ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2026 р. Справа№ 910/5873/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

секретар судового засідання: Гріщенко А.О.

за участі представників сторін: відповідно до протоколу судового засідання від 11.02.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 (повний текст складено та підписано - 28.07.2025)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2025

у справі № 910/5873/25 (суддя - Шкурдова Л.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН»

про розірвання договору та стягнення 455 332,19 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» про розірвання договору та стягнення 455 332,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 36.2021-ПКД на розроблення проектної документації в частині оплати робіт, у зв`язку з чим позивач просить суд розірвати укладений 23.11.2021 р. між ТОВ «АРХІДЕЛЬТА» та ТОВ «ОБСИДАН» договір № 36.2021-ПКД на розроблення проектної документації, стягнути 281 250,00 грн. основного боргу, 70 890,41 грн. пені, 79 312,50 грн. інфляційних втрат та 23 879,28 грн. 3% річних.

1.2. короткий зміст оскаржуваних рішень суду першої інстанції

1.2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 у справі № 910/5873/25 позовні вимоги задоволено частково. Розірвано укладений 23.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» договір № 36.2021-ПКД на розроблення проектної документації. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» 281 250,00 грн основного боргу, 1 968,75 грн інфляційних втрат, 809,08 грн 3% річних, 5 830,73 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що оскільки відповідач не підписав акт здачі-приймання робіт № 30 від 18.03.2025 р. на суму 281 250,00 грн. та акт приймання-передачі проектної документації № 1 від 18.03.2025 р., не надав мотивованої відмови від підписання останніх, то згідно з п. 2.1.6 договору виконані позивачем роботи вартістю 431 250,00 грн. вважаються прийнятими відповідачем і 04.04.2025 р. у останнього виник обов`язок оплатити залишок вартості фактично виконаних позивачем робіт у сумі 281 250,00 грн.

Розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних, здійснені позивачем, судом визнано необґрунтованими, оскільки позивачем неправильно визначено дату прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати фактично виконаних позивачем робіт, а відтак за перерахунком суду підлягають стягненню 1 968,75 грн. інфляційних втрат та 809,08 грн. 3% річних; підстав для стягнення пені в межах заявленого позивачем з 12.07.2022 р. по 11.01.2023 р. періоду в суду немає.

З огляду на встановлений судом факт наявності простроченої заборгованості відповідача зі сплати фактично виконаних позивачем робіт, та зважаючи на передбачене підпунктом «Г» п. 4.5 договору право виконавця на розірвання договору в односторонньому порядку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договору № 36.2021-ПКД від 23.11.2021 р. на розроблення проектної документації.

1.2.2. Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 05.08.2025 у справі №910/5873/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5873/25 - задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» 18 713,45 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти заяви відмовлено.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд першої інстанції, врахувавши клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу, дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено у відповідності до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України неспівмірності витрат ТОВ «АРХІДЕЛЬТА» на оплату правничої допомоги адвоката, а тому частково задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5873/25 шляхом стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - у сумі 18 713,45 грн.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням та додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 та додаткове рішення від 05.08.2025 по справі №910/5873/25. Відмовити позивачу в задоволенні позову.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2025 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Кравчук Г.А., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5873/25 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2025 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/5873/25.

08.09.2025 матеріали справи № 910/5873/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 у справі № 910/5873/25 - залишено без руху, та надано строк на усунення недоліків.

24.09.2025 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025, зокрема, відкрито апеляційне провадження у справі №910/5873/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2025 та призначено розгляд апеляційної скарги на 19.11.2025 о 10 год. 45 хв.

06.10.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» надійшла заява про участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

07.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» надійшла заява про участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

07.10.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено, судове засідання по справі №910/5873/25 призначено на 19.11.2025 о 10 год. 45 хв. у режимі відеоконференції.

17.11.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» надійшли додаткові пояснення у справі.

19.11.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в місті Києві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2025 призначено розгляд справи №910/5873/25 в режимі відеоконференції на 04.12.2025.

04.12.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 11.02.2026.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

2.2.1. Скаржник вважає, що оскаржувані рішення постановлені за неправильного застосування норм матеріального права; судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі надані докази; висновки, викладені у рішенні господарського суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та матеріалам справи, чим порушено норми процесуального права; судом першої інстанції невірно застосовано норми процесуального права при вирішенні питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає наступне:

- оскаржуваним рішенням суд здійснив розірвання договору, строк дії якого закінчився ще 31 грудня 2022 року, що суперечить нормам матеріального права та правовим висновкам Верховного суду;

- судом першої інстанції було безпідставно присуджено до стягнення з відповідача борг за роботи та проектну документацію, які Відповідачем не замовлені та не отримані;

- відсутність підстав для стягнення оплати за виконані роботи виключає можливість стягнення пені, процентів та інфляційних збитків;

- судом при постановлені додаткового рішення не були враховані доводи відповідача, та не було враховано, що саме позивач не звертався з жодними претензіями до відповідача протягом більше двох років, зі сторони позивача не було жодних спроб провести досудове вирішення спору, жодних повідомлень зі сторони позивача відповідачеві про те, що на переконання позивача між ними є незавершені питання.

2.2.2. У додаткових поясненнях відповідач наводить свої заперечення щодо доводів позивача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, зазначаючи наступне:

- відповідач з самого початку заперечував і заперечує користування електронною поштою , тому будь-які посилання позивача про направлення документів на цю адресу для відповідача не можуть вважатися належними та допустимими доказами листування;

- в суді першої інстанції представник відповідача заявляв, що договір вже є розірваним і розглядати таку позовну вимогу не є доцільним;

- позивачем передачу результатів виконаних робіт в електронній формі не було здійснено.

2.3. узагальнені доводи та заперечення іншого учасника справи

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому він просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначає наступне:

- підписаний сторонами акт виконаних робіт від 30 вересня 2022 року на суму 150 000,00 грн. не є доказом виконання та прийняття всіх робіт, що передбачені Договором;

- враховуючи наявність невиконаних зобов`язань за Договором, Договір продовжив свою дію, і у Господарського суду міста Києва були підстави для висновку про припинення дії Договору;

- позивачем вжито всіх необхідних заходів для передачі документації в паперовій та електронній формі згідно п. 1.5. договору, і саме з вини Відповідача результати виконаних робіт в паперовій формі неотримані Відповідачем. Іншої електронної адреси Відповідача не було відомо Позивачу, оскільки іншої адреси не зазначено в ЄДР чи в договорі, і з іншої адреси не здійснювалось листування від імені ТОВ «ОБСИДАН»;

- розрахунок пені, інфляційних збитків та процентів річних, що наведено в Додатку № 1 до позову, починається з наступного календарного дня після виникнення у відповідача зобов`язань з оплати фактично виконаних робіт, тобто з 12 липня 2022 року, при цьому, Відповідач не надав свого контррозрахунку чи обґрунтованих заперечень щодо невірного розрахунку, здійсненого Позивачем;

- відповідачем не доведено неспівмірності чи нереальності розміру належних до стягнення витрат, їх невідповідності ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у стягнутій судом першої інстанції частині.

2.4. явка в судове засідання

У судовому засіданні 11.02.2026 брали участь в режимі відеоконференції представники учасників справи.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

23.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» (виконавець) укладено договір № 36.2021-ПКД на розроблення проектної документації, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується виконати у повному обсязі та у визначені договором строки роботи з розробки проектної документації та кошторис виконання робіт по об`єктам: «Нове будівництво логістичного складу № 1 по вул. Лугова, 1, Дарницький р-н, м. Київ» та «Нове будівництво логістичного складу № 2 по вул. Лугова, 1, Дарницький р-н, м. Київ», а замовник зобов`язується прийняти роботи та оплатити виконані роботи на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.5 договору результат виконаних робіт за цим договором (проектна документація, технічний звіт про інженерно-геологічні та інженерно-геодезичні вишукування) передається виконавцем у 4-х примірниках в паперовому вигляді та електронній версії у форматі pdf.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що замовник зобов`язаний, зокрема, підписувати акти передачі-приймання підготовленої на підставі цього договору документації в дні отримання документації від виконавця, прийняти результати виконаних виконавцем робіт і підписати акт приймання виконаних робіт протягом 10 робочих днів після отримання від виконавця 2-х примірників підписаного ним акту, або у вказаний строк надати виконавцю мотивовану відмову від підписання акту. У випадку, якщо замовник у визначений договором строк не підписав акт приймання виконаних робіт, не повідомив виконавця про підстави не підписання акту і не виконав письмову вимогу виконавця про усунення вказаного порушення договору протягом 10 робочих днів з моменту отримання вимоги, робота вважається прийнятою замовником (пп. 2.1.6 договору).

У свою чергу, пунктом 2.2 договору встановлено, що виконавець зобов`язаний, зокрема, виконати роботи, передбачені цим договором (пп. 2.2.1 договору).

За змістом п. 3.1 договору строки виконання робіт визначено терміном розробки стадії робочий проект (РП) з моменту отримання та погодження технічного завдання та вихідних даних складає - 6 календарних місяців.

Відповідно до п. 3.2 договору визначені договором строки виконання робіт підлягають продовженню, зокрема, на період прострочення внесення авансу чи оплати проміжних результатів робіт за договором, на період прострочення створення замовником умов для виконання виконавцем передбачених договором робіт, на період форс-мажору (дії обставин непереборної сили, які позбавили сторону можливості виконати договірні зобов`язання).

Строки виконання робіт та видачі проектної документації можуть бути зміщенні у разі збільшення термінів погодження сторонами проміжних рішень. У випадку зміни строків виконання робіт відбувається повторне обговорення нових термінів, про що складається відповідна додаткова угода до цього договору (п. 3.4 договору).

Згідно з п. 3.5 договору у разі затримки оплати виконаних робіт (частини/етапу робіт) більш ніж на 14 днів виконавець вправі припинити роботи по всіх етапах і стадіях проектування, до підписання окремої угоди між замовником та виконавцем про подальші умови та строки виконання робіт.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що загальна вартість робіт (ціна договору), що підлягають виконанню на підставі цього договору, становить 750 000,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 4.2 договору замовник зобов`язується оплатити всі надані йому роботи у повному обсязі у строки, визначені графіком платежів додатком № 4 до даного договору.

За змістом пп.пп. 4.2.1-4.2.5 п. 4.2 договору замовник зобов`язується здійснити обов`язковий авансовий платіж виконавцю у розмірі 20% від ціни договору, згідно з п. 4.1, протягом 5 банківських днів з дати підписання договору. Замовник зобов`язується здійснити обов`язковий платіж виконавцю у розмірі 25% від ціни договору, згідно п. 4.1, після виконання розділів КБ - Конструкції бетонні, КМ - Конструкції металеві та підписання акту виконаних робіт. Замовник зобов`язується здійснити обов`язковий платіж виконавцю у розмірі 25% від ціни договору, згідно п. 4.1, після виконання розділів ТХ - Технологія виробництва, ГП - Генеральний план та підписання акту виконаних робіт. Замовник зобов`язується здійснити обов`язковий платіж виконавцю у розмірі 10% від ціни договору, згідно п. 4.1, після підписання акту виконаних робіт по об`єкту - «Нове будівництво логістичного складу № 1 по вул. Лугова, 1, Дарницький р-н, м. Київ». Остаточний розрахунок з виконавцем замовник зобов`язується здійснити у розмірі 20% від ціни договору, згідно п. 4.1, після виконання робіт за договором та підписання акту виконаних робіт по об`єкту - «Нове будівництво логістичного складу № 2 по вул. Лугова, 1, Дарницький р-н, м. Київ».

Згідно з п. 10.5 договору останній набуває чинності з дати укладення його сторонами та діє до 31.12.2021 р., а в частині взаєморозрахунків - до повного їх закінчення. У випадку, якщо на дату спливу строку дії договору окремі з договірних зобов`язань залишатимуться невиконаними, чинність договору продовжується на наступний рік в частині невиконаних зобов`язань.

На виконання умов договору відповідач перерахував позивачу авансовий платіж у розмірі 20% від ціни договору (150 000,00 грн.), що підтверджується платіжним дорученням № 872 від 25.11.2021.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції, а також посилання на норми права

3.2.1. щодо рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2025.

Позивач стверджує, що між ТОВ «АРХІДЕЛЬТА» та ТОВ «ОБСИДАН» обмін документами щодо виконання договору протягом 2021-2022 р.р. здійснювався шляхом обміну електронними листами з електронної пошти відповідача та з електронної пошти позивача , .

На зазначену адресу відповідача позивач, зокрема, 23 та 25 травня, 20 та 27 червня, 27 липня 2022 р., надсилав пропозиції для погодження відповідачем щодо завершення проекту, перелік вихідних даних, які необхідно отримати від відповідача для завершення проекту, лист з вимогою підписати акт виконаних робіт на суму 431 250,00 грн. та оплатити вартість виконаних але неоплачених робіт.

30.09.2022 сторонами підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 117 на суму 150 000,00 грн. Разом з тим, решта виконаних робіт на суму 281 250,00 грн. відповідачем не оплачена.

Згідно з п. 4.5 договору порушення замовником строків оплати робіт дає виконавцю право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення сторін про дату такого розірвання, якщо прострочення платежу складатиме понад 2 місяці.

18.03.2025 позивач направив на юридичну адресу відповідача лист № 18/03 від 18.03.2025 р. разом з актом здачі-приймання робіт № 30 від 18.03.2025 на суму 281 250,00 грн., рахунком на оплату № 27 від 18.03.2025 на суму 281 250,00 грн., актом приймання-передачі проектної документації № 1 від 18.03.2025 р. та проектною документацією, в якому зазначив про підставу для розірвання договору згідно з п. 4.5, та просив здійснити розрахунки за фактично виконані позивачем роботи.

Поштове відправлення № 053 не було отримане відповідачем за адресою його місцезнаходження (21.03.2025 невдала спроба вручення) та повернулось позивачу (22.04.2025 прибуло до відділення та 13.05.2025 вручено відправнику).

З огляду на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором № 36.2021-ПКД від 23.11.2021 на розроблення проектної документації, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення, з чим погоджується судова колегія, виходячи з наступного.

Як правильно встановив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором № 36.2021-ПКД від 23.11.2021 в частині оплати виконаних позивачем робіт та прийняття результату виконаних робіт.

Відповідач у свою чергу стверджує, що він не отримував листа позивача від 18.03.2025 р. із вкладеними до нього актом, рахунком та проектною документацією у паперовому вигляді, не отримував проектну документацію в електронному вигляді у форматі pdf, у зв`язку з чим робота не вважається прийнятою замовником в силу п. 2.6 договору, а електронна адреса , зазначена позивачем як електронна пошта відповідача, не має відношення до ТОВ «ОБСИДАН».

У п. 10.9 договору сторони погодили використання кваліфікованого електронного підпису в документообігу в межах виконання цього договору, в тому числі при складанні первинних документів. Сторонами погоджено використання такого кваліфікованого електронного підпису в порядку і на умовах передбачених чинним законодавством України. Сторони погодили, що договір, додаткові угоди до цього договору, додатки, специфікації, які є невід`ємною частиною цього договору, а також первинні документи на виконання цього договору можуть складатися сторонами в електронному вигляді із дотриманням законодавства про електронні документи, електронний документообіг та законодавства у сфері кваліфікованого електронного підпису. При складанні таких документів у електронному вигляді та підписанні їх з використанням кваліфікованого електронного підпису застосовуються кваліфіковані електронні печатки сторін (за наявності).

Для того, щоб погоджений сторонами у п. 10.9 договору документообіг вважався вчиненим належним чином та був обов`язковим для сторін, необхідно накладення на складені первинні документи кваліфікованих електронних підписів та печаток, а також направлення таких підписаних за допомогою КЕП первинних документів на визначену сторонами електронну пошту/адресу або шляхом направлення через спеціальні сервіси обміну інформацією.

Із наданого позивачем до матеріалів справи електронного листування вбачається, що при направленні позивачем листів на нібито електронну пошту відповідача , жоден із документів, який позначений як вкладення до електронного листа, не підписаний за допомогою кваліфікованого електронного підпису, відсутній протокол перевірки електронного цифрового підпису, у зв`язку з чим суд не може вважати, що такі документи є такими, що складені в електронному вигляді із дотриманням законодавства про електронні документи, електронний документообіг та законодавства у сфері кваліфікованого електронного підпису.

Крім того, згідно з відомостями про ТОВ «ОБСИДАН» (код 33743599), які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як станом на момент укладення договору (23.11.2021 р.), так і станом на момент звернення до суду з даним позовом (09.05.2025 р.) в розділі «Інформація для здійснення зв`язку» міститься лише контактний телефон юридичної особи, офіційна адреса електронної пошти не зазначена. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що вказана позивачем адреса електронної пошти , як електронна адреса відповідача, є офіційною електронною адресою ТОВ «ОБСИДАН» та належить останньому.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що доводи позивача про направлення відповідачу протягом травня-липня 2022 р. в електронному вигляді розробленої проектної документації у форматі pdf та інших документів, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Натомість, за висновком суду першої інстанції, належним доказом виконання позивачем своїх зобов`язань за договором № 36.2021-ПКД від 23.11.2021 р. є направлення на юридичну адресу відповідача листа № 18/03 від 18.03.2025 р. разом з актом здачі-приймання робіт № 30 від 18.03.2025 р. на суму 281 250,00 грн., рахунком на оплату № 27 від 18.03.2025 р. на суму 281 250,00 грн., актом приймання-передачі проектної документації № 1 від 18.03.2025 р. та проектною документацією (номер поштового відправлення - 053).

Як було вказано раніше, поштове відправлення № 053 не було отримане відповідачем за адресою його місцезнаходження (21.03.2025 р. невдала спроба вручення) та повернулось позивачу (22.04.2025 р. прибуло до відділення та 13.05.2025 р. вручено відправнику). Водночас, саме ТОВ «ОБСИДАН» для отримання поштових відправлень повинне забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 р. № 270.

Відповідно до п. 2.1.6 договору відповідач зобов`язаний прийняти результати виконаних виконавцем робіт і підписати акт приймання виконаних робіт протягом 10 робочих днів після отримання від виконавця 2-х примірників підписаного ним акту, тобто до 04.04.2025 р. включно (10 робочих днів від дати невдалої спроби вручення поштового відправлення № 053), або у вказаний строк надати позивачу мотивовану відмову від підписання акту.

Таким чином, оскільки відповідач не підписав акт здачі-приймання робіт № 30 від 18.03.2025 на суму 281 250,00 грн. та акт приймання-передачі проектної документації № 1 від 18.03.2025, не надав мотивованої відмови від підписання останніх, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що згідно з п. 2.1.6 договору виконані позивачем роботи вартістю 431 250,00 грн. вважаються прийнятими відповідачем і 04.04.2025 у останнього виник обов`язок оплатити залишок вартості фактично виконаних позивачем робіт у сумі 281 250,00 грн.

На противагу вказаному, відповідач доказів на спростування відсутності заборгованості або на підтвердження факту оплати робіт за договором у сумі 281 250,00 грн. суду не надав.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 281 250,00 грн. основного боргу є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає задоволенню судом.

Крім того, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 70 890,41 грн. пені, 79 312,50 грн. інфляційних втрат та 23 879,28 грн. 3% річних.

Пунктом 6.4 договору встановлено, що у разі порушення визначеного договором строку оплати виконаних виконавцем робіт замовник сплачує виконавцю пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від не сплаченої в строк суми.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність здійснення позивачем розрахунку та оцінивши докази, на яких цей розрахунок ґрунтується, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних є необґрунтованими та арифметично неправильними, оскільки позивачем неправильно визначено дату прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати фактично виконаних позивачем робіт.

Враховуючи, що строк оплати робіт настав 04.04.2025 (21.03.2025 день невдалої спроби вручення поштового відправлення відповідачу + 10 робочих днів згідно з п. 2.1.6 договору), відповідно першим днем прострочення грошового зобов`язання є 05.04.2025 р., за перерахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 968,75 грн. інфляційних втрат та 809,08 грн. 3% річних; підстави для стягнення пені в межах заявленого позивачем з 12.07.2022 по 11.01.2023 періоду відсутні.

Щодо вимоги позивача про розірвання договору №36.2021-ПКД від 23.11.2021 на розроблення проектної документації, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 9.1 договору дострокове розірвання договору допускається лише за письмового погодження його сторонами.

Відповідно до п. 9.2 договору при достроковому припинені дії договору з будь-яких причин (у тому числі передбачених умовами цього договору), виконавець має право на компенсацію вартості фактично виконаних робіт в межах суми договору.

При достроковому припиненні дії договору з будь-яких причин, право власності на результати робіт переходять до замовника з дати розірвання (припинення дії) договору, але не раніше оплати фактично виконаних робіт (п. 9.3 договору).

Поряд з цим, за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін. Винятком з цього загального правила є випадки, якщо право на односторонню відмову від договору передбачене договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз. 2 ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Істотність порушення визначається за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У статті 653 Цивільного кодексу України визначені правові наслідки розірвання договору, за змістом якої у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, наслідком розірвання договору є припинення зобов`язання, що виникли між сторонами на підставі такого розірваного договору.

Як зазначалось раніше, підпунктом «Г» п. 4.5 договору визначено, що порушення замовником строків оплати робіт дає виконавцю право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення сторін про дату такого розірвання, якщо прострочення платежу складатиме понад 2 місяці.

Відповідач заперечував щодо наявності заборгованості, а тому вважав, що вимога про розірвання спірного договору є безпідставною.

Втім, з огляду на встановлений судом факт наявності простроченої заборгованості відповідача зі сплати фактично виконаних позивачем робіт, та зважаючи на передбачене підпунктом «Г» п. 4.5 договору право виконавця на розірвання договору в односторонньому порядку, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про наявність правових підстав для розірвання договору № 36.2021-ПКД від 23.11.2021 на розроблення проектної документації.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимоги про розірвання договору №36.2021-ПКД від 23.11.2021, останній буде розірвано з дня набрання чинності рішенням суду в даній справі.

3.2.2. щодо додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2025.

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення Товариство з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» просило суд стягнути з відповідача на користь позивача 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У свою чергу відповідач просив суд зменшити заявлені судові витрати до 6 000,00 грн.

Оскаржуваним додатковим рішенням заяву позивача задоволено частково та присуджено до стягнення з відповідача 18 713,45 грн витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з чим погоджується судова колегія, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» у даній справі здійснювалось адвокатом Оніщуком Євгеном Олександровичем, повноваження якого підтверджуються ордером серії ВХ № 1095963, виданим 06.05.2025 р. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 123 від 29.04.2025 р.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано: договір про надання правничої (правової) допомоги № 123 від 29.04.2025 р., додаток № 1 від 29.04.2025 р. до договору про надання правничої (правової) допомоги № 123 від 29.04.2025 р., платіжну інструкцію № 1920 від 01.05.2025 р., платіжну інструкцію № 2007 від 23.07.2025 р., акт (звіт) наданих послуг (виконаних робіт) № 1 від 22.07.2025 р.

29.04.2025 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРХІДЕЛЬТА» (клієнт) та Адвокатським бюро «Євгена Оніщука» (адвокатське бюро) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 123, відповідно до п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати йому правничу (правову) допомогу стосовно питань, пов`язаних із поточною господарською діяльністю клієнта, а також надавати йому правничу (правову) допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 4.1 договору правничу (правову) допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує у формі гонорару в розмірі 1 500,00 грн. гривень за одну годину роботи адвоката, якщо інший розмір гонорару не вказаний у додатках до договору, шляхом здійснення попередньої оплати, якщо про інше не домовлено сторонами. За виконання доручень/звернень клієнта, гонорар адвоката може бути визначений сторонами в додатках до договору у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 4.3 договору за результатами надання правничої (правової) допомоги адвокатським бюро складається акт наданих послуг, що підписується сторонами. У акті наданих послуг вказується обсяг наданої адвокатським бюро правничої (правової) допомоги і її вартість.

У додатку № 1 від 29.04.2025 р. до договору № 123 від 29.04.2025 р. сторони погодили, що гонорар адвокатського бюро за надання правничої (правової) в суді першої інстанції стосовно стягнення з ТОВ «ОБСИДАН» на користь клієнта заборгованості за договором № 36.2021-ПКД на розроблення проектної документації від 23.11.2021 р., становить 20 000,00 грн. без ПДВ, що включає роботу адвоката при підготовці та поданні до Господарського суду міста Києва позовної заяви про стягнення боргу, клопотань, заяв, ознайомлення з матеріалами справи через систему «Електронний Суд», а також, за необхідності, участі в судових засіданнях в режимі відеоконференції, які клієнт зобов`язаний сплатити Адвокатському бюро в наступному порядку: 20 000,00 грн. на умовах попередньої оплати протягом 10-ти банківських днів після підписання даного додатку. У разі подання ТОВ «ОБСИДАН» відзиву (клопотань, заяв, пояснень, заперечень тощо) на позов клієнта про стягнення заборгованості за договором № 36.2021-ПКД на розроблення проектної документації від 23.11.2021 р., розмір гонорару адвокатського бюро за надання правничої (правової) допомоги збільшується на 10 000,00 грн. без ПДВ, що включатиме додаткову роботу адвоката при підготовці відповіді на відзив, заперечень на клопотання/заяви відповідача, додаткових пояснень тощо, які сплачуються клієнтом протягом 3-х банківських днів після прийняття судом рішення у справі, а загальний розмір гонорару в такому випадку становитиме 30 000,00 грн. без ПДВ.

22.07.2025 р. сторонами підписано акт (звіт) наданих послуг (виконаних робіт) № 1, відповідно до якого вартість наданих позивачу юридичних послуг (підготовка та подання позовної заяви, підготовка та подання відповіді на відзив, участь у судових засіданнях 24.06.2025 р. та 22.07.2025 р.) склала 30 000,00 грн.

У даному випадку додатку № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 123 від 29.04.2025 р. та акті (звіті) наданих послуг (виконаних робіт) № 1 від 22.07.2025 р. встановлено фіксований розмір гонорару адвоката (30 000,00 грн.), який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже, розмір витрат є визначеним.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач заперечує проти розміру гонорару адвоката, вважаючи його завищеним та неспівмірним.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, будь-яких доказів або підтверджених документально обґрунтувань чи розрахунків, які б свідчили про неналежність чи ненадання позивачу передбачених договором послуг адвоката, відповідач до справи не надав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що останнім не доведено у відповідності до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України неспівмірності витрат ТОВ «АРХІДЕЛЬТА» на оплату правничої допомоги адвоката.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи учасників справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо покладення на відповідача витрат позивача на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - у сумі 18 713,45 грн.

3.3. мотиви прийняття або відхилення аргументів учасників справи

Доводи відповідача про підтвердження актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №117 від 30 вересня 2022 року виконання всіх робіт, які були передбачені пунктом 1.1. договору колегія суддів визнає необґрунтованими та такими, що спростовуються змістом самого договору, зокрема виходячи з п. 4.1. Договору, загальна вартість Робіт (ціна Договору), що підлягають виконанню на підставі цього Договору становить 750 000,00 грн, натомість як за вказаним актом виконано роботи на 150 000,00 грн.

Виходячи з викладеного та з огляду на правильно встановлений судом першої інстанції факт того, що згідно з п. 2.1.6 договору виконані позивачем роботи вартістю 431 250,00 грн. вважаються прийнятими відповідачем, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про відсутність у нього боргу та як наслідок відсутність підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних збитків.

Водночас, аргументи щодо відсутності підстав для розірвання договору колегія суддів сприймає критично з огляду на пункт 10.5. договору № 36.2021-ПКД на розроблення проектної документації від 23.11.2021 та встановлені обставини щодо наявності невиконаних зобов`язань між сторонами такого договору, відтак зважаючи на передбачене підпунктом «Г» п. 4.5 договору право виконавця на розірвання договору в односторонньому порядку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для розірвання Договору.

Колегією суддів встановлено, що при вирішенні спору судом першої інстанції була надана належна оцінка доводам сторін та всебічно досліджено докази, як окремо, так і в їх сукупності, а тому доводи скаржника про неповне з`ясування судом обставин справ суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими.

Судова колегія враховує, що судом першої інстанції було покладено на відповідача витрати позивача на правничу допомогу пропорційно, тобто із 30 000,00 заявлених присуджено до стягнення 18 713,45 грн, натомість як в поданій апеляційній скарзі скаржником не доведено неспівмірності присуджених до стягнення витрат позивача на правничу допомогу, а відтак в цій частині доводи апеляційної скарги відхиляються.

Усі інші доводи та міркування сторін судом апеляційної інстанції враховано та досліджено, однак вони не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.

Також судова колегія погоджується з розподілом судових витрат позивача на правничу допомогу, а саме - із задоволенням таких витрат частково пропорційно до задоволених позовних вимог.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст. 846 Цивільного кодексу України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Через недотримання норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за змістом частини 5 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту пункту 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Стороною в договорі про надання правової допомоги є Адвокатське бюро. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з цим, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова ОП КГС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

5. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення та додаткове рішення суду прийняті у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав для їх скасування чи зміни не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2025 у справі № 910/5873/25 підлягають залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2025 у справі № 910/5873/25 задоволенню не підлягає.

6. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБСИДАН» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2025 у справі №910/5873/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2025 у справі №910/5873/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/5873/25 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.02.2026.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук