РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.02.2026Справа № 910/3353/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 910/3353/24

за позовом Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" (01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 46; ідентифікаційний код: 25959784)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл" (01601, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 22; ідентифікаційний код: 41902587)

про стягнення 8 733 890,29 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Лаврін О.В., довіреність від 22.12.2025;

від відповідача: Субора Н.С., ордер АІ №2013315.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл" про стягнення 8 733 890,29 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Алєєва І.В.) від 16.09.2024 позов було задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл" на користь Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" заборгованість у розмірі 8 733 890,29 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 131 008,35 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 було залишено без задоволення апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл", рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі №910/3353/24 залишено без змін та поновлено його дію. Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на скаржника.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.09.2025 було задоволено касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл", рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 у справі № 910/3353/24 скасовано. Справу № 910/3353/24 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2025 справу № 910/3353/24 передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 було прийнято справу №910/3353/24 суддею Нечаєм О.В. до свого провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.11.2025.

10.11.2025 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" письмові пояснення, які 10.11.2025 зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

11.11.2025 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про долучення доказів, яке 11.11.2025 зареєстроване в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

У підготовче засідання 12.11.2025 з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 12.11.2025 судом було прийнято до розгляду письмові пояснення позивача та долучено до матеріалів справи докази відповідача, оголошено перерву до 03.12.2025.

02.12.2025 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" відзив на клопотання відповідача про долучення доказів, який 02.12.2025 зареєстрований в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

У підготовче засідання 03.12.2025 з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 03.12.2025 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.01.2026.

У судове засідання 21.01.2026 з`явились представники сторін.

У судовому засіданні 21.01.2026 судом оголошено перерву до 11.02.2026.

У судове засідання 11.02.2026 з`явились представники сторін.

Представник позивача надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача надала суду усні пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечувала.

У судовому засіданні 11.02.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

05.06.2018 між Акціонерним товариством "Міжнародний резервний банк" (далі - установник управління), яке на момент укладення договору мало найменування Акціонерне товариство "Сбербанк", та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл" (далі - управитель) було укладено Договір управління майном (далі - Договір), за умовами пунктів 2.1, 2.8, 2.11 якого установник управління передає управителю в управління (у тому числі володіння та користування) нерухоме майно (торговий центр загальною площею 28539,50 м2, розташований за адресою: м. Київ, проспект Глушкова Академіка, буд. 13-Б, що належить установнику управління на праві власності, на строк, визначений цим договором, а управитель, у свою чергу, приймає нерухоме майно та зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління таким майном виключно в інтересах установника управління. Управитель, здійснюючи будь-які юридичні та фактичні дії у зв`язку з управлінням нерухомим майном, зобов`язаний заздалегідь повідомити осіб, з якими він вступає у відносини, про те, що він є управителем, а не власником нерухомого майна. У відносинах з орендарями, третіми особами та іншими особами повноваження управителя укладати правочини, спрямовані на реалізацію цього договору, підтверджуються безпосередньо цим договором.

Згідно з п. 5.3.9 Договору управитель по договору зобов`язаний своєчасно, в порядку та на умовах, передбачених цим договором, здійснювати виплату установнику управління вигоди від управління нерухомим майном.

Відповідно до п. 6.4 Договору (з урахуванням Договору про внесення змін № 8 від 11.05.2023) грошові кошти, що становлять вигоду від управління нерухомим майном за звітний календарний місяць, перераховуються управителем на накопичувальний рахунок установника управління, не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до п. 12.1.4 Договору управитель зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з відповідної дати припинення цього договору перерахувати установнику управління всі кошти, які були ним одержані у зв`язку з управлянням нерухомим майном.

Згідно з п. 12.2 Договору у випадку, якщо після припинення цього договору управитель одержить кошти або інше майно від третіх осіб згідно правовідносин, які виникли до дати припинення цього договору та які пов`язані з управлінням нерухомим майном, то управитель зобов`язаний перерахувати такі кошти або передати таке майно установнику управління у строк, що не перевищує 3 (трьох) робочих днів з моменту надходження таких коштів/майна управителю.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 25.02.2022 № 91-рш/БТ "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 131 від 25.02.2022 "Про початок процедури ліквідації АТ "МР Банк".

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 11.05.2022 "Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів" та Указом Президента України від 11.05.2022 № 326/2022 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11.05.2022 "Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів", 19.05.2022 в Україні були примусово вилучені корпоративні права (акції) у розмірі 100 відсотків майна Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк", що належали Публічному акціонерному товариству "Сбєрбанк Росії", яке повністю припинило участь у банку, переставши бути акціонером банку, а держава Україна набула право власності на корпоративні права (акції) у розмірі 100 відсотків майна банку. Починаючи з 19.05.2022 єдиним власником (акціонером) банку є держава Україна.

З моменту укладення Договору (15.06.2018) і до початку процедури ліквідації АТ "МР Банк" (25.02.2022) сторонами неодноразово вносилися зміни, зокрема щодо розрахунку доходу та його зарахування.

Так, згідно з пунктом 1.16 Договору (у редакції договору про внесення змін від 27.03.2019 № 1) операційні витрати - це витрати, зазначені в погодженому установником управління бюджеті, та які несе управитель в зв`язку з забезпеченням об`єкта (в тому числі місць загального користування, однак за виключенням витрат, які несуть самостійно орендарі) послугами та роботами, необхідними для забезпечення належного функціонування торгового центру, в тому числі (включаючи, але не обмежуючись): витрати на утримання, організацію управління, адміністрування, бухгалтерське, юридичне та інше обслуговування функціонування торгового центру, технічне обслуговування та експлуатацію інженерних і технічних мереж, устаткування та обладнання торгового центру, прибирання, страхування, охорону торгового центру і прилеглої території торгового центру на земельній ділянці, витрати, пов`язані з проведенням поточного ремонту тощо, а також інші витрати, які управитель повинен сплачувати у зв`язку з утриманням та експлуатацією об`єкта, а також інші платежі за погодженими установником управління договорами управителя з третіми особами. Установник управління не обмежений самостійно укладати договори щодо операційних витрат, зокрема, договори щодо забезпечення охорони об`єкту або його частини, договори про надання послуг/виконання робіт з забезпечення функціонування торгового центру.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 Договору (у редакції договору про внесення змін від 27.03.2019 № 1) у період з 27.03.2019 до 12.03.2020 винагорода управителя з 01.04.2019 до 30.04.2019 складає фіксовану суму - 960 000,00 грн. Починаючи з 01.05.2019 винагорода становить 804 000,00 грн. Управитель самостійно здійснює відрахування своєї винагороди з спеціального поточного рахунку, відкритого на ім`я управителя в АТ "Сбербанк" або винагорода перераховується установником управління на поточний рахунок управителя до 10-го числа місяця, в якому здійснюється оплата у розмірі 50 % та після 25-го числа в розмірі 50% від належної до оплати винагороди.

Згідно з пунктом 6.2 Договору (у редакції договору про внесення змін від 12.03.2020 №3) отримання управителем винагороди за управління нерухомим майном здійснюється щомісячно, шляхом самостійного відрахування та утримання останнім відповідної суми з грошових коштів, що поступили на спеціальний поточний рахунок управителя в АТ "Сбербанк" за попередній календарний місяць або винагорода перераховується установником управління на поточний рахунок управителя, відкритий в АТ "Сбербанк", до 10-го числа в розмірі 50 % і після 25-го числа в розмірі 50 % від належної до оплати винагороди.

Пунктом 6.1 Договору (у редакції договору про внесення змін від 23.03.2021 №4) передбачено, що винагорода управителя з 01.03.2021 становить фіксовану суму - 850000,00 грн щомісячно, включаючи ПДВ. Отримання управителем винагороди за березень здійснюється у такому порядку: в строк до 10.03.2021 установник управління перераховує на поточний рахунок управителя частину винагороди в розмірі 402 000,00 грн і після 25.03.2021 залишок в розмірі 448 000,00 грн.

За змістом пункту 6.1 Договору (у редакції договору про внесення змін від 09.06.2021 №5) починаючи з 01.06.2021 розмір винагороди управителя становить фіксовану суму 1248000,00 грн. Розмір винагороди управителя у червні 2021 здійснюється у такому порядку: в строк до 10.06.2021 установник управління перераховує частину винагороди в сумі 425000,00 грн, після 25.06.2021 - залишок у сумі 823000,00 грн, в т. ч. ПДВ.

Відповідно до пункту 1 Договору про внесення змін від 20.04.2022 № 7 для операційної діяльності управителя спеціальним поточним рахунком управителя є рахунок, відкритий в АТ "Укргазбанк".

Згідно з пунктом 6.4 Договору (у редакції договору про внесення змін від 20.04.2022 №7) грошові кошти (з усіх сум, які поступили на спеціальний поточний рахунок управителя протягом календарного місяця від здійснення управління нерухомим майном), що залишилися після відрахування на відшкодування операційних витрат та утримання винагороди управителя, є вигодою за управління нерухомим майном та перераховуються управителем на накопичувальний рахунок установника управління, відкритий в НБУ.

Пунктами 2.14, 6.2 Договору (у редакції договору про внесення змін від 11.05.2023 №8) передбачено, що операційні витрати здійснюються управителем за рахунок коштів, отриманих від управління нерухомим майном. Якщо розмір операційних витрат буде перевищувати 1 800 000,00 грн щомісячно або якщо установник управління направить окрему вимогу про необхідність погодження операційних витрат, вони мають бути попередньо письмово погоджені з установником управління. Винагорода управителю за управління нерухомим майном перераховується установником управління щомісячно на поточний рахунок управителя, відкритий в AT "ОТП БАНК", в строк не раніше ніж до 25 числа місяця, наступного за звітним. Починаючи з 01.05.2023 розрахунок винагороди управителя здійснюється відповідно до нормативного показника якості управління за звітний місяць. Визначено формулу застосування нормативного показника якості управління, встановлено критерій залежності відсотку дебіторської заборгованості управителя перед установником управління.

Згідно з підпунктом 5.3.9 пункту 5.3, пунктом 6.4 та підпунктом 12.1.4 пункту 12.1 Договору (у редакції договору про внесення змін від 11.05.2023 №8) управитель зобов`язаний своєчасно, в порядку та на умовах, передбачених цим договором, здійснювати виплату установнику управління вигоди від управління нерухомим майном. Грошові кошти, що становлять вигоду від управління нерухомим майном за звітний календарний місяць перераховуються управителем на накопичувальний рахунок установника управління не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним. Управитель зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з відповідної дати припинення цього договору перерахувати установнику управління всі кошти, які були ним одержані у зв`язку з управлінням нерухомим майном.

За результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону GFE001-UA-036 15.08.2023, на підставі Договору купівлі-продажу №G18N020026/2 АТ "МР Банк" відчужило ТРЦ "Магелан" на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Птахоплемзавод "Коробівський".

У зв`язку зі зміною власника майна Договір є припиненим з 15.08.2023 (на підставі пункту 2.19 Договору).

З метою проведення остаточного розрахунку позивачем підготовлено акт звірки взаємних розрахунків за договором управління станом на 01.12.2023 та листом від 19.12.2023 № 4278 направлено вказаний акт на погодження і підписання відповідачу. Згідно з проведеним розрахунком і наданим актом сума заборгованості управителя перед установником управління становить 9 168 285,37 грн.

24.01.2024 на адресу позивача надійшов лист-відповідь відповідача від 22.01.2024 №149, в якому останній не погодився із вказаною сумою заборгованості та надав власний акт звірки взаєморозрахунків, в якому зазначив, що загальна заборгованість управителя перед установником управління станом на 01.12.2023 складає 7453329,90 грн, з яких: 7018934,11 грн - дебіторська заборгованість орендарів перед управителем. Акт зі сторони відповідача підписано директором та скріплено печаткою.

02.02.2024 та 05.02.2024 управитель перерахував на користь установника управління залишок грошових коштів на спеціальному поточному рахунку в загальній сумі 434395,08 грн на часткове погашення вигоди за 2022 рік.

З огляду на невиконання управителем у повному обсязі обов`язку з виплати установнику управління вигоди від управління нерухомим майном за лютий - грудень 2022 року, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 8 733 890,29 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 1029 Цивільного кодексу України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Згідно з частиною 1 статті 1030 та частиною 1 статті 1032 Цивільного кодексу України предметом договору управління майном можуть бути підприємство як єдиний майновий комплекс, нерухома річ, цінні папери, майнові права та інше майно. Установником управління є власник майна.

Статтею 1034 Цивільного кодексу України передбачено, що вигоди від майна, що передане в управління, належать установникові управління. Установник управління може вказати в договорі особу, яка має право набувати вигоди від майна, переданого в управління (вигодонабувача).

Відповідно до статті 1038 Цивільного кодексу України управитель управляє майном особисто, крім випадків, встановлених статтею 1041 цього Кодексу. Управитель, вчиняючи фактичні та юридичні дії, пов`язані з управлінням майном, зобов`язаний повідомляти осіб, з якими він вчиняє правочини, про те, що він є управителем, а не власником майна. У правочинах щодо майна, переданого в управління, які вчиняються у письмовій формі, вказується про те, що вони вчинені управителем. У разі відсутності такої вказівки управитель зобов`язується перед третіми особами особисто.

Пунктом 1.11 Договору сторони погодили, що вигода від управління нерухомим майном або вигода - це всі грошові кошти (в т.ч. орендні платежі та інші доходи), які поступили на спеціальний поточний рахунок управителя у АТ "Сбербанк" протягом звітного календарного місяця від здійснення управління нерухомим майном, що залишилися після відрахування сум на відшкодування операційних витрат (понесених у зв`язку із виконанням умов цього договору) управителя за звітний календарний місяць та утримання управителем передбаченої цим договором винагороди управителя за управління нерухомим майном.

Таким чином, Договором було встановлено обов`язок управителя здійснювати управління нерухомим майном та перераховувати установнику управління отриману від такого управління вигоду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає про наявність у відповідача обов`язку перерахувати йому вигоду, отриману від управління майном після припинення Договору.

Вказаний обов`язок управителя та строк його виконання встановлений п. 12.2 Договору - управитель зобов`язаний перерахувати такі кошти або передати таке майно установнику управління у строк, що не перевищує 3 (трьох) робочих днів з моменту надходження таких коштів/майна управителю.

Відтак предметом доказування у цій справі є саме факт отримання управителем коштів від управління майном за період лютий - грудень 2022 року після припинення дії Договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на акт звірки взаєморозрахунків, вказуючи при цьому, що відповідач визнав заборгованість.

Водночас, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 16.09.2025 у цій справі: "лист управителя від 22.01.2024 № 149 не є заявою по суті справи, поясненням Товариства чи його представників, поданими під час розгляду справи судом першої інстанції, провадження в якій було відкрито значно пізніше (23.04.2024), а сам по собі акт звірки може вважатися доказом на підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру та визнання боржником такої заборгованості лише за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та цей акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб".

В постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 22.05.2024 у справі № 914/2441/15 (914/915/21) викладено такі висновки щодо застосування норми статті 79 Господарського процесуального України (щодо стандарту доказування "вірогідності доказів") в подібних процесуальних правовідносинах:

1) відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом;

2) акт звірки може вважатися доказом у справі на підтвердження певних обставин, зокрема на підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб;

3) визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже судам у розгляді справи належало дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару.

Таким чином, під час нового розгляду справи з урахуванням висновків Верховного Суду, суд виходить з того, що 1) в матеріалах справи відсутні будь-які заяви відповідача, зі змісту яких вбачається факт визнання заборгованості перед позивачем; 2) акт звірки взаєморозрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій і може вважатися доказом, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відтак саме позивач зобов`язаний надати суду відповідні докази, або вжити заходів щодо їх отримання у встановленому законом порядку.

Водночас, надані позивачем листи з копіями актів звірки взаєморозрахунків не приймаються судом як належні та допустимі докази на підтвердження наявної у відповідача заборгованості, оскільки в матеріалах справи відсутній акт звірки взаєморозрахунків, що підписаний обома сторонами.

При цьому, позивачем не надано належних доказів, що засвідчували б факт отримання відповідачем вигоди за період лютий - грудень 2022 року, окрім перерахованої установнику управління.

В матеріалах справи наявна виписка по рахунку відповідача, відкритого для виконання Договору, за період з дати відкриття по 07.11.2025, зі змісту якої вбачається факт постійного обігу коштів за рахунком.

З урахуванням наданої відповідачем оборотно-сальдової відомості, суд зазначає, що на вказаному рахунку відсутня вигода від майна, що не була передана установнику управління та фактично є заборгованістю за Договором.

При цьому позивач не був побавлений можливості надати власний розрахунок з посиланням на подану відповідачем виписку, однак лише зазначив, що "вибірковий аналіз наданої виписки свідчить про надходження за 2022 рік значних сум", посилаючись при цьому виключно на частину надходжень на рахунок та безпідставно наполягаючи на визнанні відповідачем заборгованості.

Суд також зазначає про безпідставність позовних вимог в частині 1 381 017,71 грн, які відповідач визначає як операційні витрати.

За змістом частини 1 статті 1042 Цивільного кодексу України управитель має право на плату, встановлену договором, а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням майном.

Відповідно до п. 2.14 Договору (в редакції Договору про внесення змін № 8 від 11.05.2023) операційні витрати здійснюються управителем за рахунок коштів, отриманих від управління нерухомим майном. Якщо розмір операційних витрат буде перевищувати 1800000,00 грн з ПДВ щомісячно або якщо установник управління направить окрему вимогу про необхідність погодження операційних витрат, вони мають бути попередньо письмово погоджені з установником управління.

Таким чином, відповідачу було надано право самостійно без погодження з позивачем здійснювати будь-які операційні витрати, що не перевищують 1 800 000,00 грн щомісячно.

Безпідставним є також нарахування позивачем 333 938,47 грн "прогнозованого залишку грошових коштів", оскільки встановлений умовами Договору порядок перерахування вигоди передбачає виключно сплату фактично отриманих коштів.

Відповідачем, зокрема у відзиві, визнається наявність дебіторської заборгованості орендарів у розмірі 7 241 978,36 грн, що залишається несплаченою останніми, однак вказана сума підлягає розподілу згідно з Договором між сторонами виключно після фактичного надходження грошових коштів на рахунок відповідача.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, зважаючи на зміст позовних вимог та обставини, встановлені під час розгляду справи, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 131008,35 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Витрати відповідача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 196512,53 грн та касаційної скарги в розмірі 262016,70 грн, що разом становить 458529,23 грн, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись статтями 129, 145, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 131008,35 грн покласти на позивача.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" (01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 46; ідентифікаційний код: 25959784) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бронкс Стайл" (01601, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 22; ідентифікаційний код: 41902587) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг в загальному розмірі 458529 (чотириста п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) грн 23 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.02.2026.

Суддя О.В. Нечай