ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1099/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді Мовчуна А.І, розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Тауер Компані"

до відповідача Приватного підприємства "УКР-КОМ"

про стягнення заборгованості у розмірі 1 972 747,21 грн

Секретар судового засідання Агаєва Н.Б.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Тедорадзе М.Д. (в режимі відеоконференції);

Від відповідача: Ляшук М.В.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Рівненської області 25.11.2025 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Тауер Компані" до відповідача Приватного підприємства "УКР-КОМ" про стягнення заборгованості у розмірі 1972747,21 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Тауер Компані" та Приватним підприємством "УКР-КОМ" укладено договір підряду № 5014309 з будівництва та модернізації об`єктів інфраструктури Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Тауер Компані", відповідно до актів виконаних робіт, підписаних сторонами, деякі роботи та послуги, які замовлялися позивачем і на виконання яких погоджувався відповідач (про що укладалися відповідні окремі письмові додаткові угоди), були виконані останнім із простроченням.

За твердженням позивача, за несвоєчасне виконання зобов`язань взятих на себе відповідачем щодо виконання умов укладеного правочину, позивачем нараховано відповідачу 1212195,18 грн штрафу та 760552,03 грн пені.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача визнає факт укладення договору підряду та не заперечує, що виконання окремих робіт здійснено з простроченням визначених у додаткових угодах до договору строків. Представник зазначає, що несвоєчасне виконання взятих на себе зобов`язань обумовлене наявністю обставин, які не залежали від волі відповідача та мали надзвичайний характер, зокрема знеструмлення електричних мереж, щоденні повітряні тривоги, існування яких підтверджено висновком Рівненської торгово - промислової палати від 16.01.2025 № 56.01./19 та постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025.

У відповіді на відзив представник позивача заперечує проти наведених відповідачем причин не виконання робіт за договором, оскільки не спростовано факт самих порушень. Також відповідачем не обгрунтовано, які заходи вживались для того, щоб виконати роботи згідно додаткових угод. Доводи відповідача щодо наявності форс - мажорних обставин є необгрунтованими, оскільки вони підтверджуються судовим рішенням, яке стосується інших додаткових угод та не має відношення до предмету спору.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача зазначає, що не покликається на форс - мажорні обставини, як на підставу звільнення від відповідальності за порушення умов договору, а просить врахувати обставини, встановлені судовим рішенням та висновком Рівненської торгово - промислової палати від 16.01.2025 № 56.01./19, як на підставу для зменшення неустойки.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.12.2025.

10.12.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому міститься клопотання про зменшення неустойки.

17.12.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

22.12.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 22.12.2025 підготовче засідання відкладено на 08.01.2026.

Ухвалою суду від 08.01.2026 підготовче засідання відкладено на 22.01.2026.

Ухвалою суду від 22.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.02.2026.

В судовому засіданні 12.02.2026 представник позивача просила задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача просив зменшити неустойку на 90% з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

13.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Тауер Компані" (далі - позивач/замовник) та Приватним підприємством "УКР-КОМ" (далі - відповідач/підрядник) укладено договір підряду № 5014309 з будівництва та модернізації об`єктів інфраструктури Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Тауер Компані" (далі - договір).

Відповідно до пункту 2.1 договору, підрядник зобов`язується від імені та за дорученням замовника, на свій ризик, виконати роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконані роботи.

Згідно пункту 2.2. договору, Приватне підприємство "УКР-КОМ" прийняло зобов`язання виконати повний комплекс робіт з будівництва (монтажу), реконструкції, технічного переоснащення об`єктів, зокрема, проектні роботи, отримати всі необхідні дозволи, укласти та переоформити договори оренди, роботи з енергозабезпечення об`єктів, оснащення протипожежної та охоронною сигналізацією, роботи з поточного та капітального ремонту об`єктів, тощо.

Пунктом 3.3.1 договору передбачено, що підрядник зобов`язаний якісно виконати та здати замовнику всі роботи в обсягах і у строки, що передбачені положеннями цього договору, тощо. Для робіт із розділу 1.15. додатку № 1 до договору (термінові роботи) строк виконання робіт - 48 годин із моменту прийняття замовлення в роботу.

Вартість робіт за договором становить всі прийняті за актами роботи, замовлені за всіма додатковими угодами або WO за цінами у відповідності прейскуранту, що наведений у додатку №1 до цього договору (далі - прейскурант). У разі, якщо необхідно провести роботи, що не увійшли у прейскурант, їх вартість буде визначатись за кошторисом, який додається до додаткової угоди (пункт 4.2 договору).

Відповідно до пункту 5.5 договору підрядник зобов`язаний приступити до виконання робіт та завершити їх не пізніше дат, вказаних у відповідних додаткових угодах та/або WO.

Пунктом 5.7. договору передбачено, що приймання - передача виконаних робіт відбувається після отримання замовником від підрядника повідомлення про завершення їх виконання, наявності сканованої копії підписаної сторонами відомості (Ф.2) та відомості демонтованих ТМЦ (Ф.5 наведена в додатку № 4 до цього договору), належним чином оформленого акту, запропонованої дати візиту замовника для перевірки якості та повноти виконаних Робіт.

Згідно пункту 7.1 договору за порушення взятих за цим договором зобов`язань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та відповідно до положень цього договору.

У разі порушення строку виконання робіт (окрім зазначених в п. 7.5.1 договору), підрядник, на вимогу замовника, сплачує останньому пеню в розмірі 0,2% від вартості невиконаних або неналежно/несвоєчасно виконаних робіт, за кожний день прострочення. У разі порушення строків виконання робіт більше, ніж на 30 (тридцять) календарних днів, замовник має право додатково стягнути штраф 10% від вартості таких робіт та відмовитися від їх прийняття в т.ч з правом розірвати в односторонньому порядку відповідну додаткову угоду до цього договору та/або відмовитись від WO, направивши підряднику повідомлення про розірвання/відмову та вимагати від підрядника сплати нарахованої за 30 (тридцять) календарних днів пені без компенсації замовником фактичних витрат підрядника на такі Роботи (пункт 7.5 договору).

Договір набуває чинності з дати набуття чинності та діє до 31.08.2026 (включно). Якщо на дату закінчення строку дії цього договору які-небудь з зобов`язань сторін невиконані та/або якщо строк виконання окремих зобов`язань встановлений таким чином, що він виходить за межі строку дії договору, то такі зобов`язання залишаються чинними до їх повного виконання (п.13.2. договору).

Сторонами були укладені додаткові угоди до договору №5014309-53 від 27.11.2023, №5014309-54 від 28.11.2023, №5014309_1-9 від 08.12.2023, №5014309_1-5 від 21.11.2023, №5014309-47 від 22.11.2023, №5014309-46 від 22.11.2023, №5014309-48 від 22.11.2023, №5014309-49 від 23.11.2023, №5014309-26 від 20.10.2023, №5014309-14 від 17.10.2023, №5014309-18 від 20.10.2023, №5014309-24 від 20.10.2023, №5014309-22 від 20.10.2023, №5014309-28 від 20.10.2023, №5014309-111 від 02.02.2024, №5014309-122 від 22.02.2024, №5014309-108 від 25.01.2024, №5014309_1-8 від 28.11.2023, №5014309-123 від 11.03.2024, №5014309 -119 від 13.02.2024, №5014309 -124 від 13.03.2024, №5014309 -125 від 11.03.2024.

Позивач неодноразово направляв претензії відповідачу з вимогами сплати штрафних санкцій (а.с.137-138, 143-144, 149, 154, 159, 164, 169, 171-172, 174-175, 177-178, 180-181, 184, 187, 189-190, 192-195, 202-203, 205-208, 210-211, 213-214, 218-219, 223-224), а також повідомив, що оскільки строки виконання зобов`язання були порушені більш ніж на 30 днів, то у відповідності п. 7.5. договору користується правом відмовитися від виконання робіт і розриває в односторонньому порядку додаткові угоди до договору №5014309-53 від 27.11.2023, №5014309-54 від 28.11.2023, №5014309_1-9 від 08.12.2023, №5014309_1-5 від 21.11.2023, №5014309-47 від 22.11.2023, №5014309-46 від 22.11.2023, №5014309-48 від 22.11.2023, №5014309-49 від 23.11.2023, №5014309-26 від 20.10.2023, №5014309-14 від 17.10.2023, №5014309-18 від 20.10.2023, №5014309-24 від 20.10.2023, №5014309-22 від 20.10.2023, №5014309-28 від 20.10.2023, №5014309-122 від 22.02.2024, №5014309-108 від 25.01.2024, №5014309_1-8 від 28.11.2023, №5014309-123 від 11.03.2024, №5014309-119 від 13.02.2024, №5014309 -124 від 13.03.2024, №5014309 -125 від 11.03.2024.

Як вбачається з акту приймання-передачі виконаних робіт до додаткової угоди №5014309-111 від 02.02.2024, складеного сторонами 04.04.2025 року, роботи, які замовлялися позивачем і на виконання яких погоджувався відповідач, загальною вартістю 111070,48 грн (Сто одинадцять тисяч сімдесят гривень 48 копійок) з ПДВ, були виконані із простроченням.

Оскільки підрядник не виконав роботи у строки, встановлені договором, позивач, на підставі п. 7.5. договору, нарахував 760552,03 грн пені та 1212195,18 грн штрафу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Статтею 875 ЦК України врегульовано, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно - кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч.1 ст.846 ЦК України).

Приписами ч. 2 ст. 849 ЦК України унормовано, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Суд зазначає, що станом на вказані дати в додаткових угодах до договору, узгоджені сторонами, в межах яких за вимогами ч. 1 ст. 631 ЦК України сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, підрядник роботи не виконав в повному обсязі, що відповідачем не заперечено та визнано.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У силу вимог ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України врегульовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За ч. 1-3 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.1, 2 ст. 549 ЦК України ).

Отже, відповідно до п. 7.5 договору у разі порушення строку виконання робіт (окрім зазначених в п.7.5.1 договору), підрядник, на вимогу замовника, сплачує останньому пеню в розмірі 0,2% від вартості невиконаних або неналежно/несвоєчасно виконаних робіт, за кожний день прострочення. У разі порушення строків виконання робіт більше, ніж на 30 (тридцять) календарних днів, замовник має право додатково стягнути штраф 10% від вартості таких робіт та відмовитися від їх прийняття в т.ч з правом розірвати в односторонньому порядку відповідну додаткову угоду до цього договору та/або відмовитись від WO, направивши підряднику повідомлення про розірвання/відмову та вимагати від підрядника сплати нарахованої за 30 (тридцять) календарних днів пені без компенсації замовником фактичних витрат підрядника на такі роботи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечується факт прострочення строків виконання окремих робіт згідно додаткових угод.

Поряд з цим, відповідачем не заперечується, що Приватне підприємство "УКР-КОМ" виконало свої зобов`язання за договором підряду №5014309 з будівництва та модернізації об`єктів інфраструктури з порушенням визначених строків, за винятком додаткових угод, щодо яких позивач реалізував право їх одностороннього розірвання.

Суд здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення LIGA 360 встановив, що позивачем правильно нараховано суму пені та штрафу.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1212195,18 грн штрафу та 760552,03 грн пені.

Щодо клопотання представника відповідача про зменшення неустойки.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що відповідно до правових позицій Верховного Суду та Конституційного Суду України неустойка має компенсаційний, а не каральний характер і суд має право зменшити її розмір, якщо він є надмірним, неспівмірним із наслідками порушення та завдає боржнику непомірного тягаря. Зазначає, що у даній справі позивачем а ні до моменту подання позову (у поданих претензіях), а ні власне у самому позові не зазначається про заподіяння позивачу збитків у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором. Таким чином, відповідач вважає, що стягнення штрафних санкцій в повному обсязі буде суперечити загальним стягнення справедливості, добросовісності, розумності.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Верховний Суд у постанові від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 аналізуючи питання зменшення розміру штрафу/пені відповідно до норм статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України дійшов висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Таким чином, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача.

При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).

Суд зазначає, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

В постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 сформульовано висновок про те, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить із конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, що водночас мають узгоджуватись із положенням статті 233 Господарського кодексу України і частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватись та оцінюватись судом відповідно до статей 86, 210, 237 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 7.42 постанови від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду виснувала, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою для зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин першої, другої статей 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.

Суд відзначає, що приписи ст. 225 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) конкретизують, що саме належить до складу збитків: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності.

При цьому, позивачу слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Крім того, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не доведено понесення збитків, пов`язаних з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання за договором. Поряд з цим, суд зазначає, що пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом.

Оцінюючи підстави щодо зменшення пені та штрафу, виходячи з інтересів сторін, суд враховує обставини, які заслуговують на увагу та надає оцінку таким критеріям:

1) майнового стану (суд враховує, що матеріалами справи не підтверджено погіршення фінансового стану Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Тауер Компані" у зв`язку з можливим зменшенням неустойки);

2) співвідношенню розміру штрафних санкцій із можливими збитками кредитора (в матеріалах справи відсутні докази понесення реальних збитків чи виникнення у нього додаткових обов`язків перед іншими особами);

3) характеру прострочення (судом враховано, що пеня нарахована за відносно нетривалий проміжок часу, без ознак зловживання правами з боку Приватного підприємства "УКР-КОМ" чи навмисного затягування виконання за договором підряду);

4) балансу інтересів сторін (суд виходить з того, що відповідачем виконано зобов`язання за договором підряду № 5014309 з будівництва та модернізації об`єктів інфраструктури Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Тауер Компані" (хоча поза межами обумовлених строків), за винятком додаткових угод, щодо яких позивач реалізував право їх одностороннього розірвання.

Водночас суд враховує існування об`єктивних обставин, пов`язаних із воєнним станом (повітряні тривоги, відключення електроенергії), які об`єктивно можуть ускладнювати своєчасне виконання робіт та мають істотний вплив на можливість дотримання графіку виконання зобов`язань).

Зважаючи на встановлені обставини, суд зазначає, що повне стягнення неустойки за наявності фактично прийнятих робіт і встановлених обставин прострочення призвело б до покладання на відповідача надмірного тягаря, який не відповідає реальним наслідкам порушення зобов`язання.

Отже, суд вважає, що зменшення розміру пені, на даний момент є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

З урахуванням доводів відповідача, ненадання позивачем доказів понесення ним у зв`язку з простроченням відповідача (несвоєчасне виконання робіт) збитків та розміру таких збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

За таких обставин, суд дійшов висновку про зменшення розміру штрафних санкцій на 90% та стягнення з відповідача 197274,72 грн штрафних санкцій, з яких 121219,52 грн штрафу та 76055,20 грн пені.

Висновки суду.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, тому, позов слід задоволити частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, судовий збір, у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі статті 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Аналогічна правова позиція щодо розподілу судових витрат викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 05.04.2018 у справі № 917/1006/16, від 03.04.2018 у справі № 902/339/16.

Згідно із частиною четвертою статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, повинні відшкодовуватися за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "УКР-КОМ" (33027, м. Рівне, вул. Київська, буд. 10б, оф. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Тауер Компані" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, ) 76 055 (сімдесят шість тисяч п`ятдесят п`ять) грн 20 коп пені, 121 219 (сто двадцять одну тисячу двісті дев`ятнадцять) грн 52 грн штрафу та 23 672 (двадцять три тисячі шістсот сімдесят дві) грн 97 коп витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 17 лютого 2026 року.

Суддя А.І.Мовчун