ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

18.02.2026м. ДніпроСправа № 904/193/26

за позовом Приватного підприємства "Виробничо-торгова компанія "Лукас" (39621, м. Кременчук Полтавської області, вул. Івана Приходька, буд. 69; ідентифікаційний код 23808087)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Портаун" (61172, м. Харків, вул. Роганська, буд. 146; ідентифікаційний код 44817222)

про стягнення 1 154 367 грн. 48 коп.

Суддя Загинайко Т.В.

Представники:

від позивача: Бровченко О.О. - адвокат (в режимі відеоконференції);

від відповідача: представник не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство "Виробничо-торгова компанія "Лукас" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№160/26 від 16.01.2026) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Варіант" 1 154 367 грн. 48 коп. - понесених збитків.

Також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 13 852 грн. 41 коп. та витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 30 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, яке відбудеться 18.02.2026 о 16:40 год.

Позивач у заяві (вх.№6991/26 від 13.02.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції просить суд надати можливість представнику позивача адвокату Бровченко Олександру Олександровичу (посвідчення адвоката № 2468 від 10.01.2019 р.; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2468 від 10.01.2019 р.; договір про надання правничої (правової) допомоги від 17.01.2019 р.; Ордер серії ВІ № 1373002 від 12.02.2026) взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2026 змінено найменування та місцезнаходження відповідача у справі №904/193/26 з Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Варіант" (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 7, оф. 312; ідентифікаційний код 44817222) на Товариство з обмеженою відповідальністю "Портаун" (61172, м. Харків, вул. Роганська, буд. 146; ідентифікаційний код 44817222), задоволено заяву Приватного підприємства "Виробничо-торгова компанія "Лукас" (вх.№6991/26 від 13.02.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Позивач у заяві (вх.№7130/26 від 16.02.2026) про забезпечення позову просить:

- накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Портаун", ідентифікаційний код 44817222 (стара назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Варіант"), які знаходяться на всіх відкритих рахунках та на тих, які будуть відкриті після винесення ухвали, у всіх банківських та інших кредитно-фінансових установах, у межах ціни позову;

- накласти арешт на рухоме та нерухоме майно відповідача, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Портаун", ідентифікаційний код 44817222 (стара назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Варіант") у межах ціни позову;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Портаун", ідентифікаційний код 44817222 (стара назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Варіант") та будь-яким особам, в тому числі які діють від його імені, або в його інтересах, вчиняти дії, спрямовані на відчуження майна або інше розпорядження активами, у тому числі укладати договори купівлі-продажу, дарування, міни, внесення майна до статутного капіталу інших юридичних осіб, передачу майна у заставу чи іпотеку, у межах ціни позову;

- заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю "Портаун", ідентифікаційний код 44817222 (стара назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Варіант")щодо зменшення розміру статутного капіталу, внесення записів про припинення юридичної особи, внесення записів щодо реорганізації юридичної особи, до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

У заяві позивач посилається на те, що:

- ухвалою суду від 21.01.2026 відповідачу було надано 15-денний строк для подання відзиву та доказів на підтвердження заперечень проти позову, проте у встановлений судом строк відзив не подано, жодних доказів чи пояснень відповідачем не надано;

- така процесуальна бездіяльність свідчить про ігнорування відповідачем вимог суду та дає обґрунтовані підстави вважати, що відповідач не зацікавлений у належній участі у розгляді справи та реалізації своїх процесуальних прав і обов`язків;

- 12.02.2026 позивачу стало відомо з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua), що відповідачем здійснено комплекс істотних реєстраційних змін, а саме змінено:

- найменування юридичної особи, у тому числі скорочене, на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПОРТАУН" (ТОВ "ПОРТАУН");

- місцезнаходження юридичної особи, на Україна, 61172, Харківська обл., місто Харків, вул. Роганська, будинок 146; - перелік засновників (учасників) юридичної особи, на ОСОБА_1 , громадянство: Україна, Місцезнаходження: АДРЕСА_1 , Розмір частки засновника (учасника): 1100000,00; - інформацію про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, на ОСОБА_1 , громадянство: АДРЕСА_1 . Тип бенефіціарного володіння: Прямий вирішальний вплив Відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу: 100;

- відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи, на ОСОБА_1 , 12.02.2026 - керівник; - інформацію для здійснення зв`язку, на телефон 1: НОМЕР_1 ;

- вказані дії були вчинені вже після того, як відповідачу стало відомо про наявність судового спору та пред`явлені до нього майнові вимоги;

- з огляду на значний розмір заявлених до стягнення коштів, характер спірних правовідносин та виявлені обставини зміни реєстраційних даних відповідача, існує обґрунтований ризик, що без вжиття заходів забезпечення позову можливе істотне ускладнення, або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Позивач зазначає, що застосування зустрічного забезпечення у даному випадку не є необхідним, оскільки заявлений захід забезпечення є співмірним із сумою позову, носить тимчасовий характер та не призводить до збитків відповідача.

У судове засідання 18.02.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд зазначає, що правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України у контексті мети та сутності забезпечення позову є послідовними і сталими, викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, а також у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 910/1686/24 та від 26.08.2024 у справі № 922/1454/24.

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo та запобігання втраті активів або перешкоджання виконанню майбутнього судового рішення, поки суд розглядає справу по суті (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини"). Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою та забезпечити продовження існування стану, який є предметом спору.

Забезпечення позову є превентивним процесуальним заходом, що має на меті запобігання можливим порушенням прав або охоронюваних законом інтересів позивача, гарантування реального виконання рішення суду та уникнення труднощів при його виконанні у разі задоволення позову.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд акцентує увагу на тому, що Господарський процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку допустимих заходів забезпечення позову, а суд має право вживати заходів, які відповідають меті забезпечення гарантуванню реального виконання рішення суду, що підтверджується практикою Верховного Суду (постанови від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 20.07.2021 у справі № 904/1933/21).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом ( частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України ).

Верховний Суд звертав увагу, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Водночас, накладення арешту на майно не має стосуватися саме майна, яке належить до предмета спору.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 Господарського процесуального кодексу України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду.

Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Частиною 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Суд враховує, що обраний заявником вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав майбутнього відповідача, оскільки майно фактично залишиться у володінні та користуванні титульного власника (майбутнього відповідача), а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним.

За таких обставин, з метою забезпечення реального захисту порушених прав та інтересів позивача у майбутньому, заява позивача підлягає задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Однак накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору (по 1 154 367 грн. 48 коп.), матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що також суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

За умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать майбутньому відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 1 154 367 грн. 48 коп. доцільно буде накласти арешт на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22.

Доводи позивача про необхідність заборони реєстраційних дій щодо майна, що належить на праві власності відповідачу є обґрунтованими, оскільки невжиття таких заходів створює реальний ризик утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду про стягнення грошових коштів.

При цьому, доказ наміру відчуження не є обов`язковим достатньо існування ризику, що виконання майбутнього судового рішення може бути ускладнено.

У даному випадку позивач не зобов`язаний доводити безпосередній факт наміру чи підготовчих дій до відчуження майна, оскільки метою забезпечення позову є запобігання таким діям до їх вчинення.

Застосування заборони вчинення реєстраційних дій щодо майна, що належить відповідачу на праві власності є превентивним (тимчасовим) заходом, спрямованим на збереження активів відповідача до вирішення спору по суті.

Інакше кажучи, доказ наміру відчужити майно не є обов`язковою умовою для забезпечення позову достатньо існування ризику утруднення виконання рішення через можливість відчуження майна у будь-який момент.

Також суд вважає слушними аргументи позивача щодо того, що проведення відповідачем, після відкриття судом провадження у цій справі, низки реєстраційних дій, зокрема, щодо зміни найменування, місцезнаходження, керівника, відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, засобів зв`язку тощо в подальшому може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог.

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У частині 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

У даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що відповідні заходи не призведуть до негативних наслідків для відповідача чи інших осіб, такі заходи носять тимчасовий характер, що є адекватною мірою та балансом інтересів сторін у такій ситуації.

Аналогічні позиції щодо такого питання викладені у постановах Верховного Суду у справі № 916/870/18 від 15.01.2019 та № 916/73/19 від 27.06.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені заходи забезпечення позову обґрунтованими, адекватними та співмірними із позовними вимогами та такими, що забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Таким чином, заява Приватного підприємства "Виробничо-торгова компанія "Лукас" про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного підприємства "Виробничо-торгова компанія "Лукас" (7130/26 від 16.02.2026) про забезпечення позову - задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Портаун" (61172, м. Харків, вул. Роганська, буд. 146; ідентифікаційний код 44817222), які знаходяться на всіх відкритих рахунках та на тих, які будуть відкриті після винесення ухвали, у всіх банківських та інших кредитно-фінансових установах, а також на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Портаун" (61172, м. Харків, вул. Роганська, буд. 146; ідентифікаційний код 44817222 у межах ціни позову, у розмірі 1 154 367 (один мільйон сто п`ятдесят чотири тисячі триста шістдесят сім) грн. 48 коп.

3. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Портаун" (61172, м. Харків, вул. Роганська, буд. 146; ідентифікаційний код 44817222) та будь-яким особам, в тому числі які діють від його імені, або в його інтересах, вчиняти дії, спрямовані на відчуження майна або інше розпорядження активами, у тому числі укладати договори купівлі-продажу, дарування, міни, внесення майна до статутного капіталу інших юридичних осіб, передачу майна у заставу чи іпотеку, у межах ціни позову у розмірі 1 154 367 (один мільйон сто п`ятдесят чотири тисячі триста шістдесят сім) грн. 48 коп.

4. Заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю "Портаун" (61172, м. Харків, вул. Роганська, буд. 146; ідентифікаційний код 44817222) щодо зменшення розміру статутного капіталу, внесення записів про припинення юридичної особи, внесення записів щодо реорганізації юридичної особи, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Стягувач: Приватне підприємство "Виробничо-торгова компанія "Лукас" (39621, м. Кременчук Полтавської області, вул. Івана Приходька, буд. 69; ідентифікаційний код 23808087)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Портаун" (61172, м. Харків, вул. Роганська, буд. 146; ідентифікаційний код 44817222)

Ухвала про забезпечення позову набирає законної - 18.02.2026 та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання до - 19.02.2029 включно.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали підписано - 19.02.2026.

Суддя Т.В. Загинайко