ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р. Справа№ 910/8924/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Мальченко А.О.

секретаря судового засідання: Антонюк А.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 18.02.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 (повний текст складено і підписано 10.10.2025)

у справі № 910/8924/25 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хелсі Лаб»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця»

про стягнення 565 212,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хелсі Лаб» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 565 212,12 грн., з яких: 438 666,00 грн. - основний борг, 58 803,71 грн. - пеня, 43 866,60 грн. - штраф, 23 876,41 грн. - інфляційні втрати.

Позовна заява обґрунтована тим, що:

- між Товариством з обмеженою відповідальністю «ХЕЛСІ ЛАБ» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» (замовник) було укладено Договір про надання медичних послуг № 78/К-2022 від 01.12.2022;

- протягом строку дії Договору про надання медичних послуг № 78/К-2022 від 01.12.2022 позивач в повній мірі та у відповідності з договірними положеннями виконував свої зобов`язання щодо проведення лабораторних досліджень, однак, всупереч положенням такого договору щодо порядку розрахунку, а також положенням чинного цивільного законодавства України, відповідач не виконав свої фінансові зобов`язання, передбачені укладеним Договором, у встановлений строк, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем;

- станом на 06.05.2025 відповідач мав заборгованість за надані медичні послуги на підставі Договору про надання медичних послуг № 78/К-2022 від 01.12.2022у розмірі 481 576,00 грн.;

- 16.05.2025 між позивачем та відповідачем було підписано Додатковий договір №1 до Договору про надання медичних послуг № 78/К-2022 від 01.12.2022, яким передбачено погашення заборгованості відповідачем частинами відповідно до графіка, який є невід`ємною частиною цього Додаткового договору;

- за умовами Додаткового договору сторонами погоджено розстрочення заборгованості у розмірі 481 576,00 грн. на 8 календарних місяців без відстрочення її погашення шляхом перерахування щомісяця коштів частинами, починаючи з першого числа місяця, в якому було укладено Додатковий договір, відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з додатком № l, який є його невід`ємною частиною, не пізніше останнього числа відповідного місяця;

- проте відповідачем були порушені умови погашення заборгованості у строки, які передбачені графіком погашення заборгованості, та було перераховано на поточний рахунок позивача тільки 50 000,00 грн. за травень;

- 14.07.2025 позивачем було надіслано відповідачу повідомлення про дострокове розірвання Додаткового договору до Договору про надання медичних послуг № 78/К-2022 від 01.12.2022з 15.07.2025;

- враховуючи сплачену відповідачем суму у розмірі 50 000,00 грн. та виникнення нової заборгованості за травень та червень у сумі 7 090,00 грн., загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за надані належним чином медичні послуги станом на 14.07.2025 складає 438 666,00 грн.;

Окрім цього, беручи до уваги неналежне виконання замовником своїх зобов`язань за Договором про надання медичних послуг № 78/К-2022 від 01.12.2022, позивач просив суд стягнути з відповідача:

- 58 803,71 грн. пені, нарахованої на прострочені суми несвоєчасно оплачених відповідачем відповідних актів наданих послуг згідно з наданим позивачем розрахунком;

- 43 866,60 грн. штрафу в розмірі 10 % від суми заборгованості на підставі п. 6.4. Договору про надання медичних послуг № 78/К-2022 від 01.12.2022;

- 23 876,41 грн. інфляційних втрат, нарахованих на відповідні суми основного боргу згідно з наданим позивачем розрахунком.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву в суді першої інстанції не скористався.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25 позовні вимоги задоволено повністю.

Вказане рішення обґрунтоване наступним:

- розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором про надання медичних послуг № 78/К-2022 від 01.12.2022у загальному розмірі 438 666,00 грн. підтверджений належними доказами, наявними у матеріалах справи, відповідач не надав жодних документів, які свідчать про відсутність чи погашення наведеної заборгованості перед позивачем, яка існує на момент розгляду справи, відтак, вимоги позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу є законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим, підлягають задоволенню;

- враховуючи доведеність порушення відповідачем зобов`язань за Договором про надання медичних послуг № 78/К-2022 від 01.12.2022в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг, а також те, що п. 6.4. Договору про надання медичних послуг № 78/К-2022 від 01.12.2022 передбачено право на стягнення штрафу та пені у разі порушення термінів оплати, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 58 803,71 грн. та штрафу в сумі 43 866,60 грн., встановив, що такий розрахунок є арифметично правильним та таким, що відповідає чинному законодавству, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у цій частині задовольнив;

- одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності;

- перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 23 876,41 грн., суд зауважив, що вказаний розрахунок відповідає приписам чинного законодавства та положенням Договору, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення з відповідача означених компенсаційних виплат задовольнив.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» сум штрафу, пені та інфляційних втрат на загальну суму 126 565 гривень, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення штрафу, пені та інфляційних втрат на загальну суму 126 565 гривень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- за умовами Додаткового договору сторонами погоджено розстрочення заборгованості у розмірі 481 576,00 грн. на 8 календарних місяців без відстрочення її погашення шляхом перерахування щомісяця коштів частинами, починаючи з першого числа місяця, в якому було укладено Додатковий договір, відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з додатком № l, який є його невід`ємною частиною, не пізніше останнього числа відповідного місяця;

- викладене свідчить про наявність у Додатковому договорі №1 від 16.05.2025 ознак новації боргу;

- ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на заміну цього зобов`язання;

- за таких умов притягнення відповідача до відповідальності за порушення первинного зобов`язання суперечить сутності затвердженій сторонами угоди про новацію боргу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 справа № 910/8924/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Мальченко А.О., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25 залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 260 ГПК України; надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням причин поважності пропуску вказаного строку; надання доказів сплати судового збору в сумі 3 633,60 грн. у встановленому порядку.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржник 17.11.2025 (судом зареєстровано 18.11.2025) подав заяву, в додатках до якої міститься квитанція про сплату № 6663-6900-9219-9069 від 17.11.2025 про сплату 3 633,60 грн., в призначенні платежу вказано: «Судовий збір, Товариство з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця», справа 910/8924/25, Північний апеляційний господарський суд».

Окрім цього, 17.11.2025 2025 (судом зареєстровано 18.11.2025) від скаржника надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій останній просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Мальченко А.О., Хрипун О.О.

У період з 17.11.2025 по 21.11.2025 головуючий суддя Яценко О.В., суддя Хрипун О.О., суддя Мальченко А.О. брали участь у підготовці для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України.

Окрім цього, у період з 24.11.2025 по 27.11.2025 головуючий суддя Яценко О.В. перебувала на лікарняному.

Окрім цього, у період з 22.11.2025 по 02.12.2025 суддя Хрипун О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), перебував у відрядженні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» задоволено; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25 до закінчення апеляційного розгляду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25; справу призначено до розгляду на 20.01.2026 о 10 год. 20 хв.; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8924/25.

11.12.2025 матеріали цієї справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

09.12.2025 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він висловив заперечення проти доводів апеляційної скарги, зазначивши, що:

- відповідно до пункту 5 Додаткового договору № 1 у разі, якщо замовник більше ніж 1 місяць не здійснює оплати в розмірі та в строки, що визначені графіком погашення заборгованості, виконавець має право без додаткового повідомлення замовника подати позов до суду про стягнення несплаченої суми заборгованості та стягнення штрафних санкцій відповідно до умов основного договору;

- Додатковий договір не скасовує та не змінює зобов`язань, передбачених основним договором та додатковими угодами до нього, що стосуються здійснення оплат за надані послуги (пункт 11 Додаткового договору № 1);

- відповідач порушив взяті на себе зобов`язання зі сплати заборгованості за графіком погашення, що є додатком до Додаткового договору № 1, а також у відповідача утворилась додаткова нова заборгованість через порушення ним строків зі сплати послуг, які і надалі надавав позивач;

- відповідачем не враховано, що до умов новації згідно вимог закону віднесено наступні: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію» - це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); заміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим;

- важливою умовою новації є наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, оскільки за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд із новим;

- Додатковий договір № 1 не містить умов про припинення основного зобов`язання та не встановлює нового предмету чи способу виконання, він лише визначає порядок (графік) погашення вже існуючої заборгованості, що є способом уточнення строків виконання;

- підписанням Додаткового договору №1 сторони не мали намір вчинити новацію. Крім того, цей намір сторін підтверджено в пункті 11 Додаткового договору №1, де зазначено, що цей Додатковий договір №1 не скасовує та не змінює зобов`язань, передбачених основним договором та додатковими угодами до нього.

11.12.2025 матеріали цієї справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Яценко О.В. на лікарняному у період з 19.01.2026 по 06.02.2026 судове засідання у призначений час не відбулось, з огляду на що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25 призначено на 18.02.2026 о 10:30 год.

Станом на 18.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду відзивів на апеляційну скаргу, додаткових пояснень, інших клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач в судове засідання представників не направив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні або скасуванню, з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено і підтверджується матеріалами справи наступне.

01.12.2022 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) був укладений договір про надання медичних послуг № 78/К-2022 (далі - Договір).

У розділі Договору «Терміни і визначення у договорі» сторони погодили, що «звітний період» - з 1 по 15 число поточного місяця (далі - звітний період № 1), з 16 по останній день поточного місяця (далі - звітний період № 2).

Замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання на умовах даного Договору надавати медичні послуги, перелік яких погоджений сторонами у Додатку № 1 до Договору, а замовник зобов`язався у порядку і на умовах даного Договору приймати і оплачувати надані виконавцем послуги.

Ціна Договору визначається за загальною ціною всіх підписаних сторонами актів наданих послуг, згідно з якими надавались послуги протягом дії даного Договору та виставлених до них рахунків (п. 3.1. Договору).

Ціни на послуги, що надаються виконавцем, вказані у Додатку № 1 до Договору (п. 3.2. Договору).

Оплата за надані послуги за звітний період № 1 здійснюється замовником до 30 числа поточного місяця, за звітний період № 2 - до 15 числа наступного місяця (п. 3.6. Договору).

Розрахунки здійснюються в національній валюті України - гривні шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця (п. 3.7. Договору).

Моментом оплати наданих виконавцем послуг вважається момент зарахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця у повному обсязі вартості послуг (п. 3.8. Договору).

Приймання-передача наданих послуг здійснюється на підставі акта наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін (п. 4.1. Договору).

Приймання-передача послуг за цим Договором здійснюється 2 (два) рази на місяць за звітний період № 1 та за звітний період № 2 (п. 4.2. Договору).

Не пізніше 16 числа поточного місяця відправляє на електронну пошту замовника звіт про надані послуги за звітний період № 1 (далі - Звіт № 1). Замовник зобов`язаний ознайомитись з переліком, погодити або надати вмотивовані зауваження протягом 1 (одного) робочого дня з моменту отримання Звіту № 1. У разі отримання вмотивованих зауважень та узгодження сторонами виконавець вносить зміни до Звіту № 1 та формує рахунок та акт наданих послуг і направляє замовнику на оплату та підписання (п. 4.2.1. Договору).

Не пізніше 01 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги, виконавець відправляє на електронну пошту замовника звіт про надані послуги за звітний період № 2 (далі - Звіт № 2). Замовник зобов`язаний ознайомитись з переліком, погодити або надати вмотивовані зауваження протягом 1 (одного) робочого дня з моменту отримання Звіту № 2. У разі отримання вмотивованих зауважень та узгодження сторонами виконавець вносить зміни до Звіту № 2 та формує рахунок та акт наданих послуг і направляє замовнику на оплату та підписання (п. 4.2.2. Договору).

Замовник зобов`язаний направити підписаний зі свого боку примірник акта наданих послуг виконавця на його поштову адресу протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання оригіналів у паперовому вигляді. Сторони домовились, що у разі невикористання замовником свого обов`язку щодо підписання актів наданих послуг та за відсутності письмової мотивованої відмови замовника від підписання актів наданих послуг протягом вищезазначеного строку, акт наданих послуг вважатиметься підписаним, є підставою для здійснення розрахунків між сторонами, та є невід`ємною частиною даного Договору (п. 4.3. Договору).

Замовник підтверджує або відхиляє акт наданих послуг/інші документи в електронному вигляді протягом 5 робочих днів з дня його отримання. У випадку відсутності відповіді на акт наданих послуг/інші документи в зазначений строк, акт наданих послуг/інші документи вважається підтверджений/прийнятим та підписаним належним чином. У разі наявності мотивованих зауважень замовник у цей же строк повідомляє про це виконавця (п. 4.6. Договору).

Замовник зобов`язується, зокрема: своєчасно, в порядку і на умовах, визначених даним Договором, виконувати оплату наданих послуг виконавця (п. 5.2.7. Договору).

Виконавець має право, зокрема: вимагати від замовника своєчасну оплату наданих послуг виконавця (п. 5.3.2. Договору).

У разі порушення замовником термінів і порядку оплати послуг більше ніж на 10 робочих днів, виконавець має право достроково розірвати цей Договір, направивши письмове повідомлення про це замовнику за 3 календарні дні до моменту розірвання Договору (п. 6.1. Договору).

За порушення умов Договору сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором і чинним законодавством України (п. 6.3. Договору).

У разі порушення термінів оплати замовник сплачує виконавцеві штраф у розмірі 10 % (десяти) відсотків від суми заборгованості та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день затримки оплати. Виплата штрафу та пені не звільняє замовника від виконання зобов`язань за цим Договором. Сума заборгованості сплачується з урахуванням офіційного індексу інфляції за весь період несвоєчасної оплати (п. 6.4. Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє по 31.12.2023 року, але в будь-якому випадку до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань по даному Договору (п. 10.1. Договору).

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу передбачені Договором послуги, зокрема, за актами:

- від 30.09.2024 № 629 на суму 61 770,00 грн.;

- від 31.10.2024 № 656 на суму 57 975,00 грн.;

- від 15.11.2024 № 693 на суму 40 090,00 грн.;

- від 30.11.2024 № 704 на суму 44 765,00 грн.;

- від 15.12.2024 № 712 на суму 60 840,00 грн.;

- від 31.12.2024 № 720 на суму 38 245,00 грн.;

- від 15.01.2025 № 4 на суму 37 510,00 грн.;

- від 31.01.2025 № 1 на суму 64 280,00 грн.;

- від 15.02.2025 № 44 на суму 8 635,00 грн.;

- від 28.02.2025 № 56 на суму 33 237,00 грн.;

- від 15.03.2025 № 83 на суму 34 124,00 грн.;

- від 31.03.2025 № 86 на суму 36 495,00 грн.;

- від 30.04.2025 № 125 на суму 24 010,00 грн.

Наведені акти, копії яких наявні у матеріалах справи, підписані представниками сторін без жодних зауважень чи заперечень.

Листом від 05.05.2025 № 05/05-25 відповідач звернувся до позивача та повідомив, що визнає наявність заборгованості перед позивачем за Договором. Разом із тим, відповідач вказав, що порушення його платіжних зобов`язань носять виключно тимчасовий характер та підтвердив намір виконувати свої зобов`язання за Договором.

16.05.2025 сторони уклали Додатковий договір № 1 до Договору (далі - Додатковий договір).

Замовник визнає заборгованість перед виконавцем, яка утворилась на підставі основного договору за надання медичних послуг, що станом на 16.05.2025 року складає 481 576,00 грн. та підтверджується відповідними актами надання послуг (п. 1 Додаткового договору).

Замовник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену в пункті 1 цього додаткового договору, згідно з графіком погашення заборгованості (Додаток № 1 до цього додаткового договору), який є невід`ємною частиною цього додаткового договору (п. 2 Додаткового договору).

Зобов`язання замовника із сплати чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок виконавця коштів у строк та розмірі, що встановлені графіком погашення заборгованості на відповідний місяць (п. 3 Додаткового договору).

У разі, якщо замовник більше ніж 1 місяць не здійснює оплати в розмірі та в строки, що визначені графіком погашення заборгованості, виконавець має право без додаткового повідомлення замовника подати позов до суду про стягнення несплаченої суми заборгованості та стягнення штрафних санкцій відповідно до умов основного договору (п. 5 Додаткового договору).

Виконавець має право достроково розірвати цей додатковий договір в односторонньому порядку, повідомивши про це замовника письмово, у разі порушення замовником умов цього додаткового договору (п. 6. Додаткового договору).

Додатковий договір вважається розірваним з моменту одержання боржником повідомлення кредитора про односторонню відмову від Договору, якщо інша дата розірвання Договору не передбачена у повідомленні або не визначена угодою сторін (п. 7. Додаткового договору).

Додатковий договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання замовником свого зобов`язання щодо погашення заборгованості відповідно до графіка погашення заборгованості, якщо сторони додатково не погодять інше або цей додатковий договір не буде достроково розірвано відповідно до пунктів 6 та 7 цього додаткового договору (п. 9.3. Додаткового договору).

Додатковий договір не скасовує та не змінює зобов`язань, передбачених основним договором та додатковими угодами до нього, що стосуються здійснення оплат за надані послуги (п. 11 Додаткового договору).

Сторони домовились, що додатковою підставою для розірвання цього Додаткового договору виконавцем в односторонньому порядку, крім зазначеної у п. 6 цього Додаткового договору, є порушення замовником строків оплати за надані медичні послуги і виникнення нової заборгованості (п. 12. Додаткового договору).

Листом від 14.07.2025 № 23 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про дострокове розірвання Додаткового договору № 1 з 15.07.2025 з підстав порушення строків погашення заборгованості відповідно до Графіка погашення заборгованості, а також виникнення нової заборгованості за надані медичні послуги.

Оскільки відповідач лише частково сплатив вартість наданих позивачем послуг за Договором у розмірі 245 000,00 грн., заборгувавши таким чином позивачу 438 666,00 грн., останній звернувся до суду з даним позовом у якому просив стягнути з відповідача 438 666,00 грн. основного боргу, 58 803,71 грн. пені, 43 866,60 грн. штрафу, 23 876,41 грн. інфляційних втрат.

Позиції сторін детально викладені вище.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25 позовні вимоги задоволено повністю.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, у цій справі рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення 43 866,60 грн. штрафу, 58 803,71 грн. пені та 23 876,41 грн. інфляційних втрат, відтак, враховуючи, що рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 438 666,00 грн. апелянтом не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 438 666,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, матеріали апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором у загальному розмірі 438 666,00 грн. підтверджений належними доказами, наявними у матеріалах справи, відповідачем рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимоги про стягнення сум основної заборгованості не оскаржується, відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 43 866,60 грн. штрафу, 58 803,71 грн. пені та 23 876,41 грн. інфляційних втрат.

Як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині відповідач посилається на те, що укладений між сторонами Додатковий договір є угодою про новацію боргу, отже, притягнення відповідача до відповідальності за порушення первинного зобов`язання суперечить сутності затвердженої сторонами угоди про новацію боргу.

З цього приводу колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно з ч .ч. 2, 4 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту статті 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є:

- спосіб припинення зобов`язання;

- вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання);

- є двостороннім правочином (договором);

- нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на зміну цього зобов`язання.

Деякі з вищезазначених ознак новації одночасно є умовами її вчинення.

До умов новації згідно вимог закону віднесено наступні:

- нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне;

- сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», про яку йдеться у частині другій статті 604 ЦК України, - це договір про заміну зобов`язання;

- вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання;

- наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим;

- дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається);

- зміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі;

- допустимість заміни первісного зобов`язання новим.

Вказані умови є необхідними і достатніми для вчинення новації.

Таким чином, новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання.

Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання.

Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 340/385/17, Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 609/67/18.

Додатковий договір № 1 до Договору від 16.05.2025 не містить вказівки на первинне і нове зобов`язання, не містить умов про припинення основного зобов`язання та намірів сторін вчинити новацію, тобто припинити існуюче і замінити новим, не встановлює нового предмету чи способу виконання, а отже не є договором новації боргу.

Також цей Додатковий договір не є самостійним правочином у розумінні ст. 509 ЦК України, а є лише похідним правочином від Договору про надання медичних послуг № 78/К-2022 від 01.12.2022, направленим на зміну строку виконання основного зобов`язання, а саме: Додатковий договір визначає порядок (графік) погашення вже існуючої заборгованості.

Окрім того, про відсутність наміру вчинити новацію свідчить п. 11 Додаткового договору, де зазначено, що цей Додатковий договір №1 не скасовує та не змінює зобов`язань, передбачених основним договором та додатковими угодами до нього.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що відбулась новація боргу.

При цьому, враховуючи положення Додаткового договору, які надають позивачу право достроково розірвати Додатковий договір в односторонньому порядку, повідомивши про це замовника письмово, у разі порушення замовником умов цього додаткового договору (п. 6. Додаткового договору), а також те, що позивачем відповідачу направлено лист від 14.07.2025 № 23 з повідомленням про дострокове розірвання Додаткового договору з 15.07.2025 з підстав порушення строків погашення заборгованості, Додатковий договір є розірваним з 15.07.2025.

Слід окремо зауважити на тому, що положення п. 5 Додаткового договору надають позивачу право у разі, якщо замовник більше ніж 1 місяць не здійснює оплати в розмірі та в строки, що визначені графіком погашення заборгованості, без додаткового повідомлення замовника подати позов до суду про стягнення несплаченої суми заборгованості та стягнення штрафних санкцій відповідно до умов Договору (п. 5 Додаткового договору).

Як було зазначено, з огляду на прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем, суд першої інстанції задовольнив вимогу позивача про стягнення з відповідача 43 866,60 грн. штрафу, 58 803,71 грн. пені та 23 876,41 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

За змістом положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 6.4. Договору у разі порушення термінів оплати замовник сплачує виконавцеві штраф у розмірі 10 % (десяти) відсотків від суми заборгованості та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день затримки оплати. Виплата штрафу та пені не звільняє замовника від виконання зобов`язань за цим Договором. Сума заборгованості сплачується з урахуванням офіційного індексу інфляції за весь період несвоєчасної оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно зі ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Колегія суддів констатує, що у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17 та від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором, позивач має право нарахувати на прострочену суму грошових зобов`язань штраф, пеню, інфляційні втрати та звернутись за їх стягненням до суду.

При цьому, перевіривши виконані позивачем розрахунки пені, штрафу та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вказані розрахунки є вірним, з огляду на що правомірно задовольнив вказані позовні вимоги в повному обсязі за розрахунками позивача. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення 43 866,60 грн. штрафу, 58 803,71 грн. пені та 23 876,41 грн. інфляційних втрат залишається без змін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична клініка «Столиця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/8924/25.

4. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 18.02.2026

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.О. Хрипун

А.О. Мальченко