ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" лютого 2026 р. м. Київ

Справа № 911/411/26

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши заяву Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» про забезпечення позову такої особи до Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Релігійна організація «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» (далі позивач, заявник, Релігійна організація) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі відповідач, Броварська МР) в якому просить визнати незаконним та скасувати п.4 рішення Броварської МР від 29.06.2023 №1224-51-08 «Про припинення права користування земельними ділянками, затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, надання згоди на поділ земельних ділянок, припинення дії договорів оренди земельних ділянок», яким припинено право Релігійної організації орендувати земельну ділянку площею 1,5000га для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій по вул. Максименка, земельна ділянка 43-а в с. Княжичі Броварського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:015:0023.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на прийняття такого рішення за відсутності факту порушення ним земельного законодавства України. Позивач вважає, що прийняте відповідачем рішення порушує принцип «добропорядного врядування» та позбавило позивача легітимних очікувань користуватися комунальною власністю. Також, позивач зауважує, що на нього не поширюється обов`язок вносити зміни до статуту в частині повної назви Релігійної організації, а втрата чинності статуту в цій частині не має наслідком припинення діяльності Релігійної організації в цілому.

Станом на 18.02.2026 провадження у справі за відповідним позовом не відкрито.

Разом із поданням позову, 16.02.2026 позивачем подано заяву про забезпечення відповідного позову, у якій позивач просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом:

- заборони Броварській МР вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:015:0023 за адресою Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вулиця Максименка, 43-а (в тому числі, але не обмежуючись, передавати у користування (оренду), відчужувати право користування (оренди), відчужувати на користь будь-яких інших осіб, забудови іншими об`єктами, знесення існуючих на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна) до вирішення спору по суті;

- зупинити дію п.4 рішення Броварської МР від 29.06.2023 №1224-51-08 «Про припинення права користування земельними ділянками, затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, надання згоди на поділ земельних ділянок, припинення дії договорів оренди земельних ділянок», яким припинено право Релігійної організації орендувати земельну ділянку площею 1,5000га для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій по вул. Максименка, земельна ділянка 43-а в с. Княжичі Броварського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:015:0023.

Заявляючи про застосування заходів до забезпечення позову, позивач вказує на загрозу передачі спірної земельної ділянки в оренду Управлінню Київської єпархії Православної Церкви України, що у разі задоволення позову у даній справі, може утруднить або зробить неможливим виконання такого рішення суду, оскільки право оренди на спірну земельну ділянку належатиме іншій особі. Крім того, заявник посилається на загрозу передачі в постійне чи тимчасове користування спірної земельної ділянки відповідачем як її власником іншим особам.

Дослідивши подану заяву, суд вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. В силу ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії (пп.2 ч.1 ст.137 ГПК України). При цьому, перелік заходів забезпечення позову, наведений у ст.137 ГПК України, не є вичерпним, оскільки п.10 ч.1 такої статті визначено, що позов забезпечується і іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вжиття заходів до забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя та уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову.

Так, законом не визначено перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суд у кожному конкретному випадку оцінює їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17, постанові Верховного Суду від 11.02.2026 у справі №911/9/24).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу (іншим особам) здійснювати певні дії (постанови Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 914/649/20, 16.05.2023 у справі № 910/2281/22).

Вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та може гарантувати виконання ухваленого судового рішення у розумний строк.

З огляду на викладене, господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є законність рішення Броварської МР, яким припинено право позивача орендувати земельну ділянку з кадастровим номером :01:015:0023, що належить територіальній громаді, яку представляє Броварська МР. Право власності на відповідну земельну ділянку та право оренди такої земельної ділянки зареєстровано, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.02.2026 №464083537.

Отже, відповідач як особа, що представляє територіальну громаду і право власності якої на спірну земельну ділянку зареєстровано у встановленому порядку, може у будь-який момент її відчужити, дотримавшись встановленої процедури, або передавати в тимчасове користування третім особам, прийняти рішення про зміну цільового призначення такої земельної ділянки, передати в заставу, здійснити її поділ, виділ, об`єднати з іншою земельною ділянкою тощо.

Відповідні дії, які можуть бути вчинені, перешкоджатимуть відновленню права позивача, у випадку встановлення факту його порушення у разі задоволення позову, оскільки конфігурація, цільове призначення, власник чи користувач такої земельної ділянки можуть бути змінені. За вказаних умов вимога про надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Окрім припущення про можливість відповідача вчинити вказані дії щодо спірної земельної ділянки, з матеріалів справи вбачається, що Управління Київської єпархії ПЦУ звернулося до Бориспільської МР з листом від 12.07.2023, у якому просило передати в постійне користування земельну ділянку площею 1,5000га для ведення господарської діяльності громадських та релігійних організацій по вул. Максименка, земельна ділянка 43-а в с. Княжичі Броварського району Київської області; кадастровий номер земельної ділянки :01:015:0023.

Судом встановлено, що відповідний лист надісланий після прийняття рішення Броварською МР від 29.06.2023 №1224-51-08, тобто є ймовірність передачі такої земельної ділянки до вирішення спору у даній справі третій особі.

З урахуванням встановлених обставин неможливо виключити реалізацію відповідачем свого права як особи, що представляє власника земельної ділянки, що може розпорядитися нею на власний розсуд та в будь-який момент на користь третіх осіб. Проте, подальше відчуження у тимчасове чи постійне користування спірної земельної ділянки може стати підставою для заявлення нових вимог до інших учасників у іншому провадженні, а, отже, і загрожує ефективному захист права позивача, у випадку, якщо під час розгляду даної справи буде встановлено факт його порушення.

Окрім того, в силу ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з п.1, пп. 2.2 п.2 договору оренди земельної ділянки від 15.12.2017: в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним в Україні земельним законодавством, орендодавець зобов`язується передати орендареві в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, визначену цим договором, для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, кадастровий номер :01:015:0023, яка розташована в селі Княжичі, вул. Монастирська, 1; на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: споруда церкви, загальною площею 163,37кв.м.

Відповідно до ч.1 ст.417 ЦК України: у разі припинення права користування земельною ділянкою, на якій була споруджена будівля (споруда), власник земельної ділянки та власник цієї будівлі (споруди) визначають правові наслідки такого припинення; у разі недосягнення домовленості між ними власник земельної ділянки має право вимагати від власника будівлі (споруди) її знесення та приведення земельної ділянки до стану, в якому вона була до надання їй у користування.

Отже, припинення права користування земельною ділянкою, що мало місце відповідно до п.4 спірного рішення, надає Броварській МР як особі, що представляє власника земельної ділянки, право вимагати від власника споруди її знесення.

За таких обставин обраний вид забезпечення позову як заборона Броварській МР, як власнику земельної ділянки, вчиняти певні дії, пов`язані із реалізацією правомочностей власника спірної земельної ділянки. є співмірним із заявленими вимогами.

Заходи забезпечення позову є тимчасовими та вводяться на період вирішення спору по суті, з метою зупинення можливого вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення у випадку задоволення позову. Тимчасові обмеження не вплинуть на право власності територіальної громади.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зупинення дії п.4 рішення Броварської МР від 29.06.2023 №1224-51-08, оскільки це буде фактично тотожно задоволенню заявлених вимог, між тим спір не вирішено по суті а питання про забезпечення розглядається на стадії прийняття позовної заяви до розгляду, тобто до вирішення спору по суті.

Між тим. в силу ч.11 ст.137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

З огляду на викладене, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч.ч.6, 8 ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Частково задовольнити заяву Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» (вх.№1170 від 16.02.2026) про забезпечення позову.

2. Заборонити Броварській міській раді Броварського району Київської області вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:015:0023 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12; Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Максименка, земельна ділянка 43-а), а тому числі передавати у користування (оренду), відчужувати її або право користування нею на користь інших осіб, здійснювати її поділ, об`єднання з іншою земельною ділянкою, змінювати її цільове призначення. забудовувати її, зносити об`єкти нерухомого майна, розташовані на такій земельній ділянці.

3. Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

4. Ухвала суду є виконавчим документом, за яким є:

- стягувачем Релігійна організація «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» (ідентифікаційний код 23582812; 07445, Київська обл., Броварський р-н, с. Княжичі, вул. Максименка, буд.1);

- боржником - Броварська міська рада Броварського району Київської області (ідентифікаційний код 26376375, 07400, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, вул. Героїв України, буд. 15.

5. В іншій частині поданої заяви відмовити.

6. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 18.02.2026 та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Ухвалу видано 18.02.2026.

Суддя А.Р. Ейвазова