номер провадження справи 9/209/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 Справа № 908/3555/25

м.Запоріжжя

За позовом: Запорізької міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «РОМА-ІНВЕСТ»

про стягнення суми 97636,91 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Запорізької міської ради про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «РОМА-ІНВЕСТ» доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 11.12.2024 по 30.04.2025 в розмірі 97636,91 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 27.11.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3555/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 01.12.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3555/25, присвоєно номер провадження справи 9/209/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (документ сформований в системі «Електронний суд» 22.12.2025, вх. № 25936/08-08/25 від 23.12.2025).

24.12.2025 до суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

26.12.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 26.12.2025, вх. № 26147/08-08/25 від 29.12.2025).

11.01.2026 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 11.01.2026, вх. 665/08-08/26 від 12.01.2026), в якому викладено клопотання про визнання поважними причин пропуску процесуального строку встановленого судом для подання заперечення, продовження відповідачу строку для подання заперечення на відповідь на відзив та долучення до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив.

15.01.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.01.2026 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «РОМА-ІНВЕСТ» у задоволенні клопотання про розгляд справи № 908/3555/25 в порядку загального позовного провадження.

Також у вказаній ухвалі суду від 23.01.2026 зазначено про прийняття до розгляду відзиву, відповіді на відзив, доказів поданих відповідачем до суду 24.12.2025 разом з клопотанням про їх долучення; поновлено процесуальний строк для подання заперечення на відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив прийнято до розгляду.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги позивача, викладені у позовній заяві, які обґрунтовані, зокрема, наступним. Після закінчення строку дії договору оренди землі №00219 від 22.07.2015, що був укладений між сторонами, ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» використовувало земельну ділянку комунальної форми власності: кадастровий номер :02:017:0006, площею 2,3406 га, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7А без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування). Оскільки відповідач користувався земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України повинен відшкодувати Запорізькій міській раді недоотримані доходи у вигляді несплаченої (безпідставно збереженої) орендної плати. Запорізькою міською радою здійснено розрахунок розміру недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» вказаною земельною ділянкою за період з 11.12.2024 по 30.04.2025, які складають 97636,91 грн та заявлені позивачем до стягнення з відповідача.

Заперечення відповідача щодо заявлених позовних вимог обґрунтовані, зокрема, наступним. Користування земельною ділянкою відповідачем відбувалося на підставі договору оренди землі № 00219 від 22.07.2015 року. Договір оренди земельної ділянки був поновлений неодноразово, оскільки ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» набула в 2003 році право власності на нежитлові приміщення, які розташовані на земельній ділянці, які використовуються для виробництва паперу. Право оренди земельної ділянки відповідача було належним чином зареєстровано та відповідно до інформації з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 43036104 від 31.08.2015 зазначено, що строк права оренди земельної ділянки у відповідача до 10.12.2024 року з правом пролонгації. ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» завчасно, до строку закінчення договору оренди земельної ділянки комунальної власності, вчинила всі необхідні дії відповідно до умов договору та Закону України «Про оренду землі», спрямовані на повідомлення орендодавця про наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою, надавши відповідне повідомлення (заяву), а також всі інші необхідні документи для користування земельною ділянкою на підставі договору. Зважаючи на положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та пунктів 11.1, 34.11 договору оренди про переважне право на поновлення договору оренди землі, ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» звернулося з листом від 14.08.2024 року до Запорізької міської ради про поновлення договору оренди землі, до якого долучило проект додаткової угоди. Після, між сторонами мало місце листування щодо зазначеного порушеного відповідачем питання. Проте, зрештою, замість очікуваного рішення Запорізької міської ради про укладення договору оренди землі, відповідач отримав лист № 4558/01/01-07 від 17.06.2025 року зі змісту якого вбачалося, що Запорізька міська рада у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :02:017:0006 пропонувала відповідачу або повернути земельну ділянку (у випадку відсутності нерухомого майна на ній) або надати відповідне клопотання про укладення договору оренди землі разом із проектом договору. Відповідач направив лист у відповідь про те, що всі необхідні матеріали та проект договору оренди землі знаходиться в розпорядженні міської ради. 8 серпня 2025 листом № 6401/01/01-07/7194 Запорізька міська рада фактично відмовила відповідачу в укладенні договору оренди з посиланням на наявність заборгованості зі сплати орендної плати за договором №00219 від 22.07.2015 року. Враховуючи викладене вище, відповідач протягом часу зволікання Запорізької міської ради щодо вирішення питання укладення договору оренди землі на новий строк, продовжував виконувати зобов`язання зі сплати орендної плати згідно з умовами договору оренди № 00219 від 22.07.2015 року, вважаючи його поновленим на новий строк на тих же умовах, оскільки у місячний строк після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки (до 10.01.2025 року) не отримав від позивача заперечення щодо його поновлення. ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» вважає, що позивач діяв недобросовісно, безпідставно і необґрунтовано фактично перервав договірний процес укладення договору оренди на новий строк, чим, в першу чергу, сам завдав шкоди своїм інтересам, ускладнив взаємовідносини орендаря, як власника будівель, що розміщені на орендованій земельній ділянці, з іншими суб`єктами господарських відносин. Відповідач вважає, що недобросовісна, суперечлива поведінка позивача спрямована на затягування та, в кінцевому підсумку, на уникнення поновлення договору оренди землі, на якій розміщене майно відповідача, не заслуговує судового захисту. І є відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог у зв`язку із тим, що позивач не довів, що відповідач зберіг майно у себе без достатньої правової підстави. Також зауважив, що визначальним у справі є те, чи порушені права та інтереси позивача з підстав позову, які визначені самим позивачем, і на підставі тих доказів, які подані ним на обґрунтування своїх вимог. Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові та не потребує перевірки обраного позивачем способу захисту і правової оцінки по суті спору. ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» наполягає на необґрунтованості позовних вимог, підкреслює, що ним були запропоновані, а позивачем фактично погоджені всі істотні умови договору оренди землі на новий строк, в тому числі і розмір щомісячної орендної плати, який вказує у своєму розрахунку заборгованості позивач, що спростовує доводи позивача про неправомірну поведінку ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» та порушення прав позивача. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Товариство з обмеженою відповідальністю «РОМА-ІНВЕСТ», є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Теплична, будинок 7А; дата державної реєстрації 11.11.2013 (номер інформаційної довідки 453117949 від 21.11.2025).

22.07.2015 Запорізька міська рада (Орендодавець, позивач у справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю «РОМА-ІНВЕСТ» (Орендар, відповідач у справі) уклали Договір оренди землі № 00219 (далі Договір), за умовами якого Орендодавець, відповідно до рішення п`ятдесят третьої сесії шостого скликання Запорізької міської ради № 49/72 від 10 грудня 2014р. надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,3406 га, кадастровий номер :02:017:0006, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7-А, для розташування промислового майданчику. Цільове призначення земельної ділянки: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: будівлі та споруди орендаря; земельна ділянка передається в оренду разом з будівлями та спорудами (п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 18 Договору).

Вищевказана земельна ділянка була передана орендодавцем у користування орендарю за Актом приймання-передачі земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 6 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 9 318 162 грн 66 коп., в цінах 2015 року.

Строк дії Договору визначено пунктом 11 Договору до 10 грудня 2024 року.

За змістом п. 37 Договору, його дія припиняється, в т.ч., у разі закінчення строку, на який його було укладено (пп. 37.1).

В пункті 34 Договору оренди землі встановлені обов`язки Орендаря, зокрема визначено, що Орендар зобов`язаний після закінчення строку договору оренди землі, договір поновити або повернути земельну ділянку Орендодавцю за його вимогою в належному стані в порядку встановленому Договором.

Як зазначив позивач у позовній заяві, на сьогоднішній день у зазначеного Договору оренди землі закінчився строк дії, а новий договір не укладено, що свідчить про безпідставне використання ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» земельної ділянки комунальної форми власності з 11.12.2024 по 30.04.2025 без правовстановлюючих документів, що посвідчує право оренди (користування).

Запорізькою міською радою здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 11.12.2024 по 30.04.2025, з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, загальний розмір яких (недоотриманих доходів) становить 97 636,91 грн.

З метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідача була направлена вимога від 28.10.2025 № 01/02-11/1933 з вимогою невідкладно сплатити суму безпідставно збереженої плати за землю, яка утворилась за період з 11.12.2024 по 30.04.2025.

Нездійснення відповідачем оплати за фактичне користування земельною ділянкою стало підставою для звернення позивача з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/3555/25.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами ст. 2 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За змістом ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України, суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

В статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» закріплено, що право комунальної власності на землю належить територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах.

Приписами статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

З положень ст.ст. 122, 124 Земельного кодексу України слідує, що міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

В частині 11 ст. 120 Земельного кодексу України визначено: якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

За приписами ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про оренду землі», об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

За змістом ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Як встановлено судом вище, Договір оренди землі між Запорізькою міською радою та ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» на користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:017:0006, загальною площею 2,3406 га, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7-А, що надавалась у користування орендарю для розташування промислового майданчику, був укладений строком до 10.12.2024. Отже дія зазначеного Договору була припинена у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений. Доказів продовження (поновлення) строку дії вказаного Договору матеріали справи не містять.

При цьому, згідно з наданою позивачем в матеріали справи копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 453117949 (дата формування довідки 21.11.2025), за ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ», , зареєстровані права приватної власності на низку об`єктів нерухомого майна за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7-А.

Отже, після закінчення строку дії Договору оренди землі, відповідач ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» продовжував бути власником нерухомого майна, яке розташоване не вказаній вище земельній ділянці. І починаючи з 11.12.2024 ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» користувалося земельною ділянкою з кадастровим номером :02:017:0006, загальною площею 2,3406 га, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7-А, без оформлення правовстановлюючого документу.

Згідно з листом Головного управління ДПС у Запорізькій області № 5424/5/08-01-04-08-05 від 03.06.2025, копія якого додана до позовної заяви (арк.с. 38), надано інформацію щодо нарахування та сплати ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:017:0006, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7-А, в т.ч. за період з 01.01.2022 по 30.04.2025. Повідомлено, що відповідно до даних податкових декларацій з плати за землю ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» нараховано річну орендну плату за вказану земельну ділянку, в т.ч.: за 2024 рік 564517,69 грн, за 2025 рік (січень-грудень) 632259,81 грн.; зазначені дані про суми здійснених оплат за відповідні періоди (роки).

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

З положень ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, зокрема, слідує, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Як вбачається з положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

У підпункті 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.

Плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (п.14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України).

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України).

Позивач, мотивуючи заявлені позовні вимоги, посилається на положення статей 1212 - 1214 ЦК України, як на правову підставу своїх вимог, а обґрунтовуючи вимоги про стягнення з відповідача суми 97636,91 грн вказує, що ця сума недоотриманих доходів виникла у зв`язку з безпідставним користуванням відповідачем земельною ділянкою комунальної форми власності, а саме без правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди, в період з 11.12.2024 по 30.04.2025.

Частинами 1 та 2 ст. 1212 глави 83 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Перелік ситуацій, що міститься в частині 3 ст. 1212 ЦК України, при виникненні яких допускається застосування норм статті 1212 ЦК України, не є вичерпним, отже ці положення можуть поширюватися і на інші відносини, якщо має місце безпідставне збагачення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

За змістом глави 83 ЦК України, для кондиційних зобов`язань характерним є приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Кондиційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

З огляду на викладене, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Зазначене підтверджується правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 17.08.2018 у справі №922/2972/17, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 та від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, під час розгляду аналогічних спорів.

В пункті 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 03.06.2006 зазначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Такі правові позиції ЄСПЛ є джерелом права для суду в силу приписів ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України та частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У спірних правовідносинах неотримані Запорізькою міською радою кошти підпадають під визначення Європейським судом з прав людини «виправдане очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності територіальної громади міста Запоріжжя.

Ухилення з боку особи від оформлення права власності або права користування та у зв`язку із цим фактичне використання такою особою земельної ділянки, на якій розташоване належне останньому нерухоме майно, без відповідної правової підстави, позбавляє іншу сторону (власника) права на її правомірні очікування, на які вона розраховувала, як би договір оренди землі був укладений на новий строк (поновлений), та, відповідно, має наслідки у вигляді недоотримання плати за користування земельною ділянкою комунальної власності.

Отже, ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» не здійснивши повну оплату (здійснена часткова оплата) за користування земельною ділянкою, на якій розміщені належні йому на праві власності об`єкти нерухомого майна, за відсутності укладеного договору, збільшено вартість власного майна, а Запорізькою міською радою втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце саме факт безпідставного збереження ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» орендної плати за рахунок міської ради і до вказаних правовідносин належить застосовувати положення ст.ст. 1212-1214 глави 83 ЦК України.

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок (п.289.1 ст. 289 ПК України).

У підпункті 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про плату за землю», грошова оцінка землі застосовується для економічного регулювання земельних відносин при укладанні цивільно-правових угод, у тому числі договорів оренди землі.

Відповідно до п.п. 288.5, 288.5.1, 288.5.2 ст. 288 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки та граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Статтею 1 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (ст. 13 Закону).

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру (ч. 2 ст. 20, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель»).

З аналізу вищенаведених норм законодавства слідує, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок і, як наслідок, розмір земельного податку та ставок орендної плати за землю є способом регулювання уповноваженими органами плати за користування землею в межах та на виконання норм Податкового кодексу України.

Враховуючи положення п. 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Згідно з п. 289.2 ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = І:100, де І індекс споживчих цін за попередній рік.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

У висновках Верховного Суду наведених у постановах від 18.12.2019 у справі №804/937/16, від 23.06.2022 у справі № 160/8668/19 зазначено, що нормами Податкового кодексу України (п. 289.2 ст. 289) прямо передбачено, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти розраховує Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин і їх чинність не залежить від того, чи іншого рішення ради. На відповідні коефіцієнти індексується нормативна грошова оцінка, яка є чинною у відповідний період.

Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 6-28-0.22-18/71-25 від 13.01.2025 (копію додано до позовної заяви, арк.с. 38) коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок, зокрема, за 2023 рік становить 1,051, за 2024 1,12.

До позовної заяви додано копію Витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-024, згідно з яким нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:017:0006 становить 26389796,88 грн (дата формування витягу 26.11.2024).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки з урахуванням відповідних коефіцієнтів індексації у 2024 році складала 26389796,88 грн, у 2025 році 29556572,51 грн. Належний до сплати розмір орендної плати за відповідний період (з 11.12.2024 по 30.04.2025) визначено виходячи з річного розміру орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за відповідний рік. Крім того, загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою у спірний період зменшено на суму здійснених ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» оплат за землю у 2024 та 2025 роках. Розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документу становить: за 2024 рік (з 11.12.2024 по 31.12.2024) 12824,47 грн; за 2025 (з 01.01.2025 по 30.04.2025) 84812,44 грн. Усього, відповідно до розрахунку позивача, загальний розмір недоотриманих доходів за період з 11.12.2024 по 30.04.2025 включно складає 97636,91 грн.

Відповідач заперечень щодо визначеного позивачем розміру недоотриманих доходів або контррозрахунку суду не надав.

Враховуючи встановлений судом факт користування ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України відповідач повинен відшкодувати Запорізькій міській раді несплачену ним орендну плату за земельну ділянку за період з 11.12.2024 по 30.04.2025 включно у загальному розмірі 97636,91 грн.

Відновлення порушених прав Запорізької міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які відповідач мав би сплатити за звичайних умов як фактичний і добросовісний землекористувач.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на все вищевикладене, спростовуються твердження відповідача про те, що позивач не довів, що відповідач зберіг майно у себе без достатньої правової підстави, та про відсутність порушених прав та інтересів позивача.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач діяв недобросовісно, безпідставно і необґрунтовано фактично перервав договірний процес укладення договору оренди на новий строк, то зазначене не є предметом даного судового розгляду та в контексті спірних правовідносин, предмета та підстав позову у даній справі не впливає на висновки суду зроблені за результатами розгляду даної справи.

При цьому, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини, практику якого згідно з ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ як джерело права, вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії»)

Витрати зі сплати судового збору відповідно до положень ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Запорізька міська рада не є розпорядником бюджетних коштів та не має рахунків у фінансових установах. Головним розпорядником коштів, який здійснює видатки є Виконавчий комітет Запорізької міської ради. Саме Виконавчий комітет Запорізької міської ради здійснює заходи, що реалізуються за рахунок коштів бюджету, в тому числі щодо сплати судового збору за подачу позовних заяв та інших заяв до суду для захисту прав та інтересів територіальної громади в особі Запорізької міської ради.

Відповідно до платіжних інструкцій № 1506 від 21.11.2025 та № 1546 від 27.11.2025, копії яких додані до позовної заяви, платником судового збору за подачу позову у даній справі виступав Виконавчий комітет Запорізької міської ради (), тому судовий збір належить до стягнення з відповідача на користь позивача в особі Виконавчого комітету Запорізької міської ради.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОМА-ІНВЕСТ», (69001, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39) на користь Запорізької міської ради, (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.206) дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 11.12.2024 по 30.04.2025 в розмірі 97 636 грн 91 коп. та суму 2 422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 18.02.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва