ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. ЧернівціСправа № 926/249/26

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ярошенко В.П., за участю секретаря судового засідання Глевчук В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом:

Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, )

до Хотинської міської ради (60000, Чернівецька область, Дністровський район, м. Хотин, вул. О. Кобилянської, 2А, )

про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в розмірі 269137,91 грн

Представники сторін:

від позивача Валентинова О. М.;

від відповідача не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

I. Короткий зміст позовних вимог. Позиція сторін.

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, ) звернулося до Господарського суду Чернівецької області із позовною заявою до Хотинської міської ради (60000, Чернівецька область, Дністровський район, м. Хотин, вул. О. Кобилянської, 2А, ) про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в розмірі 269137,91 грн, з яких: 93514,24 грн - основна заборгованість, 13065,62 грн - пеня, 80042,29 - інфляційні втрати та 82515,76 грн - 15% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань відповідно до Договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", внаслідок чого у останнього виникла заборгованість на загальну суму 269137,91 грн.

I.I. Дії та аргументи Відповідача.

В своєму відзиві на позов відповідач вказав, що визнає позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення основного боргу в сумі 93 514,24 грн, щодо стягнення штрафних санкцій: інфляційних втрат 80 042,29 грн та 15 % річних 82 515,76, просить суд задовольнити їх частково шляхом зменшення та відмовити в частині стягнення пені 13 065,62 грн.

Відповідач зазначає, що нарахування та стягнення штрафних санкцій у спірних правовідносинах передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» на період дії воєнного стану зупиняється. Оскільки період нарахування пені збігається з часом дії воєнного стану, дана вимога є безпідставною.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 15% річних у розмірі 82 515,76 грн та інфляційних втрат 80 042,29 грн зазначає наступне.

З метою досудового врегулювання спору 08.05.2025 року на електронну адресу відповідача позивач надсилав вимогу від 08.05.2025 № 44/11-010570 про сплату штрафних санкцій на суму 159 397,33 грн та борг за спожиту електроенергію на суму 93514, 24 грн. Водночас листом від 14.05.2025 № 02-13-3-802 Хотинська міська рада повідомила, що між нею та ДПЗД "Укрінтеренерго" відсутні договірні правовідносини, а тому відсутні домовленості щодо строків, порядку розрахунків, ціни, неустойки. Відповідач визнає вимоги в частині основного боргу у сумі 93 514,24. Проте строк позовної давності на вимоги сплатити заборгованості за електричну енергію за січень 2020 року сплив у лютому 2023 року.

Крім того, згадана сума боргу не може бути сплачена у зв`язку з неможливістю реєстрації зобов`язання в органах казначейства внаслідок закінчення бюджетного періоду 2020 року. Саме тому констатуємо, що відповідач в особі Хотинської міської ради не заперечував проти суми боргу, не ухилявся від своїх зобов`язань і лише зволікання позивача в особі ДПЗД "Укрінтеренерго", які проявились у зволіканні призвели до збільшення сум додаткових витрат, на відшкодуванні яких наполягає відповідач (пеня, інфляційні витрати, 15% річні), яких б могло і не бути за добросовісного виконання своїх обов`язків відповідачем.

Відповідач зазначає, що перевіривши наданий позивачем розрахунок 15%, відсутність договору, неможливістю реєстрації зобов`язання в органах казначейства внаслідок закінчення бюджетного періоду, приходимо до висновку, що він є необґрунтованим, і таким що не підлягає задоволенню.

Поряд з тим, у матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження збитків позивача у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань, зокрема тих, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення господарської діяльності. Зменшення судом штрафних санкцій не матиме негативних наслідків для позивача, оскільки відповідачем в особі Хотинської міської ради визнається основна заборгованість 93514,24 грн.

Щодо застосування строків позовної давності:

Відповідач заявляє про сплив строків позовної давності щодо вимог за січень 2020 року. На думку Відповідача, воєнний стан не зупинив перебіг строків давності, передбачених господарським законодавством, а тривала бездіяльність Позивача щодо стягнення боргу призвела до надмірного нарахування штрафних санкцій. Крім того, сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, просив суд задовольнити позовні вимоги частково.

I.II. Дії та аргументи Позивача.

У своїй відповіді на відзив, позивач спростовує твердження відповідача, який не визнає факт укладення договору між сторонами, оскільки Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем є публічним договором приєднання, вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Щодо нарахування пені, Позивач зазначає, що у Відповідача виникла заборгованість до початку введення воєнного стану в Україні - в січні 2020 року, крім того період нарахування пені з 20.02.2020 по 20.02.2021.

Щодо зменшення інфляційних втрат та 15% річних слід зазначив наступне.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді стягнення процентів річних та інфляційних втрат є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації від боржника. Крім того, розмір 15% річних прямо передбачений Комерційною пропозицією, яка є додатком до Договору

Відповідно до Протоколу розрахунку за типом заборгованості пеня, 15% річних та інфляція за період з 22.02.2020 по 09.01.2026 розмір санкцій, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання становить 175 623,67 грн.

Щодо застосування строків позовної давності.

Позивач, зазначає, що строк позовної давності не є пропущеним, оскільки строк позовної давності неодноразово продовжувався та зупинявся на загальнодержавному рівні: спочатку через запровадження карантину (з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року), а згодом - через введення воєнного стану.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився.

Крім того, відповідно до Комерційної пропозиції, яка є додатком до Договору, сторони договору домовились встановити в цьому Договорі збільшений строк позовної давності: строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років; строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю п`ять років.

Враховуючи, що борг виник у січні 2020 року, з 02 квітня 2020 року перебіг строку позовної давності був зупинений з різних причин та поновлений лише з 05.09.2025 - позивач не пропустив строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.

Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

IІ. Рух справи у суді.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2026, справу розподілено судді Ярошенко В. П.

Ухвалою суду від 22.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше засідання по справі на 13.02.2026.

26.01.2026 через систему "Електронний суд" за вх. № 344 надійшов відзив на позов, який долучено до матеріалів справи.

30.01.2026 через систему "Електронний суд" за вх. № 422 надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача, яке долучено до матеріалів справи.

02.02.2026 через систему "Електронний суд" за вх. № 424 надійшла відповідь на відзив, яку долучено до матеріалів справи.

У судове засідання 13.02.2026 представник відповідача не з`явився, повідомлений про дату час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги в позовній заяві та відповіді на відзив.

В судовому засіданні проголошено перерву для проголошення судового рішення до 18.02.2026.

У судове засідання 18.02.2026 представник відповідача не з`явився.

Судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

III. Установлені судом обставини.

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1023- р визначено постачальником "останньої надії" на період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2026 року та діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 06.11.2018р. № 1344.

Між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» та Хотинською міською радою укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (надалі - Договір) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312, по оператору системи розподілу (далі ОСР) АТ "Чернівціобленерго".

Відповідно до положень статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному Правилами, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором (НКРЕКП), та є публічним договором приєднання. Договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

27.12.2018 року на виконання положень частини одинадцятої статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", ДПЗД "Укрінтеренерго", як постачальником "станньої надії", на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет за адресою www.uie.kiev.ua розміщено публічну оферту: Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; Комерційна пропозиція для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії"; Порядок формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".

Положеннями пункту 6.2.4 ПРРЕЕ, встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається день припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача на постачання електричної енергії "останньої надії" постачальнику послуг комерційного обліку.

За даними АТ "Чернівціобленерго", на якого покладені функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 11 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 ПРРЕЕ, Хотинську міську раду віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії" з 01.01.2020, що підтверджується листом АТ "Чернівціобленерго" від 28.12.2019 № 33/4722.

На виконання зазначеного Договору, за даними оператора системи розподілу АТ "Чернівціобленерго" на підставі Звіту про фактичне споживання електричної енергії за січень 2020 року Відповідачу Позивачем складено Акт № 003380 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2020 та рахунок № 05/23/О01/08129 від 10.02.2020 на обсяг споживання електричної енергії 26 940 кВт*год. на суму 93514,24 грн та направлено Відповідачу на його юридичну адресу 11.02.2020, який отримано Відповідачем - 14.02.2020.

Положеннями п. 5.10 глави 5 Договору про постачання електричної енергії з постачальником "останньої надії" оплата виставленого постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Відповідно до п. 2.1 глави 2 Договору Відповідач не здійснив своєчасну оплату за спожиту електричну енергію, як наслідок утворилась заборгованість.

Згідно ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Положеннями розділу 7 Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019, яка є Додатком 1 до Договору встановлено збільшення розміру процентів до 15% у зв`язку з простроченням сплати боргу.

Згідно, Протоколу розрахунку за період з 22.02.2020 по 09.01.2026 Позивачем було нараховано Відповідачу 13 065,62 грн пені; 82 515,76 грн - 15% річних; 80 042,29 грн - інфляційних втрат.

Сума простроченого та несплаченого основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором складає 93 514,24 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію станом на 09.01.2026, який додано до матеріалів справи.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу позивач нарахував відповідачу, відповідно до Договору пеню в розмірі 13 065,62 грн, 15% річних в розмірі 82 515,76 грн та інфляційні втрати в розмірі 80 042,29 грн, відтак загальна сума заборгованості складає 269 137,91 грн.

IV. Оцінка суду установлених обставин та норм діючого законодавства.

Частиною 1 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 629 ЦК України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулює Закон України "Про ринок електричної енергії".

У відповідності до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Позивач є оператором системи розподілу, визначення якого надано у п. 56 статті 1 названого Закону: оператор системи розподілу юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Згідно частин першої-четвертої статті 72 Закону України "Про ринок електричної енергії" роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг.

Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам.

Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку.

Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у порядку, встановленому статтею 21 цього Закону.

Передачу та розподіл електричної енергії, що постачається споживачам, здійснюють оператор системи передачі та оператори систем розподілу відповідно до договорів, що укладаються із споживачем та/або постачальником електричної енергії відповідно до кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу та правил роздрібного ринку.

Облік спожитої споживачем електричної енергії здійснюється постачальником послуг комерційного обліку.

Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" правопорушеннями на ринку електричної енергії є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312.

Відповідно до п. 1.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Пунктом 1.2.1. ПРРЕЕ визначено, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Пунктом 2. Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 2.1.5. ПРРЕЕ Договір споживача про надання послуг з розподілу/ передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, зобов`язання, які виникли між сторонами, мали ґрунтуватися на засадах добросовісності та справедливості; кожна з них повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, з урахуванням інтересів другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у січні 2020 в розмірі 93514,24 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо нарахування пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України конкретизовано визначення штрафних санкцій, а саме пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3).

У пункті 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц Суд надав правові висновки стосовно застосування вказаних правових положень та вказав, що: пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання; до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію і, навпаки, з моменту порушення є мірою відповідальності.

Таким чином, пеня у договорі мала безпосередню мету стимулювати відповідача до виконання зобов`язання; за її допомогою забезпечуються права позивача шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; вона стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання відповідачем, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Пунктом 6.1 Додатку 1 до Договору встановлено, що за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, Постачальник має право нарахувати Споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку Постачальника. Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Крім того, п. 13.1 Додатку 1 до Договору Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивач у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань нарахував суму пені в розмірі 13 065,62 грн.

Розрахунок пені судом перевірено та встановлено, що він здійснений Позивачем арифметично та методологічно вірно та підлягає задоволенню.

Суд критично ставиться до твердження представника відповідача, про те, що нарахування пені є безпідставним, враховуючи наступне.

Відповідно до положень підп. 16 п.1 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 332 від 25.02.2022 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку енергії на період дії в Україні воєнного стану", на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії.

Проте, судом встановлено, що період нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання з 20.02.2020 по 20.02.2021, відтак заборгованість Відповідача перед Позивачем виникла до початку введення воєнного стану в Україні.

Крім того, відповідно до п. 13.1 розділу "Відповідальність сторін" Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відмови у нарахуванні пені.

Щодо наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 7.4 Додатку 1 до Договору Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Позивач у зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань нарахував суму 15% річних в розмірі 82 515,76 грн та інфляційні втрати в розмірі 80 042,29 грн.

Розрахунок 15% річних та інфляційних втрат судом перевірено та встановлено, що він здійснений Позивачем арифметично та методологічно вірно та підлягає задоволенню.

Щодо клопотання представника відповідача про зменшення розміру нарахування інфляційних втрат та 15 % річних.

Представник відповідача посилається на Комерційну пропозицію № 3, яка є Додатком 1 до Договору, наводячи твердження про те, що положеннями п. 7.1. передбачено, що у разі, якщо споживач порушив терміни (строки) оплати, нараховується 3% річних від суми боргу. На суму заборгованості нараховуються інфляційні втрати за весь період прострочення.

Проте, п. 7.1 Додатку 1 до Договору говорить, що оплачений Споживачем рахунок за електричну енергію, наданий Постачальником, є прийняттям (акцептуванням) умов цього Договору з боку Споживача. Якщо Споживач не укладе (не акцептує) договір з Постачальником, електроживлення його об`єкта (об`єктів) має бути припинено ОС за зверненням Постачальника.

Відтак, наведені посилання представника відповідача на п.7.1 Додатку 1 до Договору є неправдивими та безпідставними.

Крім того, п. 7.4 Додатку 1 до Договору встановлено, що Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення нарахуванні інфляційних втрат та 15 % річних.

V. Щодо застосування строків позовної давності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) " (Закон № 540-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а скасований він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон №2102-ІХ набрав чинності 17 березня 2022 року.

Ураховуючи конструкцію пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, продовження не є ні перериванням, ні зупиненням, а тому строк позовної давності обраховується у звичайному порядку. Проте, якщо строк позовної давності спливає у період дії карантину чи в період дії воєнного стану, однак до 29.01.2024, то строк, який сплинув, продовжується на такий період.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 603/602/24 зазначає, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.

Водночас після 04 вересня 2025 року строки позовної давності почали діяти на підставі Закону № 4434-ІХ "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності".

Відповідно до п. 14.1 розділу "Позовна давність" Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 та керуючись статтею 259 Цивільного кодексу України, сторони договору домовились встановити в цьому Договорі збільшений строк позовної давності: строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років; строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю п`ять років.

З урахуванням вищевикладеного, при зверненні до суду з даною позовною заявою позивачем не було порушено строків позовної давності, оскільки борг виник у січні 2020, а з 02 квітня 2020 перебіг строку позовної давності був зупинений з різних причин та поновлений лише з 05.09.2025.

VI. Висновки суду з предмету судового розгляду.

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати відповідачем 93514,24 грн основної заборгованості у добровільному порядку, доведеністю позивачем власних вимог, частковим визнанням їх відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

VII. Розподіл судових витрат.

Судовими витратами у справі є витрати позивача на сплату судового збору у сумі 3229,65 грн, сплачені за платіжною інструкцією № 57 від 16.01.2026, які згідно з приписами статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 126, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Хотинської міської ради (60000, Чернівецька область, Дністровський район, м. Хотин, вул. О. Кобилянської, 2А, ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, ) в розмірі 269137,91 грн, з яких: 93514,24 грн - основна заборгованість, 13 065,62 грн - пеня, 80 042,29 - інфляційні втрати, 82 515,76 грн - 15% річних та 3 229,65 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 20.02.2026.

Суддя Вікторія ЯРОШЕНКО

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.