СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Харків Справа № 917/1470/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Бондур Аліни Василівни, м. Кременчук, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 у справі №917/1470/25

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", м.Світловодськ, Олександрійський район, Кіровоградська область

до Фізичної особи - підприємця Бондур Аліни Василівни, м. Кременчук, Полтавська область

про стягнення 137 548,32 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ

У липні 2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (далі- Позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Бондур Аліни Василівни (далі -Відповідачка) про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії за період листопад 2021 року - березень 2022 року, листопад 2022 року - березень 2023 року, листопад 2023 року - березень 2024 року, листопад 2024 року - березень 2025 року у нежитлове приміщення - магазин промислових товарів «Аметрин», що розташоване в будинку № 6 по вулиці Героїв України в місті Світловодську в сумі 98 517,08 грн основного боргу, за абонентське обслуговування (з листопада 2023 року по травень 2025 року) в сумі 403,34 грн, інфляційних втрат у сумі 26 813,50 грн, 3% річних в сумі 6 238,82 грн та пені у сумі - 5 575,58 грн.

Також Позивачем заявлені до стягнення з Відповідачки витрати на правничу допомогу у розмірі 13 755,00 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.11.2025 позовні вимоги задоволені частково, з Відповідачки на користь Позивача стягнуто заборгованість за надання послуги з постачання теплової енергії за період листопад 2021 року - березень 2022 року, листопад 2022 року - березень 2023 року, листопад 2023 року - березень 2024 року, листопад 2024 року - лютий 2025 року у приміщення в будинку №6 по вулиці Героїв України в місті Світловодську в сумі 98 517,08 грн основного боргу, заборгованості з плати за абонентське обслуговування за період листопад 2023 - травень 2025 в сумі 403,34 грн, 26 813,50 грн інфляційних втрат, 6 236,29 грн - 3 % річних, 752,79 грн пені, 2337,42 грн судового збору та 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Відповідачка звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, за змістом якої просила означене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідачка зазначила, що:

- суд першої інстанції не повідомляв її про час та місце розгляду справи, а висновок суду про отримання нею поштового повідомлення не відповідає дійсності;

- були відсутні підстави до стягнення з неї заборгованості після 24.02.2022, оскільки 23.02.2022 набула законної сили постанова Полтавського апеляційного суду у цивільній справі №537/5528/16-ц, якою були припинено її право власності на приміщення магазину «Амертин» в будинку №6 по вул. Героїв України (колишня Леніна) у м. Світловодську Кіровоградської області, а щодо вимог про стягнення заборгованості у період з листопада 2021року до 23.02.2022, то в цій частині підлягають застосуванню наслідки спливу позовної давності.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №917/1470/25 від 02.12.2025р відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідачки на означене судове рішення та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання іншим учасникам справи у строк до 11.12.2025.

Вказаною ухвалою повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі частини 10 статті 270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого вважав рішення суду законним та обґрунтованим, заперечував проти доводів апеляційної скарги за мотивами:

- належного вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі Відповідачці або членам її родини, про що свідчить підпис на поштовому відправленні;

- неповідомлення Відповідачкою про припинення права власності на нежитлове приміщення у відповідності до п.п.11п.45 Постанови КМУ від 21.08.2019р. №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» протягом місяця шляхом надання виконавцю витягу або Інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно;

- відсутності підстав до прийняття додаткових доказів щодо припинення права власності Позивачки у спірний період на стадії апеляційного провадження та необхідності розгляду справи за наявними матеріалами.

Через відпустку судді Медуниці О.Є. протоколом повторного автоматизованого розподілу від 28.01.2026 визначено новий склад судової колегії: головуючий суддя-Стойка О.В., судді Істоміна О.А., Попков Д.О.

Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду частковому скасуванню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені та сторонами не заперечуються наступні обставини:

- здійснення Позивачем ліцензованої господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії та наявності у нього статусу виконавця послуги з постачання теплової енергії у м. Світловодськ Кіровоградської області, з урахуванням зміни назви Позивача зі Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»;

-визначення Позивача виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії у місті Світловодськ в опалювальний період 2021-2022 роки, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради від 07.10.2021року № 740 «Про початок опалювального періоду 2021-2022 років» та рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 30.03.2023 року № 165 «Про закінчення опалювального періоду 2021-2022 року»;

- визначення Позивача виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії у місті Світловодськ в опалювальний період 2022-2023 роки, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради від 14.10.2022 року № 590 «Про початок опалювального періоду 2022-2023 років» та рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 10.03.2023 року № 109 «Про закінчення опалювального періоду 2022-2023 року» ;

- наявності у Позивача статусу виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії у місті Світловодськ в опалювальні періоди 2022-2023 року, 2023-2024 роки та 2024-2025, що підтверджується рішеннями від 14.10.2022 року №590, від 30.03.2023 № 109, від 13.10.2023 року № 687, від 27.10.2023 № 790, від 22.03.2024 року № 286, від 11.10.2024 року № 1035, від 16.10.2024 № 1071 про початок та закінчення опалювальних сезонів, а також внесення змін до відповідних рішень ;

- придбання Відповідачкою у власність квартири №17 в будинку №6 по вул. Героїв України (колишня Леніна) у м. Світловодську Кіровоградської області на підставі договору купівлі - продажу квартири від 14.03.2007 року;

- переобладнання Відповідачкою квартири № 17 під магазин промислових товарів з прибудовою окремого входу по вул. Леніна, 6 на підставі надання такого дозволу за рішенням Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 06.03.2008 р. № 264 ;

- забезпечення Позивачем тепловою енергією від системи централізованого теплопостачання багатоквартирного будинку № 6 по вулиці Героїв України(колишня назва вулиця Леніна) в місті Світловодську, в якому знаходиться спірне приміщення від теплових мереж від 21.12.2023 року на підставі укладеного між Позивачем та Приватним підприємством «Керуюча компанія «БОРИСФЕН» договору про розмежування відповідальності між виконавцем послуги з постачання теплової енергії та виконавцем послуги з управління багатоквартирним будинком № 495 від 21.12.2023 року та актом межі розподілу експлуатаційної відповідальності та обслуговування;

-здійснення Позивачем послуг з постачання теплової енергії у опалювальні періоди на підставі рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради згідно наказів, що видавалися ним зокрема № 61 від 28.10.2021 року, № 14 від 30.03.2022 року, № 41 від 31.10.2022 року, № 11 від 31.03.2023 року, № 52 від 01.11.2023 року, № 9 від 29.03.2024 року, № 49 від 02.11.2024 року, №8 від 26.03.2025 року за тарифами, які затверджувалися рішеннями виконавчого комітету Світловодської міської ради, зокрема від 05.11.2021 року №782, від 26.10.2022 року №607, від 13.10.2023 року №691, від 11.10.2024 року №1051, від 27.01.2025 №51 ;

- направлення Позивачем рахунків - фактур (№ 151 за листопад 2021, № 147 за грудень 2021, № 152 за січень 2022, № 151 за лютий 2022, № 151 за березень 2022, № 156 за листопад 2022, № 156 за грудень 2022, № 156 за січень 2023, № 156 за лютий 2023, № 157 за березень 2023, № 157 за вересень 2023, № 162 за листопад 2023, № 162 за грудень 2023, № 102 за січень 2024, № 103 за лютий 2024, № 102 за березень 2024, № 162 за квітень 2024, № 162 за травень 2024, № 162 за червень 2024, № 162 за липень 2024, № 162 за серпень 2024, № 162 за вересень 2024, № 163 за жовтень 2024, № 158 за листопад 2024, № 159 за грудень 2024, № 159 за січень 2025, № 159 за лютий 2025, № 159 за березень 2025) та актів здавання - приймання послуги (№ 112 за листопад 2021, № 87 за грудень 2021, № 87 за січень 2022, № 78 за лютий 2022, № 77 за березень 2022, № 64 за листопад 2022, № 66 за грудень 2022, № 69 за січень 2023, № 66 за лютий 2023, № 70 за березень 2023, № 101 за листопад 2023, №102 за листопад 2023, № 102 від 31.12.2023, № 103 за грудень 2023, № 178 від 31.01.2024, № 179 від 31.01.2024, № 178 від 29.02.2024, № 179 від 29.02.2024, № 174 від 31.03.2024, № 175 від 31.03.2024, № 77 від 30.04.2024, № 77 від 31.05.2024, № 77 від 30.06.2024, № 77 від 31.07.2024, № 77 від 31.08.2024, № 77 від 30.09.2024, № 79 від 31.10.2024, № 175 від 30.11.2024, № 176 від 30.11.2024, № 179 від 31.12.2024, № 180 від 31.12.2024, № 179 від 31.01.2025, № 180 від 31.01.2025, № 179 від 28.02.2025, № 180 від 28.02.2025, № 177 від 31.03.2025, № 178 від 31.03.2025) ;

-визначення Позивачем наказом № 72 від 01.12.2021 розміру абонентської плати - 19,61 грн з ПДВ- за обслуговування будинків без вузлів комерційного обліку та здійснення її нарахування Відповідачці за період з листопада 2023 по грудень 2024 року у сумі 274,54 грн, а з 01 січня 2025 року -за наказом № 51 від 22 листопада 2024 року у розмірі 25,76 грн. з ПДВ. та здійснення її нарахування Відповідачці за період січень - травень 2025 року у розмірі 128,80 грн;

- направлення Позивачем актів здавання - приймання послуг та рахунок- фактурами з визначенням розміру плати за абонентське обслуговування на адресу місцезнаходження спірного приміщення, які були повернуті Позивачу з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Оскільки Відповідачкою не було здійснено оплату вартості означених вище послуг,

Позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з неї заборгованості за поставлену теплоенергію до спірного приміщення в сумі 98 517,08 грн та 403,34 грн плати за абонентське обслуговування, а також здійснив нарахування на означену суму заборгованості інфляційних втрат у сумі 26 813,50 грн, 3% річних в сумі 6 238,82 грн та пені у сумі - 5 575,58 грн.

Відповідачка у суді першої інстанції не скористалась правом на подання відзиву на позов.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність Позивачем обставин надання ним в передбаченому законом порядку послуг з постачання теплової енергії, але здійснив перерахунок позовних вимог та відмовив у стягненні 4 822,79 грн пені та 2,53 грн 3% річних.

Таким чином, суд стягнув з Відповідачки на користь Позивача 98 517,08 грн основного боргу за надання послуги з постачання теплоенергії, 403,34 грн - заборгованості з плати за абонентське обслуговування, 752,79 грн пені, 6 236,29 грн 3% річних та 26 813,50 грн інфляційних.

Також суд першої інстанції частково відшкодував за рахунок Відповідачки понесені Позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн, врахувавши фактичний обсяг наданих адвокатських послуг Позивачу, обґрунтованість поданих документів, ступінь складності цієї справи, критерій реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру заявлених витрат, а також часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Щодо доводів Відповідачки про порушення судом першої інстанції норм процесуального права через неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становить фундаментальний принцип, та має на увазі зокрема право на «усне слухання». При цьому право на публічний розгляд було б позбавлене сенсу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 24, 27, ЄСПЛ, від 13.12.2011).

Відповідно до частин другої - четвертої статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції з метою дотримання процесуальних прав Відповідачки та інформування її про розгляд даної справи ухвалою від 04.08.2025 відкрито провадження у справі та направлено її рекомендованим повідомленням за адресою місцезнаходження Відповідачки згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - вул. Олександра Халаменюка, 6, кв. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39600.

Зазначеною ухвалою суду було встановлено Відповідачці строк для надання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

На адресу суду було повернуто рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення даної ухвали 06.08.2025, будь яких заяв від Відповідачки не надходило.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Колегія суддів звертає увагу, що порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, і які регулюють відносини між ними.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17 зазначила, що направлення судом ухвали рекомендованою кореспонденцією на чинну адресу учасника є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання кореспонденції адресатом перебуває поза межами контролю суду.

Будь яких обґрунтувань або доказів щодо наявності обставин, які б свідчили про неможливість отримання Відповідачкою зазначеного поштового відправлення - останньою не надано.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги про неотримання саме Відповідачкою поштової кореспонденції, якій суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвали для вчинення відповідних дій за належною адресою, залежав від її волевиявлення, тобто мав суб`єктивний характер, оскільки за наявності підпису уповноваженої особи на рекомендованому повідомленні про вручення, яке повернулось до суду, відсутні підстави вважати Відповідачку не повідомленою про час та місце розгляду справи.

Таким чином, в силу норм ст.242 ГПК України Відповідачка вважається повідомленою з дня проставлення у поштовому повідомленні відмітки про отримання ухвали суду 06.08.2025, отже останнім днем строку на подання відзиву на позовну заяву є 22.08.2025.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на встановлені вище обставини, судова колегія вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про необізнаність щодо розгляду справи №917/1470/25 та неотримання ухвали суду, так як матеріалами справи підтверджується, що учасники справи у порядку ст. 242 ГПК України належно повідомлялися про розгляд справи судом першої інстанції .

Отже, за висновками судової колегії, наведеного процесуального порушення судом першої інстанції під час розгляду справи допущено не було.

Щодо суті спору.

Предметом апеляційного перегляду є незгода Відповідачки з висновками суду першої інстанції про стягнення спірних сум за її рахунок, обґрунтовуючи таку незгоду відсутністю обов`язку з їх оплати.

Так, суд першої інстанції визнав доведеним Позивачем факт надання Відповідачці, як власниці нежитлового приміщення -магазину «Амертин», розташованого в будинку №6 по вул. Героїв України у м. Світловодськ, послуг з постачання теплової енергії у спірний період.

Оскаржуючи рішення суду, Відповідачка зазначала, що суд першої інстанції припустився помилкового висновку щодо доведеності позовних вимог, оскільки постановою Полтавського апеляційного суду від 22.02.2022 року у цивільній справі №537/5528/16-ц було припинено право власності на приміщення магазину «Амертин» в будинку №6 по вул. Героїв України (колишня Леніна) у м. Світловодську Кіровоградської області після поділу майна між подружжям.

За аргументами апеляційної скарги у задоволенні позовних вимоги за період з 24.02.22 по березень 2025 року слід відмовити за безпідставністю, а до вимог про стягнення заборгованості з листопада 2021 до 23.02.2022 - застосувати строки позовної давності.

Судова колегія вважає доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017 (далі -Закон №2189), який введено в дію з 01.05.2019 та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуг з постачання теплової енергії», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджено, які набули чинності з 04.09.2019 (далі- Правила).

Відповідно до статей 5, 12 Закону №2189, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема - послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такий договір вважається укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб- сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги (ч. 5 ст. 13 Закону №2189).

Так, з обставин справи вбачається, що текст такого договору розміщено на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» http://svpobut.kr.ua 01 листопада 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачка протягом 30 днів з дня опублікування тексту вищенаведеного індивідуального договору на офіційному веб-сайті виконавця послуг (позивача) не прийняла рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклала відповідний договір з позивачем як виконавцем комунальної послуги.

При цьому, фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору), у відповідності до п. 13 Правил, є вчинення споживачем будь- яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статей 10 та 11 Закону України "Про електронну комерцію" (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).

Оскільки факт надання Позивачем послуг з постачання теплової енергії в приміщення зазначеного багатоквартирного будинку в опалювальний період 2021 року та 2022 року підтверджений матеріалами справи та Відповідачкою не спростований, судова колегія вважає укладеним між сторонами індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії на спірне нежитлове приміщення від 01.11.2021.

Разом з тим, встановлюючи обов`язок Відповідачки з оплати вартості наданих Позивачем послуг з теплопостачання у нежитлове приміщення, суд першої інстанції виходив з доведеності Позивачем як факту надання таких послуг, так і факту належності Відповідачці спірного приміщення пославшись на Договір купівлі - продажу квартири від 14.03.2007 року (зареєстровано в реєстрі за №853) та факт звернення 24.01.2008 року до Виконавчого комітету Світловодської міської ради.

Будь яких доказів щодо права власності на спірне приміщення в спірний період або посилання на такі обставини позовна заява не містить, судом також залишені поза увагою обставини належності спірного приміщення в період з листопаду 2021 року по березень 2025 року, за послуги з теплопостачання якого Відповідачці заявлені позовні вимоги.

Зазначена обставина має значення для розгляду справи в розумінні вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 з наступними змінами (далі-Правила), оскільки саме власник (або уповноважена ним особа) приміщення, зокрема, в багатоквартирних будинках, є споживачем теплової енергії для потреб опалення та гарячої води.

За змістом ч.7 ст.21, ч.4 ст.22 зазначеного Закону, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води надаються згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Так, за змісту п.1 Правил, вони регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

За змістом абзацу сьомого п.13 Правил, у разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни.

В апеляційній скарзі Відповідачка не заперечує факт належності їй спірного приміщення та споживання теплової енергії до кінця лютого 2022 року, проте посилається на зміст постанови Полтавського апеляційного суду у цивільній справі №537/5528/16-ц, якою було припинено її право власності на приміщення магазину «Амертин» в будинку №6 по вул. Героїв України (колишня Леніна) у м. Світловодську Кіровоградської області в межах поділу майна між подружжям, яка, як вбачається з даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, не оскаржувалась в касаційному порядку та набула законної сили.

Зазначену обставина не може бути проігноровано судовою колегією, оскільки вона є встановленим фактом, що силу ст.75 ГПК України не підлягає окремому доказуванню в межах даної справи, хоча цей факт встановлений лише відносно Відповідачки.

Зазначений факт не спростований та не заперечений Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, проте його доводи про неможливість прийняття додаткових доказів судова колегія не бере до уваги, оскільки сама по собі постанова апеляційного суду є не додатковим доказом з особливим порядком долучення на стадії апеляційного перегляду в силу ст.269 ГПК України, а є остаточним судовим рішенням, яким встановлені факти, що мають значення для даної справи та в силу принципу юридичної визначеності не можуть бути проігноровані судом при апеляційному перегляді даної справи.

При цьому, сам факт ненадання Відповідачкою під час розгляду справи у суді першої інстанції зазначеної постанови, якою припинено право власності на спірне приміщення, не свідчить про відсутність її права в силу ч. 4 ст.165 ГПК України заперечувати проти належності їй спірного приміщення, оскільки а ні Позивачем в позовній заяві, а ні судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення не досліджувалося обставини права власності на зазначене нежитлове приміщення протягом заявленого Позивачем спірного періоду теплопостачання, а обставини набуття Відповідачкою права власності в період 2007-2008 років не мають значення для вирішення спору, що базується на договірних відносинах, що виникли в листопаді 2021 року.

Оскільки за вищенаведеними вимогами закону ця обставина безпосередньо впливає на належність відповідача за заявленим позовом, вона мала бути досліджена судом.

Судова колегія звертає увагу, що хоча жодною зі сторін не наданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на вищенаведене нежитлове приміщення у спірний період 2021-2025 років, проте встановлений факт припинення права власності Відповідачки на таке майно (закріплення такого права за іншою особою) за рішенням суду, що набрало законної сили 23.02.2022 року - сам по собі не залежить від державної реєстрації та свідчить про те, що із втратою права власності Відповідачка перестала бути споживачем за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії на спірне нежитлове приміщення від 01.11.2021.

Обставин того, що після цієї події з`явилися інші підстави до покладення на Відповідачку обов`язку зі сплати за послуги теплопостачання-матеріали справи не містять, про наявність таких обставин сторонами не заявлено.

Щодо доводів Позивача про невиконання Відповідачкою передбаченого п. 45 Правил обов`язку інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника об`єкта нерухомого майна шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, то діюче законодавство в сфері теплопостачання не пов`язує невиконання такого обов`язку споживача із продовженням дії відповідного договору, а межами даної справи не охоплюється розгляд питання щодо наслідків такого порушення, зокрема, у вигляді понесених іншою стороною збитків.

Враховуючи, що Відповідачкою не спростований факт отримання послуг з теплопостачання у період з листопада 2021 по лютий 2022, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності позовних вимог в цій частині, а доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування строку позовної давності до позовних вимог в цій частині, відхиляються з огляду наступне.

Так, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ Прикінцевих та Перехідних положень доповнено пунктом 12 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611, тощо неодноразово продовжено.

Встановлений постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 карантин тривав до 01.07.2023 відповідно до постанови КМУ № 651 від 27.06.2023.

Згідно з пунктом 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, чинного на дату звернення Позивача до суду із даним позовом, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, Позивачем не пропущено строк позовної давності щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за період за період з листопада 2021року до 23.02.2022, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються судом за безпідставністю.

За таких підстав є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за період листопад 2021-лютий 2022року у розмірі 24 504,46грн з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат у межах заявленого Позивачем періоду за кожним актом окремо.

Як вбачається зі зробленого судом першої інстанції розрахунку, правильність якого не оскаржується сторонами, на заборгованість за надані Відповідачу послуги теплопостачання за період з листопада 2021 по лютий 2022року в межах визначеного в позовній заяві періоду розмір 3% річних складає 2512, 43грн, а інфляційних втрат - 13 198,65грн, і саме ці складові підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача за порушення виконання грошового зобов`язання на підставі ст.625 ЦК України.

Щодо вимог про стягнення пені за порушення строку внесення плати за надані в період листопада 2021-лютого 2022 року послуг з теплопостачання, право на нарахування якої у Позивача виникло з 01.12.2021 по 01.03.2022 відповідно, то в задоволенні саме цих вимог судом першої інстанції було відмовлено і в цей частині рішення суду не оскаржується сторонами, отже підстави до перегляду висновку суду в цій частині відсутнє відповідно до вимог ст.269 ГПК України, а також з урахуванням принципу заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius).

Зазначений принцип означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення та не можливість її потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2023 року у справі № 179/363/21 (провадження № 61- 4060св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року в справі № 757/42885/19-ц (провадження № 61-9060св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року в справі № 336/6023/20 (провадження № 61-11523сво23), пункт 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24)).

Щодо позовних вимог про стягнення плати за послуги теплопостачання за наступні після лютого 2022 року розрахункові періоди, інфляційних втрат, 3% річних та пені за невиконання грошового зобов`язання у вигляді плати за послуги з теплопостачання за ці періоди, починаючи з березня 2022 року до лютого 2025 року, а також заборгованості з плати за абонентське обслуговування за період листопад 2023 - травень 2025, то в задоволенні ціх вимог слід відмовити, оскільки обов`язку Відповідачки сплачувати відповідні послуги у наведені періоди не встановлено, починаючи з 23.02.2022 року, вона перестала бути споживачем послуг з теплопостачання за спірним договором з початку розрахункового періоду березня 2022 року.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими, у зв`язку з чим рішення господарського суду Полтавської області від 30.10.2025р. підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 74012,62грн, заборгованості з плати за абонентське обслуговування за період листопад 2023 - травень 2025 в сумі 403,34 грн, 13614,85грн. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 3723,86грн та пені у сумі 752,79 грн, а також розподілу судових витрат на підставі ч.1 ст. 277 ГПК України через не з`ясування обставин, що мають значення для справи; в скасованій частині слід прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду про стягнення з Відповідачки на користь Позивача суми боргу за розрахункові періоди листопада 2021- лютого 2022 у розмірі 24 504,46грн, 3 % річних у розмірі 2512, 43грн та інфляційних втрат - 13 198,65грн слід залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Стосовно розподілу судових витрат, що понесені сторонами в суді першої інстанції, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за підсумками розгляду справи по суті покладаються на обидві сторони пропорційно задоволеним вимогам.

За змістом п. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наявність підстав до зміні рішення суду першої інстанції, судова колегія здійснює перерозподіл витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви пропорційно задоволеним позовним вимогам, у зв`язку з чим стягненню з Відповідачки на користь Позивача підлягає судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 708,25грн.

Що стосується вимог Позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, судова колегія зазначає наступне.

Так Позивачем було заявлено стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 13 755,00 грн, які він підтверджував наступними доказами, а саме:

-договором №01/06/2023.2023 про надання професійної правничої допомоги від 01.06.2023 року (далі - договір від 01.06.2023 року), укладеним між Позивачем (клієнтом) та адвокатом Солдатенко Е. С.,

-додатковою угодою №21/07/2025 до договору про надання професійної правничої допомоги №01/06/2023 від 01.06.2023 року;

- актом приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 15.09.2025 року за договором про надання професійної правничої допомоги №01/06/2023 від 01.06.2023 року за яким Позивач прийняв надання наступної професійної правничої допомоги на загальну суму 13 755,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд першої інстанції при розгляді даної заяви встановив, що відшкодуванню не підлягають витрати на складання заяви про відшкодування таких витрат, а також керуючись критеріями реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру та пропорційності визначив, що належною сумою цих витрат є 10000грн.

Цей висновок суду першої інстанції сторонами не оспорюється, апеляційна скарга не містить окремих доводів про його безпідставність.

Отже судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо доведеності та співмірності зазначеного розміру понесених Позивачем витрат на правову допомогу, що підлягає розподілу з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог в розумінні ст. 129 ГПК України та вважає таким, що підлягає відшкодуванню з Відповідачки на рахунок Позивача 3030,03грн понесених ним витрат на професійну правову допомогу в суді першої інстанції.

Що стосується витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, то такі витрати також підлягають розподілу на підставі 129 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам, у зв`язку з чим з Позивача на користь Відповідачки слід стягнути суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2571,23грн.

Щодо інших судових витрат, що пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, то жодною із сторін таких вимог заявлено не було, отже вони не підлягають розподілу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Бондур Аліни Василівни, м. Кременчук, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 у справі №917/1470/25- задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 у справі №917/1470/25 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 74012,62грн, заборгованості з плати за абонентське обслуговування за період листопад 2023 - травень 2025 в сумі 403,34 грн,13614,85грн. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 3723,86грн та пені у сумі 752,79 грн, а також в частині розподілу судових витрат.

В скасованій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» відмовити.

Провести новий розподіл витрат, понесених сторонами в суді першої інстанції.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Бондур Аліни Василівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (вул. Сковороди Григорія, 2А, м. Світловодськ, Олександрійський район, Кіровоградська область, 27500, ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 708,25 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3030,03грн.

В іншій частині рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 у справі №917/1470/25 залишити без змін, виклавши другий абзац його резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Фізичної особи - підприємця Бондур Аліни Василівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (вул. Сковороди Григорія, 2А, м. Світловодськ, Олександрійський район, Кіровоградська область, 27500, ) заборгованість за надання послуги з постачання теплової енергії основну суму заборгованості у розмірі 24 504,46грн, 3 % річних у розмірі 2512, 43грн, а інфляційних втрат - 13 198,65грн, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 708,25 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3030,03грн.»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (вул. Сковороди Григорія, 2А, м. Світловодськ, Олександрійський район, Кіровоградська область, 27500, ) на користь Фізичної особи - підприємця Бондур Аліни Василівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2571,23грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков