ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 Справа № 904/6956/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут металургії і матеріалознавства", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі (виклику) представників сторін

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут металургії і матеріалознавства" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" в якому просить суд стягнути грошові кошти за Договором поставки № 2111 від 21.11.2022 у розмірі 21 914, 50 грн, з яких: сума попередньої оплати за Договором поставки № 2111 від 21.11.2022 у розмірі 16 113, 60 грн, неустойка у розмірі 5 800, 90 грн.

Ухвалою суду від 15.12.2025 відкрито провадження у справі № 904/6956/25. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд наголошує на тому, що зі своєї сторони ним здійснені всі необхідні заходи щодо належного повідомлення учасників справи про розгляд цієї справи.

Згідно із частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального суду України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Враховуючи, що відповідач зареєстрував електронний кабінет, відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України ухвала суду вручалася йому в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Зі змісту повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету відповідача вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі від 15.12.2025 була доставлена в кабінет системи Електронний суду 15.12.25 13:11 год, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Вказаний факт свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду заяв по суті справи.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із частиною 2 статті 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 2111 від 21.11.2022 в частині своєчасної поставки товару.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

21.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут металургії і матеріалознавства" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" (продавець) укладено договір поставки № 2111 від 21.11.2022.

Відповідно до п.п.1.1 договору, покупець зобов`язується прийняти та оплатити, а продавець виготовити і відвантажити продукцію, найменування, характеристики, кількість, терміни і порядок відвантаження якої зазначені в рахунках, що є специфікаціями до договору та/або специфікаціях (у разі їх укладення сторонами), які є невід`ємною частиною даного договору.

Продавець зобов`язується виготовити для покупця продукцію відповідно до креслень (у разі їх надання), наданими покупцем, які є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.2 договору).

Виготовлення технологічного оснащення і технологічне опрацювання, пов`язане з підготовкою виробництва виробляє продавець за рахунок покупця. Вартість, терміни і умови оплати оформляються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору (пункт 1.3 договору).

Згідно з п. 3.1 договору, виготовлення продукції здійснюється на підставі письмових заявок покупця. Можлие дострокове виготовлення замовленої продукції.

Термін поставки продукції вказується в рахунках/специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору (пункт 3.2 договору).

Поставка продукції за цим договором проводиться на умовах - РСА, склад продавця, м. Кам`янське, вул. Криворіжська 1а (згідно «Інкотермс-2010») (пункт 3.3 договору).

Пунктом 3.4 договору, визначено, що продавець передає покупцеві наступні документи: рахунок, товарно-транспортн накладну, видаткову накладну, сертифікат якості.

Датою поставки продукції вважається дата, зазначена у видатковій накладній на передач товарно-матеріальних цінностей, підписаній представниками сторін (пункт 3.5 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, ціна на продукцію визначається в рахунках/специфікаціях, які с невід`ємною частиною даної договору.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2023, але у будь- якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань (пункт 9.1 договору).

Сторонами підписано специфікацію № 1 від 21.11.2022 до договору поставки № 2111 від 21.11.2022, якою погоджено, поставку товару молоток кр. Є-9585 у кількості 12 шт за ціною 2 238 грн. Загальною вартістю 32 227, 20 грн з ПДВ.

Пунктом 1.2 специфікації погоджено, що попередня оплата складає 50 % по факту виготовлення продукції , але до відвантаження.

Строк виконання робіт: 60 робочих днів від дня попередньої оплати (пункт 1.3 договору).

На виконання умов договору, постачальником виставлено покупцю рахунок № 432 від 01.12.2022, на підставі вказаного рахунку позивачем сплачено 16 113, 60 грн (попередня оплата складає 50 %), що підтверджується платіжною інструкцією № 341 від 02.12.2022.

Як зазначає позивач в порушення умов договору поставки № 2111 від 21.11.2022 та специфікації 1 від 21.11.2022 до нього, у погоджені специфікацією строки поставку продукції продавцем не здійснено.

Позивачем на адресу відповідача направлено листи-вимоги № 070/112-01 від 22.10.2025 щодо неналежного виконання зобов`язань за договором поставки в частині поставки товару та повернення грошових коштів (попередньої оплати)за поставку товару у розмірі 16 113, 60 грн.

Доказів поставки відповідачем оплаченого товару або повернення грошових коштів за оплачений товар у загальному розмірі 16 113, 60 грн суду не надано.

Вищезазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки товару.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Щодо суми попередньої оплати

Згідно з ч. 1 статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст. 664 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства, аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановив суд, на виконання умов договору поставки № 2111 від 21.11.2022 та специфікації 1 від 21.11.2022 до нього, позивачем перерахувало відповідачу попередню оплату в розмірі 16 113, 60 грн

Однак, враховуючи умови договору, відповідачем належним чином не виконані зобов`язання щодо поставки товару в погоджені строки договором та специфікацією до нього.

Отже, строк поставки товару є таким, що настав.

Доказів поставки спірного товару відповідач суду не надав.

Зі змісту ч. 2 ст. 693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 911/1958/18.

Поданий позов є належним способом реалізації права позивача на повернення суми попередньої оплати в разі не поставки товару.

Тому вимога про стягнення попередньої оплати у розмірі 16 113, 60 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо суми пені

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно статей 546, 549 Цивільного кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Згідно з п.5.1. договору, за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України.

Через несвоєчасну поставку продукції у встановлені терміни продавець сплачує покупцеві неустойку у розмірі 0,1% від вартості непоставленої продукції, за кожен день прострочення.

Позивачем надано розрахунок пені за період з 24.02.2023 по 22.08.2023 у розмірі 5 800, 90 грн.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку пені та встановлено, що розрахунок пені здійснено арифметично правильно.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення пені у розмірі 5 800, 90 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422, 40 грн покладаються на відповідача.

Позивач заявив вимогу про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, яку викладено в прохальній частині позовної заяви, в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відкласти вирішення питання про розподіл таких витрат.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 231, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод технологічного обладнання" (51927 Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вул. Криворізька, будинок 1 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут металургії і матеріалознавства" (49010, м. Дніпро, вул. Полігонна, буд. 25, офіс 26, ) попередню оплату у розмірі 16 113, 60 грн, пеню у розмірі 5 800, 90 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422, 40 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відкласти вирішення питання про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу до моменту подання ним доказів понесення цих витрат у порядку, передбаченому частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Ярошенко