ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 Справа № 917/416/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О. М., секретар судового засіданні Сьомкіна А. В., розглянувши справу № 917/416/25

за позовною заявою Виконавчого комітету Диканської селищної ради, вул. Незалежності, 133, селище Диканька, Полтавський район, Полтавська область, 38500

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА", вул. Чумацький шлях, 62, м. Полтава, 36010

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 68 764,00 грн

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

28.02.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Виконавчого комітету Диканської селищної ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА" про визнання недійсними додаткових угод №1 від 02.08.2021 року та №2 від 22.10.2021 року до договору №19П постачання нафтопродуктів від 24.02.2021 року та стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 68 764,00 грн (вх. № 430/25).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внесення змін до умов договору №19П постачання нафтопродуктів від 24.02.2021 року шляхом укладення додаткових угод, відбулося з порушенням пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України від 25 грудня 2015 року № 922-VIII "Про публічні закупівлі" (далі - Закон № 922-VIII) та прав замовника, тому вказані додаткові угоди мають бути визнані судом недійсними.

Ухвалою суду від 04.03.2025 року було залишено позовну заяву без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 3 дні з дня вручення даної ухвали та зазначено спосіб усунення недоліків. Позивачу необхідно було уточнити, до кого саме пред`явлено позовні вимоги - до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-ПОЛТАВА", чи до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА" та за необхідності вказати інформацію про наявність чи відсутність у відповідача Електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС.

10.03.2025 року до суду від позивача надійшли письмові пояснення на виконання ухвали суду від 04.03.2025 року про залишення позовної заяви без руху. В якості додатків до вказаних письмових пояснень позивачем надано уточнену позовну заяву (вх. № 3238, а. с. 147 - 160).

Суд ухвалою від 17.03.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі; ухвалив справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановив учасникам процесу строки для подання заяв по суті спору.

Ухвала суду про відкриття провадження в справі направлена за адресою реєстрації відповідача: вул. Чумацький Шлях, 62, м. Полтава, 36010, повернута відділенням поштового зв`язку за зворотною адресою, без вручення адресату, з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою" (дата відмітки АТ "Укрпошта" - 24.03.2025 року).

Згідно із п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, день належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні, або розписки про отримання копії судового рішення (зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №205/1129/19).

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 17.03.2025 року є 24.03.2025 року. Отже, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Ухвалою від 30.04.2025 року суд зупинив провадження у справі № 917/416/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення повного тексту постанови (або до повернення справи на розгляд відповідній колегії касаційного суду).

Ухвалою від 12.01.2026 року суд поновив провадження у справі №917/416/25 та продовжив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

За результатами проведеної процедури закупівлі UA-2021-02-12-009351-с між Виконавчим комітетом Диканської селищної ради (далі позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА" (далі-відповідач, постачальник) 24.02.2021 року укладено договір №19П постачання нафтопродуктів (далі - договір, а. с. 17-21), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується протягом 2021 року поставляти замовникові товар відповідно до специфікації, зазначеної в додатку № 1 до договору (далі - Специфікапія), а замовник - прийняти і оплатити такий товар (п. 1.1 договору №19П).

Найменування товару - бензин та дизельне паливо (код 09130000-9 згідно ДК 021:2015 (нафта та дистиляти)) (далі - товар) (п. 1.2 договору №19П).

Кількість та види товару зазначена в специфікації. Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п. 1.3 договору №19П).

Загальна сума цього договору становить 1 196 844 (один мільйон сто дев`яносто шість тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 00 коп., в т. ч. ПДВ: 199 747 (сто дев`яносто дев`ять тисяч сімсот сорок сім) грн. 00 коп. (п. 3.1 договору).

Розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті України - гривні. Вид розрахунків - безготівковий, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Розрахунки за товар (партію товару) замовник здійснює протягом 7 (семи) банківських днів з моменту підписання видаткової накладної. При цьому моментом виконання зобов`язань замовника по оплаті товару вважається момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 4.1 договору №19П).

Строк поставки товару - протягом 2021 року (п. 5.1 договору №19П).

Місце поставки товару - АЗС Постачальника.

Товар вважається переданим постачальником і прийнятим замовником по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов договору (п. 5.2 договору №19П).

Цей договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх обов`язків (п. 10.1 договору №19П).

Умови договору можуть змінюватися за взаємною згодою сторін відповідно до норм Цивільною кодексу України та Господарського кодексу України з дотриманням вимог, визначених Законом України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон) (п. 11.1 договору №19П).

Сторона, яка ініціює зміну договору, надсилає іншій стороні пропозицію про зміну умов договору з обґрунтуванням підстав для внесення відповідних змін та проект додаткової угоди щодо внесення змін до договору (п. 11.2 договору №19П).

Зміна умов договору оформляється сторонами шляхом підписання додаткової угоди, яка набуває чинності з моменту її підписання сторонами (якщо сторони не погодять інший термін (строк) набрання чинності додатковою угодою) та є невід`ємною частиною договору (п. 11.4 договору №19П).

Істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покрашення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань щодо передання товару у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) погодження зміни ціни в договорі в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку,

6) зміни ціни в договорі у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до змін таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі, у разі встановлення в договорі порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 41 Закону.

У разі настання обставин, передбачених п. 11.6 договору в частині збільшення ціни за одиницю товару, сторона, яка ініціює укладення відповідної додаткової угоди, надає іншій стороні своє обґрунтування та документальне підтвердження коливання ціни товару на ринку, що видане органом, який уповноважений здійснювати моніторинг цін на товари та визначити зміни ціни таких товарів на ринку, а також має право надати відповідну інформацію іншим органам, підприємствам, установам, організаціям на їх запити. При цьому для порівняння цін документ (повинні) містити ринкову ціну на товар на дату укладення договору (чи дату внесення попередніх змін до нього) та ринкову ціну на товар, яка склалася в результаті її коливання.

Зміна ціни за одиницю товару без попереднього постачання товару не допускається (п. 11.6 договору).

Усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками (у разі їх використання) (п. 12.4 договору).

На момент укладення договору невід`ємною його частиною є специфікація нафтопродуктів (додаток №1).

Матеріали справи містять підписаний сторонами додаток №1 до спірного договору - специфікацію нафтопродуктів, якою передбачено найменування товару:

- бензин А-95 кількістю 10 600 л., ціна за одиницю з ПДВ 25,68 грн, всього з ПДВ - 272208,00 грн;

- бензин А-92 кількістю 13 600 л., ціна за одиницю з ПДВ 24,66 грн, всього з ПДВ - 335 376,00 грн;

- дизельне паливо кількістю 23 000 л., ціна за одиницю з ПДВ 25,62 грн, всього з ПДВ - 589 260,00 грн (а. с. 22).

В подальшому, до вказаного договору вносились зміни додатковими угодами.

Зокрема, додатковою угодою № 1 від 02.08.2021 року (а. с. 23) сторони дійшли до згоди викласти додаток №1 до договору в наступній редакції, зокрема: зазначено найменування товару:

- бензин А-95 кількістю 9 652 л., ціна за одиницю з ПДВ 28,20 грн, всього з ПДВ - 272186,40 грн;

- бензин А-92 кількістю 12 366 л., ціна за одиницю з ПДВ 27,12 грн, всього з ПДВ - 335 365,92 грн;

- дизельне паливо кількістю 20 940 л., ціна за одиницю з ПДВ 28,14 грн, всього з ПДВ - 589 251,60 грн.

Сторони узгодили зменшити загальну суму договору на 40 (сорок) грн. 08 коп.

Також узгодили викласти пункт 3.1 договору в наступній редакції:

"Загальна сума цього договору становить 1 196 803,92 (один мільйон сто дев`яносто шість тисяч вісімсот три) грн. 92 коп., в т. ч. ПДВ: 997 336 (дев`ятсот дев`яносто сім тисяч триста тридцять шість) грн. 60 коп."

Додаткову угоду № 1 укладено на підставі листа ТОВ "Татнєфть - АЗС - Україна" №21/07-839 від 06.07.2021 року та цінової довідки Харківської торгово-промислової палати №1470/21 від 02.07.2021. У листі товариства міститься прохання перегляду ціни та внесення змін у договір, з огляду на те, що закупівельні ціни на пальне значно зросли у зв`язку зі зміною формування ціни на нафтопродукти по 1-му півріччю та початку 3-го кварталу 2021 року (а. с. 24, 25).

Додатковою угодою № 2 від 22.10.2021 року (а. с. 26) сторони дійшли до згоди викласти додаток №1 до договору в наступній редакції, зокрема: зазначено найменування товару:

- бензин А-95 кількістю 9510 л., ціна за одиницю з ПДВ 28,62 грн, всього з ПДВ - 272176,20 грн;

- бензин А-92 кількістю 12 177 л., ціна за одиницю з ПДВ 27,54 грн, всього з ПДВ - 335 354,58 грн;

- дизельне паливо кількістю 20 545 л., ціна за одиницю з ПДВ 28,68 грн, всього з ПДВ - 589 230,60 грн.

Сторони узгодили зменшити загальну суму договору на 42 (сорок дві) грн. 54 коп.

Також узгодили викласти пункт 3.1 договору в наступній редакції:

"Загальна сума цього договору становить 1 196 761,38 (один мільйон сто дев`яносто шість тисяч сімсот шістдесят один) грн. 38 коп., в т. ч. ПДВ: 199 460 (сто дев`яносто дев`ять тисяч чотириста шістдесят) грн. 23 коп."

Додаткову угоду № 2 укладено на підставі листа ТОВ Татнєфть - АЗС - Україна №21/07-1408 від04.10.2021 року та листа ТОВ "Консалтингова група "А-95" від 04.10.2021 року №6601, в якому зазначена інформація про рівень роздрібних цін на АЗС в Харківській та Полтавській областях, станом на 02.09.2021 року та 04.10.2021 року з упахуванням ПДВ, а саме коливання ціни такого товару у розмірі 1,63% для бензину А-95, у розмірі 1,73 % для бензину А-92 та для дизельного палива на 4,20% на ринку Полтавської області (а. с. 27, 28).

Позивачем оплачено вартість поставленого товару на умовах вказаного договору, що підтверджується платіжними дорученнями №629 від 05.08.2021 року на суму 22 560,00 грн, №247 від 05.08.2021 року на суму 135 670,80 грн, №707 від 07.09.2021 року на суму 41 544,00 грн, №298 від 07.09.2021 року на суму 44 412,00 грн, №315 від 21.09.2021 року на суму 8 678,40 грн, №813 від 05.10.2021 року на суму 41 544,00 грн, № 343 від 05.10.2021 року на суму 116 686,80 грн, №920 від 09.11.2021 року на суму 79 196,40 грн, №413 від 09.11.2021 року на суму 222 715,20 грн (а. с. 30, 32,34, 36, 38).

З 22.10.2024 року по 12.12.2024 року службовими особами Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Диканської селищної ради за період з 01.01.2021 року по 30.09.2024 року, за наслідками якої складено акт від 12.12.2024 року № 201620-28/68 (далі - акт, а. с. 39 - 123).

У вказаному акті зазначено, що сума завданої бюджету Диканської селищної територіальної громади матеріальної шкоди (збитків) за додатковою угодою №1 та додатковою угодою № 2 становить 64 116,40 грн

Отже, в Акті ревізії зафіксовано порушення, зокрема: порушення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону 922 в частині збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару, без документального підтвердження коливання такого товару на ринку на загальну суму 64 116,40 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію про повернення коштів (вих. №02.1-33/29 від 10.01.2025 року (а. с. 124 - 126) з вимогою повернути безпідставно отримані кошти, відповідь на яку Виконавчий комітет Диканської селищної ради не отримав.

Як вказує позивач, у зв`язку із збільшенням ціни на товар товариство поставило палива менше, у зв`язку з чим в порушення умов договору, завдано Виконавчому комітету Диканської селищної ради області шкоду на суму 68 764,00 гри.

Вказані обставини спричинили звернення позивача до суду з даним позовом.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення. Висновки суду.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За частиною другою статті 189 Господарського кодексу України (далі - ГК України) ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній на момент укладення додаткових угод) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку.

Аналогічні положення вказані і у розділі ХІ спірного договору. Зокрема, у підпункті 11.6.2 пункту 11.6 Договору встановлено, що істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Таким чином, відповідач повинен довести належними доказами наявність підстав для внесення змін до договору в частині збільшення ціни товару та для застосування пункту 2 частини 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 924/1240/18 з подібних правовідносин вказав, що у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (п. 8.10 постанови).

Суд встановив, що станом на момент підписання договору сторони погодили всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Необхідність укладення додаткових угод до договору обґрунтовано збільшенням ціни товару.

Для внесення змін до договору шляхом підписання додаткової угоди №1 постачальник надав покупцю цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №1470/21 від 02.07.2021, яка носять довідково-інформаційний характер та містить інформацію про те, що згідно з проведеним аналізом цінових пропозицій АЗС та АГЗС на ринку м. Полтава та Полтавської області станом на певну дату встановлено певний рівень роздрібних цін (з урахуванням ПДВ) на бензин А-95, А-92 та дизельне паливо.

З матеріалів справи вбачається, що до спірного договору додатковою угодою № 1 від 02.08.2021 року внесені зміни, в результаті яких вартість одиниці товару - бензину А-5 збільшилась на 9,98%, бензину А-92 - на 9,97% та дизельного палива - на 9,83%.

При укладенні додаткової угоди №1 не обґрунтовано документально неврахування вказаних у ціновій довідці мінімальних ринкових цін на товари та підстав для застосування збільшеної ціни товару.

Відповідач не надав жодного доказу в підтвердження, за якими даними визначалася ним ціна товару, указана у тендерній пропозиції, та в договорі на дату його укладення; жодного доказу щодо розміру ринкової ціни товару на дату укладення договору, що нівелює його посилання на значне збільшення такої ціни.

Вказана цінова довідка Харківської торгово-промислової палати не є належним доказом наявності установлених ЗУ "Про публічні закупівлі" підстав для внесення змін до договору щодо збільшення ціни на товар, оскільки вона не містить інформації щодо дати та первісної ціни та дати, коли збільшилася ціна. Вона також не містять інформації щодо коливання ціни товару на ринку в бік її збільшення у період з дати укладання договору до дати укладання додаткової угоди №1. У ній не вказано даних щодо ціни товару на дату укладення договору між сторонами.

Ціна за одиницю товару, визначена в договорі, є такою, що сформована сторонами за результатами проведення процедури закупівлі (тендеру) на основі вільного волевиявлення в домовленості між собою та не може братися для порівняння при визначенні коливання ціни товару на ринку.

Верховний Суд у постановах неодноразово зазначав, що відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження ринкової вартості вказаного товару на момент укладення договору позбавляє суд можливості порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни (постанова від 13.10.2021 у справі № 910/20141/20, постанова від 18.03.2021 по справі № 924/1240/18, постанова від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21).

Таким чином, необхідність внесення зазначених змін ціни не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально.

Відтак, усі зміни, внесені додатковою угодою №1 до договору, якою безпідставно змінено істотні умови договору, відповідно суперечать статтям 5, 41 ЗУ "Про публічні закупівлі", що має наслідком її недійсність у порядку статті 41 ЗУ "Про публічні закупівлі".

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (Пункт 2 частини п`ятої статті 41 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1530-IX від 03.06.2021).

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Наведене підтверджується також тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII. У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі".

Законом № 1530-ІХ внесено зміни до Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".

Внесеними Законом № 1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10% залишилося незмінним і застосовується й надалі.

Додатково на підтвердження зазначеного свідчить зміст пояснювальної записки до проєкту Закону № 1530-IX (див. https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/634356), згідно з якою метою його прийняття було завершити реформу органу оскарження у сфері публічних закупівель, що відповідно дозволяє стверджувати, що подібні зміни вочевидь не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель (виконавцям) після підписання договору збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.

Іншими словами, зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10%. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10% ціни, встановленої в договорі закупівлі.

Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII унормовано на рівні не більше 10%.

До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10% значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.

Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.

Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10%, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10% ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.

Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону № 922-VIII.

Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.

До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.

Вказані правові висновки щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, а також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24, у якій Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведеного, суд у даній справі дійшов до висновку, що відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд зазначає, що внесення змін до істотних умов договору №19П постачання нафтопродуктів від 24.02.2021 року, здійснене додатковою угодою №2 від 22.12.2021 року, підвищило ціну товару (бензину А-95, А-92 та дизельного палива) більше ніж на 10%.

За встановлених судом обставин та наведених вище правових висновків, суд вважає, що додаткові угоди до договору укладеного між Виконавчим комітетом Диканської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА" №19П постачання нафтопродуктів від 24.02.2021 року, а саме: додаткова угода №1 від 02.08.2021 року та додаткова угода №2 від 22.10.2021 року, суперечать наведеним вище нормам ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі", тому підлягають визнанню недійсною.

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

У зв`язку із збільшенням ціни на паливо відповідач поставив товару менше, у зв`язку з чим в порушення умов договору, завдано Виконавчому комітету Диканської селищної ради шкоду на суму 68 764,00 грн, які підлягають поверненню.

Таким чином, грошові кошти в сумі 68 764,00 грн є такими, що були безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА", підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

За наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 02.08.2021 року до договору постачання нафтопродуктів №19П від 24.02.2021 року, укладену між Виконавчим комітетом Диканської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА".

3. Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 22.10.2021 року до договору постачання нафтопродуктів №19П від 24.02.2021 року, укладену між Виконавчим комітетом Диканської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА".

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА" (вул. Чумацький Шлях, 62, м. Полтава36010, ) на користь Виконавчого комітету Диканської селищної ради (вул. Незалежності, 133, селище Диканька, Полтавський район, Полтавська область, 38500, , р/р UA0016674, Казначейство України (ЕАП), код отримувача 37959255, ГУК у Полтавській області /смт. Диканька/24060300, призначення платежу:24060300 "Інші надходження") безпідставно набуті грошові кошти в сумі 68 764,00 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА" (вул. Чумацький Шлях, 62, м. Полтава36010, ) на користь Виконавчого комітету Диканської селищної ради (вул. Незалежності, 133, селище Диканька, Полтавський район, Полтавська область, 38500, , р/р UA0111325, ДКС України) 9 084,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати накази із набранням рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 16.02.2026 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду .

Суддя О. М. Тимощенко