ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/3586/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Губенко Н. М., Студенця В. І.,

за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А. В.,

за участю представників:

позивача - Середи В. В. (адвоката),

відповідача - Остапенка С. Л. (адвоката),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2025,

додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2025

(суддя Бондарчук В. В.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025

(головуюча Сітайло Л. Г., судді: Буравльов С. І., Шапран В. В.)

у справі за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 11 342 857,28 грн.

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2025 року Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" (далі - АТ "ДТЕК Дніпроенерго") звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПАТ "НЕК "Укренерго") про стягнення 7 139 787,02 грн інфляційних втрат і 3 % річних у сумі 4 203 070,26 грн.

2. На обґрунтування позовних вимог послалося на те, що у ПАТ "НЕК "Укренерго" станом на 16.11.2023 існувала заборгованість перед АТ "ДТЕК Дніпроенерго" за поставлену балансуючу електричну енергію за договором про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 № 0421-41013, що підтверджується судовим рішенням у справі № 910/11976/23. Оскільки ПАТ "НЕК "Укренерго" почало погашати заборгованість з 25.03.2024, повністю сплатило її 29.03.2024, то АТ "ДТЕК Дніпроенерго" нарахувало на суму боргу інфляційні втрати і 3 % річних до моменту повного погашення заборгованості.

3. АТ "ДТЕК Дніпроенерго" також подало заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 120 грн за розгляд справи у суді першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

4. 16.11.2023 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення у справі № 910/11976/23, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024, про стягнення з ПАТ "НЕК "Укренерго" на користь АТ "ДТЕК Дніпроенерго" 277 262 385,44 грн основного боргу, 2 897 573,78 грн інфляційних втрат, 3 % річних у сумі 1 685 753,73 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 № 0421-41013. Тож 20.03.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 у справі № 910/11976/23 набрало законної сили.

5. 28.11.2024 Верховний Суд ухвалив постанову про закриття касаційного провадження у справі № 910/11976/23 за касаційною скаргою ПАТ "НЕК "Укренерго" у частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). У частині підстав, передбачених пунктами 2, 4 частини другої статті 287 ГПК України, залишив без задоволення касаційну скаргу ПАТ "НЕК "Укренерго", а постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024, рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2023 в оскаржуваній частині - без змін.

6. З 25.03.2024 ПАТ "НЕК "Укренерго" почало погашати заборгованість та повністю сплатило борг 29.03.2024.

7. Оскільки у справі № 910/11976/23 за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 № 0421-41013 АТ "ДТЕК Дніпроенерго" нарахувало і заявило до стягнення з ПАТ "НЕК "Укренерго" 3 % річних за період до 26.07.2023 включно (за квітень-червень 2023 року) і за період до 12.09.2023 (за липень-серпень 2023 року) та інфляційні втрати до 26.07.2023 на суму боргу у розмірі 277 262 385,44 грн, а суму боргу ПАТ "НЕК "Укренерго" почало погашати з 25.03.2024, то АТ "ДТЕК Дніпроенерго" нарахувало 3 % річних за період з 27.07.2023 (згідно з рахунками за квітень-червень 2023 року) і з 13.09.2023 (згідно з рахунками за липень-серпень 2023 року, а по рахунку № 002 - з 12.09.2023) по дату повної оплати ПАТ "НЕК "Укренерго" боргу - 29.03.2024.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

8. 23.06.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025, про задоволення позову повністю, відмовив у задоволенні заяви ПАТ "НЕК "Укренерго" про відстрочення виконання рішення.

9. Мотивували тим, що обставини наявності боргу відповідача перед позивачем установлені у справі № 910/11976/23, у якій присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача у тому числі інфляційні втрати і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за одним і тим же договором. Водночас у справі, що розглядається, позивач правомірно нарахував відповідачеві інфляційні втрати і 3 % річних за період, який не охоплений у справі № 910/11976/23, до моменту повного погашення заборгованості з урахуванням здійснених відповідачем оплат. Послалися при цьому на частину четверту статті 75 ГПК України у контексті відсутності необхідності установлення і доведення обставин, які встановлені рішенням суду в іншій справі, що набрало законної сили, у якій брали участь ті самі особи, а також на положення статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) як норму, на підставі якої відповідача притягнуто до відповідальності. Перевірили здійснений позивачем розрахунок заявлених сум, виявили арифметичні помилки, але оскільки їх розмір не перевищував обчисленої судом суми, то присудили їх у заявлених розмірах.

10. Відмова у задоволенні заяви ПАТ "НЕК "Укренерго" про відстрочення виконання судового рішення зумовлена наведенням обставин, які не є виключними і такими, що унеможливлюють його виконання.

11. 21.07.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив додаткове рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025, про часткове задоволення заяви АТ "ДТЕК Дніпроенерго", присудивши до стягнення з ПАТ "НЕК "Укренерго" 45 060 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції. Зважав на заяву відповідача про зменшення заявленого позивачем розміру цих витрат, оцінив подані останнім докази на підтвердження їх понесення, виходячи з критеріїв реальності, розумності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг. Зауважив на тому, що відповідач не навів власної позиції щодо суми понесених позивачем витрат на правову допомогу, яка є співмірною, розумною та виправданою. Водночас відхилив аргументи відповідача про неподання позивачем доказів на підтвердження цих витрат, наголосивши на наявності домовленості сторін про те, що розмір витрат на правову допомогу визначається не актом приймання-передачі наданої правової допомоги, а звітом наданих послуг від 26.06.2025 № 2606, який поданий у визначений частиною восьмою статті 129 ГПК України строк.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

12. ПАТ "НЕК "Укренерго" у касаційній скарзі просить скасувати ці судові рішення й ухвалити нове - про відмову у позові. На обґрунтування підстав касаційного оскарження послалося на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України.

13. Вважає, що суди попередніх інстанцій порушили частину четверту статті 75 цього ж Кодексу, оскільки, крім судового рішення у справі № 910/11976/23 та обставин сплати коштів на виконання цього рішення, не дослідили інших доказів. Порушення норм процесуального права спричинило неправильне застосування статті 625 ЦК України.

14. Стверджує, що посилання судів на факти, установлені у справі № 910/11976/23, як преюдицію, помилкове і недостатнє для обґрунтування рішення, суди не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30.08.2022 у справі № 904/1427/21, від 08.08.2019 у справі № 922/2013/18 та від 25.03.2021 у справі № 911/2961/19.

15. Узагальнено доводи касаційної скарги зводяться до такого:

- у справі № 910/11976/23 ПАТ "НЕК "Укренерго" акцентувало увагу на не доведенні АТ "ДТЕК Дніпроенерго" позовних вимог і виникнення у відповідача обов`язку сплати вартості балансуючої електричної енергії згідно з доданими до позову платіжними документами. Оскільки умовами договору, Правилами ринку, іншим чинним законодавством не передбачено строків оплати відповідачем отриманої балансуючої електричної енергії, то при визначенні відповідного строку слід керуватися приписами частини другої статті 530 ЦК України, тоді як вимог щодо оплати позивач відповідачеві не пред`являв, претензій не надсилав, зобов`язання останнього не виникло, а суди цього не врахували;

- Законом України "Про ринок електричної енергії" встановлений спеціальний алгоритм розрахунків між оператором системи передачі (далі - ОСП) і ППБ. ОСП може сплачувати постачальникам послуг з балансування вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання. Умовою проведення таких розрахунків є наявність коштів на рахунку зі спеціальним режимом використання, що надійшли від учасників балансуючого ринку. Оплата рахунків ОСП здійснюється пропорційно до суми боргу ПАТ "НЕК "Укренерго" перед постачальниками послуг з балансування та сторонами, відповідальними за баланс, яким він заборгував у розрахунковому періоді, з пріоритетністю оплати найдавніших періодів, з урахуванням суми боргу кожного постачальника послуг з балансування та/або сторони, відповідальної за баланс, а також проведених оплат зі сторони таких постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс. Утім у зв`язку з порушенням учасниками балансуючого ринку своїх фінансових зобов`язань перед відповідачем, поточний рахунок із спеціальним режимом використання достатньо не накопичує коштів для оперативного проведення відповідачем розрахунків на балансуючому ринку. Тож відповідач має боржників, які станом на 10.11.2025 заборгували йому 39 918 694 418,73 грн. Доказів порушення ПАТ "НЕК "Укренерго" алгоритму розрахунків за балансуючу електроенергію позивач не надав. ОСП не є гарантом і не несе відповідальності за порушення іншими учасниками балансуючого ринку своїх фінансових зобов`язань перед ОСП. Ураховуючи вжиття ОСП усіх можливих заходів щодо належного виконання зобов`язань з оплати балансуючої електричної енергії, ПАТ "НЕК "Укренерго" не має вини у розумінні статті 614 ЦК України і підстави для притягнення його відповідальності у вигляді стягнення заявлених позивачем сум інфляційних втрат і 3 % річних відсутні.

16. Скаржник також наполягає на порушенні судом першої інстанції частини восьмої статті 129 ГПК України і не врахуванні висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.09.2022 у справі № 911/2130/21, щодо наслідків пропуску строку на подання доказів понесення судових витрат шляхом залишення заяви заявника без розгляду. Адже АТ "ДТЕК Дніпроенерго" не подало суду акт приймання-передачі правової допомоги, тоді як складений сторонами звіт не підтверджує належного виконання виконавцем послуг, а є проміжним документом, у якому сторони зафіксували події і результати. При цьому звернув увагу на неможливість надання заявником акта приймання-передачі наданих послуг, оскільки у додатковій угоді від 08.10.20254 № 10-8/10/3 до договору про надання правової допомоги від 05.05.2019 № 1350-ДЭ сторони погодили строк для його складання лише через 30 днів після підписання звіту клієнтом.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

17. АТ "ДТЕК Дніпроенерго" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

18. Акцентувало увагу на тому, що ПАТ "НЕК "Укренерго" не спростувало, що за період з лютого по серпень 2023 року воно має борг у розмірі 277 262 385,44 грн за названим вище договором, який підтверджений судовим рішенням у справі № 910/11976/23, не довело, що у справі № 910/11976/23 обставини є іншими, ніж у справі № 910/3586/25, і суди правильно вважали, що обставини встановлені у справі № 910/11976/23, мають преюдиційне значення для справи № 910/3586/25. Звернуло увагу на те, що зміст касаційної скарги ПАТ "НЕК "Укренерго" зводиться до спроби повернутися до дослідження обставин виникнення основного боргу, які вже дослідили суди у справі № 910/11976/23. Факт купівлі-продажу балансуючої електричної енергії та прострочення ПАТ "НЕК "Укренерго" оплати її вартості доведений і не підлягає повторному доведенню у справі № 910/3586/25. У справі, що розглядається, суди першої й апеляційної інстанцій преюдиційне значення надали саме обставинам справи, а не правовій оцінці таких обставин, адже обставини виникнення боргу досліджувалися і встановлювалися судами у справі № 910/11976/23, на яку суди правомірно послалися.

19. ПАТ "НЕК "Укренерго" зазначило про неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08.08.2019 у справі № 922/2013/18, але скаржник їх процитував без урахування абзацу 1 пункту 9.9 зазначеної постанови, у якій вказано таке: "Суд касаційної інстанції також погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо необґрунтованості доводів банку про преюдиційність висновку Господарського суду міста Києва у справі № 910/14428/18 щодо того, що кредитна спілка не є боржником відповідача - ПАТ "Діамантбанк" за укладеним з ним кредитним договором та здійснення ним права на зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить вимогам статті 602 ЦК України з огляду на таке. Суд касаційної інстанції зазначає, що преюдиційне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Відповідно до приписів частини сьомої статті 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17".

20. Щодо постанови Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 911/2961/19, на яку також посилалося ПАТ "НЕК "Укренерго", то у ній зроблені посилання на висновки Верховного Суду у постанові від 08.08.2019 у справі № 922/2013/18.

21. Стосовно посилання скаржника на статтю 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" про те, що умовою проведення таких розрахунків є наявність коштів на рахунку із спеціальним режимом використання, що надійшли від учасників балансуючого ринку, то АТ "ДТЕК Дніпроенерго" звернуло увагу на те, що ця стаття унормовує напрямки перерахування коштів з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, але не забороняє для належного виконання грошових зобов`язань вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання. Тож не забороняє здійснити розрахунки на погашення заборгованості з будь-яких інших рахунків. ПАТ "НЕК "Укренерго" не позбавлене права погасити борг з поточних рахунків та використати інші фінансові інструменти для уникнення заборгованості. Алгоритм розрахунків, про який зазначає відповідач, не звільняє від його обов`язку виконання договірних зобов`язань по сплаті вартості балансуючої електричної енергії та не скасовує необхідність дотримання приписів статті 525 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

22. Факт надання послуг правової допомоги підтверджується підписаним сторонами звітом від 26.06.2025 № 2606 за договором про надання правової допомоги від 05.05.2019 № 1350-ДЭ, який містить обсяг наданих послуг та їх вартість і є достатнім для розподілу судових витрат у розумінні пункту 2 статті 126 ГПК України.

Позиція Верховного Суду

23. Вирішуючи спір у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій послалися на частину четверту статті 75 ГПК України, згідно з приписами якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

24. При цьому під обставинами, встановленими рішеннями судів в інших справах, суди попередніх інстанцій розуміли висновки судів щодо:

- наявності у відповідача перед позивачем суми основного боргу у розмірі 277 262 385,44 грн за поставлену балансуючу електричну енергію за договором про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 № 0421-41013;

- підставність нарахування позивачем відповідачу у порядку статті 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання за названим вище договором на вказану суму основного боргу 3 % річних за період по 26.07.2023 включно (за квітень-червень 2023 року) і по 12.09.2023 (за липень-серпень 2023 року) та інфляційні втрати по 26.07.2023.

25. Скаржник у касаційній скарзі посилається, зокрема, на те, що висновки судів в іншій справі не є обставинами справи, а тому суди попередніх інстанцій помилково застосували частину четверту статті 75 ГПК України.

26. Колегія суддів звертає увагу, що наведеними вище судовими рішеннями у справі № 910/11976/23 остаточно вирішений спір між АТ "ДТЕК Дніпроенерго" і ПАТ "НЕК "Укренерго" про стягнення з останнього заборгованості за названим вище договором, інфляційних втрат у період по 26.07.2023 і 3 % річних у період по 26.07.2023 включно (за квітень-червень 2023 року) і по 12.09.2023 (за липень-серпень 2023 року).

27. Оскільки відповідач почав сплачувати борг 25.03.2024 та повністю його сплатив 29.03.2024, то позивач у справі, що розглядається, на підставі статті 625 ЦК України заявив вимоги про стягнення з відповідача за цим же договором 3 % річних за період з 27.07.2023 (за квітень-червень 2023 року) і з 13.09.2023 (за липень-серпень 2023 року, а по рахунку № 002 з 12.09.2023) по дату повної оплати боргу, тобто за інший період, що нараховані на суму основного боргу, яка встановлена судами у справі № 910/11976/23.

28. За твердженням скаржника, суди мали надати преюдиційне значення тільки фактам, установленим судами у справі № 910/11976/23, а не правовій оцінці, зробленій у межах цієї справи, та самостійно на підставі зібраних доказів і встановлених обставин зробити висновки щодо підставності нарахування інфляційних втрат і 3 % річних у заявленому періоді. Протилежне свідчить про неправильне застосування статті 75 ГПК України. У цьому контексті він послався на неврахування судами висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у cправі № 904/1427/21, такого змісту: "У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 922/2013/18, від 25.03.2021 у справі № 911/2961/19 зазначено, що звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Господарські суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях у інших господарських справах. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, учасник господарського процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами встановленими Господарським процесуальним кодексом України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу" .

29. У цьому ж контексті також зауважив на тому, що суди не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.08.2019 у справі № 922/2013/18, від 25.03.2021 у справі № 911/2961/19 стостовно застосування частини четвертої статті 75 ГПК України, а саме: "звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, зазначених в іншому судовому рішенні; якщо суд дійде висновку про те, що обставини у розглядуваній справі є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу".

30. Колегія суддів не погоджується з аргументами скаржника з огляду на таке.

31. Припис частини четвертої статті 75 ГПК України спрямований на дотримання принципу правової визначеності та його складової ? res judicata.

32. Правило про звільнення від доказування якраз-таки має абсолютний характер, його дія спрямована на те, щоб спір між сторонами вирішувався в одній судовій справі, а не був штучно розділений на декілька позовів / справ, де сторони мали би можливість подавати нові докази на підтвердження тих самих фактів.

33. Інше тлумачення, яке вказує на можливість "спростування преюдиційних обставин" за допомогою нових доказів, на думку колегії суддів, призводить до розмивання змісту частини четвертої статті 75 ГПК України, а отже, до правової невизначеності ? адже незрозуміло, за яких умов та керуючись якими критеріями суд замість застосування приписів цієї норми має надати стороні можливість доводити / спростовувати за допомогою нових доказів ті чи інші обставини, що входять до предмета доказування і були вже встановлені в іншій справі за участю тих самих сторін. Тож по суті це тлумачення суперечить прямому та зрозумілому змісту частини четвертої статті 75 ГПК України.

34. У справі № 910/11976/23 суди встановили обставини наявності основного боргу відповідача перед позивачем на названим вище договором. Це є обставинами справи, а не правовою оцінкою обставин, встановлених судами, і вони мають преюдиційне значення. Адже правовою оцінкою є висновки судів про задоволення позовних вимог у справі № 910/11976/23, зроблені за наслідком установлення обставин порушення відповідачем своїх зобов`язань по сплаті основного боргу, інфляційних втрат і 3 % річних у порядку статті 625 ЦК України за період, який заявлявся. Судові рішення у справі № 910/11976/23 усунули стан правової невизначеності і забезпечили, що всі учасники правовідносин могли у майбутньому знати про права всіх учасників, не порушуючи їх (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справа № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20, пункт 59)). Тому особи, які брали участь у справі № 910/11976/23, не можуть ставити під сумнів наявність боргу ПАТ "НЕК "Укренерго" за названим вище договором у заявленому АТ "ДТЕК Дніпроенерго" періоді.

35. У справі, що розглядається, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів також у порядку статті 625 ЦК України шляхом стягнення інфляційних втрат і 3 % річних за період прострочки виконання зобов`язань за тим же договором, нарахування яких відбулося у період, що не охоплений у справі № 910/11976/23, а слідував за цим періодом, до повної оплати боргу, суму якого установили суди у справі № 910/11976/23.

36. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 зробила висновок, що преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

37. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо (постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 (провадження № 12-17гс20, пункт 7.10), від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20 (провадження № 12-41гс21, пункт 9.8)).

38. Велика Палата Верховного Суду також вже виснувала, що, на відміну від законодавства, яке діє erga omnes (щодо всіх, тобто з дією на невизначене коло суб`єктів), судове рішення у приватноправовому спорі, як правило, діє inter partes (тобто з правовими наслідками тільки для сторін у справі). Судове рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі в цій справі (висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 07.04.2020 у справі № 504/2457/15-ц, від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.28) та від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц (пункт 70), Верховного Суду України у постановах від 11.02.2015 у справі № 6-1цс15, від 16.09.2015 у справі № 6-1203цс15 та Верховного Суду у постановах від 12.04.2018 у справі № 910/16133/16 та від 20.02.2019 у справі № 916/1689/17.

39. У справі № 910/11976/23 суди установили обставини наявності основного боргу відповідача перед позивачем на названим вище договором, а у справі, що розглядається, вирішили питання про притягнення відповідача до відповідальності у порядку статті 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, сума якого встановлена судами у справі № 910/11976/23, шляхом задоволення позовних вимог позивача, який нарахував інфляційні втрати і 3 % річних. Ці суми позивач нарахував за інший період, ніж заявлявся ним у справі № 910/11976/23, до моменту повної оплати боргу.

40. Тож висновки судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах, на які посилається скаржник у касаційній скарзі. Висновки у постановах, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, про те, що "наявність преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні" зроблені Верховним Судом у контексті того, що преюдиційне значення мають саме обставини справи, а не правова оцінка таких обставин. Водночас у справі № 910/11976/23 суди встановили обставини наявності основного боргу відповідача перед позивачем на названим вище договором, що є обставинами справи і вони мають преюдиційне значення для справи, а, виснувавши про необхідність його задоволення, у тому числі інфляційних втрат і 3 % річних, зробили правову оцінку цих обставин.

41. Інші доводи касаційної скарги зводяться до намагання скаржника переконати суд касаційної інстанції у безпідставності нарахування позивачем інфляційних втрат і 3 % річних на суму боргу, розмір якої установлений судами у справі № 910/11976/23, оскільки, на переконання скаржника, в умовах договору про участь у балансуючому ринку не визначено обов`язку розрахунку власними коштами ОСП незалежно від достатності коштів на рахунку зі спеціальним режимом використання.

42. Проте, як зазначив суд касаційної інстанції у постанові від 28.11.2024 у справі № 910/11976/23, ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором, про що неодноразово зазначав Верховний Суд, вирішуючи подібні спори (постанови Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21, від 09.03.2023 у справі № 910/18613/21, від 25.05.2023 у справі № 910/1382/22, від 14.12.2023 у справі № 910/3263/23, від 17.01.2024 у справі № 910/18308/21, від 23.01.2024 у справі № 910/21124/20). У цій же постанові суд касаційної інстанції виснував про аналогічні аргументи скаржника, які він навів у касаційній скарзі у справі, що розглядається, стосовно відсутності його вини, вказавши що ця обставина не впливає на обсяг його зобов`язань як боржника, що прострочив грошове зобов`язання, а наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливості застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права, серед яких положення статей 525, 526, 625 ЦК України.

43. Стосовно аргументів скаржника про порушення судом першої інстанції частини восьмої статті 129 ГПК України і неврахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.09.2022 у справі № 911/2130/21, щодо наслідків пропуску строку на подання доказів понесення судових витрат шляхом залишення заяви заявника без розгляду колегія суддів зазначає про таке.

44. Місцевий господарський суд відхилив доводи відповідача щодо порушення позивачем строку подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу на тій підставі, що останній своєчасно подав звіт наданих послуг від 26.06.2025 № 2606, підписаний АТ "ДТЕК Дніпроенерго" й Адвокатським об`єднанням "Перший Радник", який є належним доказом, позаяк у ньому узгоджено про те, що останнє виконало свої зобов`язання перед АТ "ДТЕК Дніпроенерго" і надало послуги з правничої допомоги під час розгляду справи № 910/3586/25 у Господарському суді міста Києва. Перелік виконаних послуг обумовлений у цьому звіті і жодна зі сторін не заперечувала проти їх виконання.

45. Тому аргументи скаржника про те, що АТ "ДТЕК Дніпроенерго" й Адвокатським об`єднанням "Перший Радник" у додатковій угоді від 08.10.2024 № 10-8/10/3 до договору про надання правової допомоги від 05.05.2019 № 1350-ДЭ погодили складання через 30 днів після підписання звіту клієнтом саме акта приймання-передачі наданих послуг, якого заявник своєчасно суду не надав, не свідчить про порушення ним строку, передбаченого частиною восьмою статті 129 ГПК України, і немає підстав стверджувати про неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07.09.2022 у справі № 911/2130/21, адже, як установив суд першої інстанції, звіт від 26.06.2025 № 2606 є належним доказом наданих послуг.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

46. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішенні судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

47. Згідно з вимогами статті 309 цього ж Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Судові витрати

48. Судовий збір за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2025, додаткове рішення цього ж суду від 21.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025 у справі № 910/3586/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Н. Губенко

В. Студенець