ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4679/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Масловська Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Зерно" (65014, Одеська обл., місто Одеса, вул.Маразліївська, будинок 1-А, квартира 109)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський комбікормовий завод №1" (65047, Одеська обл., місто Одеса, вул.Грушевського Михайла, будинок 39-И, кабінет 503/8)

про стягнення 24 572 513,65 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Опанасенко А.В. довіреність від 09.12.2025;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Зерно".

20.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Зерно" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський комбікормовий завод №1", в якій просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 23 961 975,64 грн, пеню за час прострочення виконання зобов`язання у розмірі 610 538,01 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору позики №20 від 20.10.2024 в частині повного та своєчасного повернення грошових коштів.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Разом з позовною заявою позивачем надано суду заяву про забезпечення позову, у якій останній просить суд накласти арешт на все нерухоме майно, яке належить на праві власності ТОВ Одеський комбікормовий завод №1 (), до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі.

Ухвалою суду від 24.11.2025 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Зерно" про забезпечення позову за вх.№2-4818/25 від 20.11.2025 по справі №916/4679/25.

Враховуючи, що позовні вимоги обмежуються ціною позову, визначеною у розмірі 24 572 513,65 грн, суд зазначив про те, що заявлений позивачем захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно відповідача є неспівмірним заходом забезпечення позову в даному випадку, оскільки заявлений не в межах предмета позову.

Ухвалою суду від 25.11.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Зерно" за вх.№4818/25 від 20.11.2025 залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом: зазначення відомостей про наявність або відсутність у відповідача електронного кабінету; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів усіх письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми з урахуванням зауважень суду; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

28.11.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, згідно якої останній, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, зазначені недоліки усунув.

Ухвалою від 03.12.2025 суд відкрив провадження у справі №916/4679/25, прийняв справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на "22" грудня 2025 р. о 12:00.

В підготовче засідання 22.12.2025 з`явився представник позивача. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, водночас про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення ухвали суду до електронного кабінету, про що в матеріалах справи наявна відповідна довідка.

В підготовчому засіданні представник позивача просив суд відкласти підготовче засідання для надання можливості відповідачу надати суду свою правову позицію.

Суд відклав підготовче засідання, без складання окремого процесуального документу, на 21.01.2026 о 12:00.

05.01.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначає, що, починаючи з 21.10.2024 до 09.10.2025, ТОВ "Агро-Зерно" окремими безготівковими траншами на виконання договору позики перерахувало на користь ТОВ "Одеський комбікормовий завод №1" грошові кошти на загальну суму 23 961 975,64 грн.

Натомість, відповідач зазначає, що ТОВ "Агро-Зерно" не врахувало п.3.4 договору позики, згідно з яким позичальник має право повертати позикодавцю отримані грошові кошти частинами, розмір яких визначається позичальником самостійно.

При цьому, відповідач зазначає, що 25.04.2025 ТОВ "Одеський комбікормовий завод №l" повернуло ТОВ "Агро-Зерно" 37 000 грн наданої позики.

Крім того, відповідач зазначає, що через обставини збройного конфлікту, які є форс-мажором, наше підприємство ТОВ "Одеський комбікормовий завод №l" не має об`єктивної можливості відразу повернути ТОВ "Агро-Зерно" всю позику у сумі 23 961 975,64 грн одним траншем.

При цьому, відповідач вважає, що позовна заява ТОВ "Агро-Зерно" про стягнення заборгованості є передчасною, а вимога про стягнення пені у сумі 610 538,01 грн за прострочення з 21.10.2025 до 19.11.2025 є необґрунтованою.

Відтак, відповідач зазначає, що по завершенню воєнного стану (форс-мажорної обставини) ТОВ "Одеський комбікормовий завод №l" виконає свої зобов`язання за договором позики у повному обсязі.

12.01.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає про те, що відповідно до пункту 3.3. договору позики №20 від 20.10.2024 строком повернення позики є 20.10.2025. Натомість, з вказаної позики ТОВ Одеський комбікормовий завод №1 повернуло у строк на користь позивача 37 000 грн, решта суми не була повернута.

При цьому, позивач зауважує, що відповідно до пункту 3.4. договору позики №20 від 20.10.2024 в межах строку, обумовленого в п. 3.3. даного договору (до 20.10.2025 включно), позичальник має право повертати позикодавцю отримані грошові кошти частинами, розмір яких визначається позичальником самостійно.

Крім того, позивач вважає, що посилання відповідача на форс-мажор є спробою уникнути відповідальності за невиконання вчасно грошових зобов`язань і не має жодного фактичного та правового підґрунтя. Більш того, на момент укладення договору позики №20 від 20.10.2024 вже існували обставини введеного воєнного стану.

21.01.2026 в підготовче засідання з`явився представник позивача. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, водночас, був повідомлений про розгляд справи належним чином, шляхом направлення ухвали до електронного кабінету.

Судом було з`ясовано думку представника позивача закриття судового засідання та призначення справи до розгляду по суті. Останній проти наведеного не заперечував.

Ухвалою суду від 21.01.2026 закрито підготовче провадження у справі №916/4679/25 та призначено справу №916/4679/25 до розгляду по суті в засіданні суду на "09" лютого 2026 р. о 11:15.

05.02.2026 до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення його до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача.

У відповідному клопотанні останній зазначає, що він є учасником ТОВ "Одеський комбікормовий завод №l" з часткою у статутному капіталі 50%, при цьому останній вважає, що сума заборгованості виникла через перевищення директором ТОВ "Одеський комбікормовий завод №l" своїх посадових обов`язків.

ОСОБА_2 також зазначає про фіктивність спору між позивачем та відповідачем та пов`язаність останніх, та про те, що у даному випадку наявний корпоративний спір та спроба директора відповідача отримати майно ТОВ "Одеський комбікормовий завод №l".

У вказаному клопотанні останній також просив суд відкласти розгляд справи та залучити у справу Генерального консула Турецької республіки в Одесі.

06.02.2026 до суду від позивача надійшли заперечення проти клопотання ОСОБА_3 про залучення в якості третьої особи, у яких останній зазначає про те, що відповідне клопотання є намаганням відповідача затягнути судовий процес, ухилитись від виконання свої грошових зобов`язань за договором позики №20 від 20.10.2024 та створити перешкоди у своєчасному вирішенні господарського спору. При цьому, предметом спору у цій справі є стягнення грошової заборгованості за договором, що не є корпоративним спором та не стосується внутрішньої організації діяльності ТОВ Одеський комбікормовий завод №1.

06.02.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких останній зазначив про те, що через обставини збройного конфлікту, які є форс-мажором, ТОВ "Одеський комбікормовий завод №1" не має об`єктивної можливості відразу повернути ТОВ "Агро-Зерно" всю позику у сумі 23 961 975,64 грн одним траншем. При цьому, на думку відповідача, ТОВ "Одеський комбікормовий завод №1" не потрібно доводити в суді того, що настала визначена у пункті 5.1 договору позики обставина форс-мажору.

06.02.2026 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, у якій останній просить суд:

- накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський комбікормовий завод №1" в межах суми заборгованості 24 572 513,60 грн, які знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову;

- накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, земельні ділянки, що належать або підлягають передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеський комбікормовий завод №1" в межах суми заборгованості 24 572 513,60 грн, які знаходяться у нього і будуть виявлені відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

У судове засідання 09.02.2026 з`явився позивач. Відповідач до суду не з`явився.

У судовому засіданні судом було відмовлено у задоволенні клопотання про залучення третьої особи, про що постановлено відповідну ухвалу.

Крім того, ухвалою суду від 09.02.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Зерно" про забезпечення позову №2-177/26 від 06.02.2026 по справі №916/4679/25 задоволено, накладено арешт на грошові кошти, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеський комбікормовий завод №1" (), у межах ціни позову в розмірі 24 572 513,60 грн, які знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову; накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеський комбікормовий завод №1" () та буде виявлено відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", у межах ціни позову в розмірі 24 572 513,60 грн, у межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

У судовому засіданні 09.02.2026 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення. При цьому, судом було зазначено, що вступна та резолютивна частини рішення будуть оголошені 16.02.2026 об 11:20.

У судове засідання 16.02.2026 з`явився позивач. Відповідач до суду не з`явився.

У судовому засіданні судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Позиція учасників справи.

3.1. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Зерно".

20 жовтня 2024 року між ТОВ "Агро-Зерно" (Позикодавець) та ТОВ "Одеський комбікормовий завод №1" (Позичальник) був укладений договір позики №20, відповідно до якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику безвідсоткову позику у розмірі 24 000 000,00 гривень +-3%, а позичальник зобов`язується повернути позику в повному обсязі, у визначений договором строк до 20.10.2025.

Згідно акту звірки від 24.10.2024 позикодавець перерахував на розрахунковий рахунок ТОВ "Одеський комбікормовий завод №1" позику у розмірі 23 998 975,64 грн, а позичальник повернув її частково у розмірі 37 000 грн.

Натомість, позичальник не повернув позику у повному обсязі у встановлений договором строк, внаслідок чого наразі заборгованість позичальника складає 23 961 975,64 грн.

Як зазначає позивач, ним було направлено відповідачу вимогу №24/1 від 24.10.2025 про повернення позики у розмірі 23 961 975,64 грн.

Вказана вимога була отримана відповідачем 25.10.2025, що підтверджується підписом директора на вимозі. Однак, листом від 30.10.2025 №2/30, ТОВ "Одеський комбікормовий завод №1" повідомив про неможливість виконання даного зобов`язання.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості у судовому порядку.

Крім того, враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивачем на підставі п.4.2 договору було нараховано пеню у сумі 610 538,01 грн за період з 21.10.2025 до 19.11.2025 (а.с.112).

При цьому, щодо доводів відповідача позивач зазначає, що позичальник має право повертати позикодавцю отримані грошові кошти частинами, розмір яких визначається позичальником самостійно, водночас, лише в межах строку, обумовленого в п. 3.3. даного договору (до 20.10.2025 включно), що й передбачено п.3.4. договору.

Крім того, позивач вважає, що посилання відповідача на форс-мажор є спробою уникнути відповідальності за невиконання вчасно грошових зобов`язань і не має жодного фактичного та правового підґрунтя, враховуючи також те, що на момент укладення договору позики №20 від 20.10.2024 вже існували обставини введеного воєнного стану.

3.2. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський комбікормовий завод №1".

Відповідач підтверджує, що, починаючи з 21.10.2024 до 09.10.2025, ТОВ "Агро-Зерно" окремими безготівковими траншами на виконання договору позики перерахувало на користь ТОВ "Одеський комбікормовий завод №1" грошові кошти на загальну суму 23 961 975,64 грн.

Натомість, відповідач посилається на п.3.4 договору позики, згідно з яким позичальник має право повертати позикодавцю отримані грошові кошти частинами, розмір яких визначається позичальником самостійно, та зазначає, що неврахування позивачем вказаного пункту договору позбавляє відповідача права повернути позику частинами. При цьому, відповідач зазначає, що 25.04.2025 ТОВ "Одеський комбікормовий завод №l" вже повернуло ТОВ "Агро-Зерно" частину наданої позики в розмірі 37 000 грн.

Відповідач також зазначає, що через обставини збройного конфлікту, які є форс-мажором, ТОВ "Одеський комбікормовий завод №l" не має об`єктивної можливості відразу повернути ТОВ "Агро-Зерно" всю позику у сумі 23 961 975,64 грн одним траншем.

При цьому, відповідач вважає, що позовна заява ТОВ "Агро-Зерно" про стягнення заборгованості є передчасною, а вимога про стягнення пені у сумі 610 538,01 грн за прострочення з 21.10.2025 до 19.11.2025 є необґрунтованою з огляду на те, що наразі діють форс-мажорні обставини, визначені п.5.1 договору та підтверджені Торгово-промисловою палатою України.

Відповідач також заперечує проти застосування штрафних санкцій, що є необґрунтованим в силу ст.617 ЦК України з огляду на дію форс-мажору.

Позивач, на переконання відповідача, не довів того, що форс-мажор, який підтверджений листом Торгово-промислової Палата України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та є загальновідомим фактом, не існує і не впливає на можливість виконання договору позики зі сторони ТОВ "Одеський комбікормовий завод №1".

Водночас, відповідач зазначає, що по завершенню воєнного стану (форс-мажорної обставини) ТОВ "Одеський комбікормовий завод №l" виконає свої зобов`язання за договором позики у повному обсязі.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

20 жовтня 2024 року між ТОВ "Агро-Зерно" (Позикодавець) та ТОВ "Одеський комбікормовий завод №1" (Позичальник) був укладений договір позики №20 (а.с.9-10), відповідно до п.1.1. якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику безвідсоткову позику, а позичальник зобов`язується повернути позику позикодавцю в повному розмірі у визначений даним договором строк.

Нарахування процентів за даним договором не передбачається (п.1.2. договору).

Розмір позики, яка надається позикодавцем позичальнику за даним договором, становить 24 000 000,00 гривень +-3% позика може надаватися траншами (окремими платіжами) у будь якому розмірі але не може перевищувати встановлену суму (п.2.1. договору).

Згідно з п.3.1. договору позикодавець зобов`язаний надати позичальнику позику у передбаченому в п. 2.1. даного договору розмірі та траншами до 01.10.2025 року з моменту підписання сторонами даного договору.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що позика надається позикодавцем позичальнику у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника або будь яким іншим способом не забороненим законодавством України та таким, що буде влаштовувати позичальника. Сторони домовились, що сума позики може надаватись позикодавцем позичальнику частинами, розмір яких визначається позикодавцем самостійно.

Відповідно до п.3.3. договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю надану за даним договором позику у повному розмірі до 20.10.2025 року включно, або протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту отримання від позикодавця електронною поштою або будь яким зручним для позикодавця способом вимоги про дострокове повернення позики.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що позика повертається позикодавцю позичальником у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця. В межах строку, обумовленого в п.3.3. даного договору, позичальник має право повертати позикодавцю отримані грошові кошти частинами, розмір яких визначається позичальником самостійно.

Згідно з п.4.2. договору за прострочення строку повернення суми позики, який визначений в п. 3.3. даного договору, позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми неповернутої позики за кожний день прострочення її повернення.

Відповідно до п.5.1. договору у випадку настання форс-мажорних обставин (загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту...тощо), за умови, що постраждала сторона повідомляє протягом 10 (десяти) робочих днів іншу сторону в письмовому вигляді про настання таких форс-мажорних обставин (надавши при цьому докази їх існування, підтверджені Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами), і за умови, що такі форс мажорні обставини продовжуються не більше 14 календарних днів, інша сторона погоджується з тим, що строк виконання зобов`язань постраждалою стороною буде продовжений на строк, що дорівнює строку цієї затримки.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 20.10.2025 року включно, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору.

Як вбачається з платіжних інструкцій (а.с.45-106; а.с.149), наданих позивачем, а також картки рахунку за 20.10.2024-24.10.2025 (а.с.107-111), за період з жовтня 2024 року до жовтня 2025 р. позивачем було перераховано на користь відповідача кошти у сумі 23 998 975,64 грн. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

У свою чергу, відповідачем було надано суду платіжну інструкцію від 25.04.2025 №319, з якої вбачається, що відповідачем було сплачено на рахунок позивача 37 000 грн в рахунок повернення фінансової допомоги (а.с.138). Вказана оплата також відображена в наданій позивачем картці рахунку, а також в акті звірки за період з 20.10.2024 до 24.10.2025, який підписаний та скріплений печатками обох сторін (а.с.6).

Згідно з наведеним актом звірки заборгованість відповідача перед позивачем становить 23 961 975,64 грн.

Як встановлено судом, позивачем було направлено відповідачу вимогу №24/1 від 24.10.2025 про повернення позики у розмірі 23 961 975,64 грн (а.с.7). Вказана вимога була отримана відповідачем 25.10.2025, що підтверджується підписом директора відповідача на вимозі, який також засвідчений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський комбікормовий завод №1".

Водночас, листом №2/30 від 30.10.2025 ТОВ "Одеський комбікормовий завод №1" повідомив про неможливість сплати заборгованості та просив продовжити дію договору до 24.10.2026 та надати Товариству додатковий час для розрахунку (а.с.8).

Позивачем також надано суду розрахунок суми заборгованості (а.с.112), згідно з яким основний борг становить 23 961 975,64 грн, пеня, нарахована на відповідну суму заборгованості, за період з 21.10.2025 до 19.11.2025, становить 610 538,01 грн.

5. Позиція суду.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст. 1047 ЦК України).

Як встановлено судом, 20 жовтня 2024 року між ТОВ "Агро-Зерно" (Позикодавець) та ТОВ "Одеський комбікормовий завод №1" (Позичальник) був укладений договір позики №20 (а.с.9-10), відповідно до п.1.1. якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику безвідсоткову позику, а позичальник зобов`язується повернути позику позикодавцю в повному розмірі у визначений даним договором строк.

Надаючи правову оцінку склавшимся між сторонами договірним правовідносинам, суд зазначає, що укладений між сторонами договір фактично за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, який не був визнаний судом недійсним у встановленому порядку, договір позики є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з платіжних інструкцій (а.с.45-106; а.с.149), наданих позивачем, а також картки рахунку за 20.10.2024-24.10.2025 (а.с.107-111), за період з жовтня 2024 року до жовтня 2025 р. позивачем було перераховано на користь відповідача кошти у сумі 23 998 975,64 грн. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Відповідно до п.3.3. договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю надану за даним договором позику повному розмірі до 20.10.2025 включно, або протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту отримання від позикодавця електронною поштою або будь яким зручним для позикодавця способом вимоги про дострокове повернення позики.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що в межах строку, обумовленого в п.3.3. даного договору, позичальник має право повертати позикодавцю отримані грошові кошти частинами, розмір яких визначається позичальником самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з платіжної інструкції від 25.04.2025 №319, відповідачем було сплачено на рахунок позивача 37 000 грн (а.с.138).

Вказана оплата також відображена в наданій позивачем картці рахунку, а також в акті звірки за період з 20.10.2024 до 24.10.2025, який підписаний та скріплений печатками обох сторін (а.с.6). Згідно з наведеним актом звірки заборгованість відповідача перед позивачем становить 23 961 975,64 грн.

При цьому, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості у розмірі 23 961 975,64 грн. Крім того, відповідач не заперечує проти наявності заборгованості у сумі 23 961 975,64 грн.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 23 961 975,64 грн, відповідач, згідно приписів ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи та не заперечується самим відповідачем, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Зерно" цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський комбікормовий завод №1" щодо невиконання зобов`язань за укладеним договором через настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): військової агресії РФ проти України, суд зазначає, що обставина введення на території України воєнного стану, враховуючи наявність універсального офіційного листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, не є автоматичною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання умов договору. Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2022 р. № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку.

Таких висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 09.11.2021 у справі №913/20/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 14.06.2022 у справі №922/2394/21 та у постанові від 01.06.2021 у справі №910/9258/20.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати. При цьому, суд зауважує, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1, на який відповідач посилається у відзиві, не є сертифікатом про форс-мажорні обставини у контексті викладених вище положень законодавства.

Крім того, суд враховує неповідомлення відповідачем в письмовій формі іншої сторони про настання відповідних обставин в порядку п.8.1 договору, а також те, що укладення договору мало місце вже після початку введення воєнного стану, тобто, вже за наявності обставини, на яку відповідач посилається як на форс-мажорну.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Згідно з ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України у редакції, чинній на час виникнення правовідносин, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вже було зазначено судом, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання за договором у вигляді пені передбачена пунктом 4.2 договору, згідно з яким за прострочення строку повернення суми позики, який визначений в п. 3.3. даного договору, позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми неповернутої позики за кожний день прострочення її повернення.

Враховуючи встановлення судом обставини невиконання відповідачем грошового зобов`язання, суд зазначає про правомірність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 610 538,01 грн, нарахованої за період з 21.10.2025 до 19.11.2025, суд вказує про правильність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині та доходить висновку про задоволення останніх.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються відповідача з урахуванням понижуючого коефіцієнту, враховуючи подання процесуальних документів в електронній формі.

Керуючись ст.129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський комбікормовий завод №1" (65047, Одеська обл., місто Одеса, вул.Грушевського Михайла, будинок 39-И, кабінет 503/8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Зерно" (65014, Одеська обл., місто Одеса, вул.Маразліївська, будинок 1-А, квартира 109, ) заборгованість у розмірі 23 961 975 /двадцять три мільйони дев`ятсот шістдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять/ грн 64 коп., пеню у розмірі 610 538 /шістсот десять тисяч п`ятсот тридцять вісім/ грн 01 коп., судовий збір у сумі 296 201 /двісті дев`яносто шість тисяч двісті одна/ грн 36 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18 лютого 2026 р.

Суддя Ю.М. Щавинська