі (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 25/1; код ЄДРПОУ № 33791368) 8 484 603,09 грн. основної заборгованості, 284 574,01 грн. неустойки, 79 911,46 грн. - втрат від інфляції, 3 393 841,24 грн. штрафу, 425 659,00 грн. збитків та 190 028, 83 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 20.02.2026.

Суддя Долінська О.З.