cправа № 911/2217/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альта Експерт"
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат
у справі № 911/2217/24
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альта Експерт"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Травень 21"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:
1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудком";
2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Реал Регіон 2",
про визнання недійсним правочину та визнання відсутнім права
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Травень 21"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альта Експерт"
про зобов`язання вчинити дії,
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.12.2025 у справі № 911/2217/24 касаційну скаргу ТОВ "Травень 21" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025, рішення Господарського суду Київської області від 24.07.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 у справі № 911/2217/24 скасовано. У задоволенні первісного позову про визнання недійсним правочину та визнання відсутнім права відмовлено повністю. Справу № 911/2217/24 в частині зустрічного позову про зобов`язання звільнити частину нежитлової будівлі та зобов`язання повернути за актом приймання-передачі частину нежитлової будівлі направлено на новий розгляд до Господарського суду Київської області.
ТОВ "Альта Експерт" подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій просить стягнути з ТОВ «Травень 21» на свою користь 60 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесену у суді касаційної інстанції, посилаючись на те, що у відзиві на касаційну скаргу товариство зазначало, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ТОВ «Альта Експерт» очікує понести в зв`язку з розглядом цієї справи № 911/2217/24 касаційним судом становлять витрати на правову допомогу в розмірі 60 000 грн, і ТОВ «Альта Експерт» подасть суду докази понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.01.2026 заяву ТОВ "Альта Експерт" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 911/2217/24 призначено до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
До Верховного Суду 21.01.2026 від ТОВ «Травень 21» надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у яких вказується, що оскільки Верховний Суд постановою від 16.12.2025 у задоволенні первісного позову ТОВ «Альта Експерт» про визнання недійсним правочину та визнання відсутнім права відмовив повністю, з огляду на приписи ст.ст. 129-130 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу покладаються саме на ТОВ «Альта Експерт». При цьому у заяві ТОВ «Альта Експерт» про ухвалення додаткового рішення жодним чином не обґрунтовується наявність правових підстав для покладання таких витрат на ТОВ «Травень 21». В свою чергу, враховуючи, що Верховний Суд постановою від 16.12.2025 в частині зустрічного позову направив справу № 911/2217/24 на новий розгляд до Господарського суду Київської області, розподіл судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, має здійснюватися за наслідками розгляду позовної вимоги тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, про що також було наголошено у передостанньому абзаці постанови Верховного Суду від 16.12.2025 у справі № 911/2217/24. Відтак, представник ТОВ «Травень 21» вважає, що адвокат Віценко А.Г., подаючи завідомо необґрунтовану заяву 22.12.2025 про ухвалення додаткового судового рішення, свідомо зловживає процесуальними правами в інтересах ТОВ «Альта Експерт» задля безпідставного затягування чи перешкоджання розгляду справи № 911/2217/24 в суді першої інстанції, позаяк матеріали даної справи й досі перебувають в суді касаційної інстанції, хоча давно мали бути направлені до суду першої інстанції. Наслідком таких дій є продовження безоплатного використання ТОВ «Альта Експерт» об`єкта нерухомості, належного відповідачеві, а тому ТОВ «Травень 21» просить в порядку ст. 43 ГПК України визнати зловживанням процесуальними правами подання адвокатом адвокатського об`єднання «Адер Хабер і Ко» Віценком А.Г. від імені ТОВ «Альта Експерт» до суду касаційної інстанції заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 911/2217/24 та залишити її без розгляду (в порядку ч. 3 ст. 43 ГПК України).
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла таких висновків.
За змістом п.п. в) п. 4 ч. 1 ст. 315 ГПК України у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частина 4 ст. 129 ГПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру заявлених вимог.
Враховуючи викладене, а також те, що постановою Верховного Суду від 16.12.2025 у справі № 911/2217/24 касаційну скаргу ТОВ "Травень 21" задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025, рішення Господарського суду Київської області від 24.07.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 у справі № 911/2217/24 скасовано і у задоволенні первісного позову про визнання недійсним правочину та визнання відсутнім права відмовлено повністю - витрати на професійну правничу допомогу в порядку ст. 129 ГПК України в цій частині позовних вимог покладаються на ТОВ «Альта експерт», як правильно зазначає ТОВ «Травень 21» у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового судового рішення.
Крім цього, відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, суд касаційної інстанції здійснює розподіл судових витрат у випадку, коли він змінює судове рішення або ухвалює нове, при цьому не передаючи справи на новий розгляд. Вказане правило пов`язане з тим, що коли справа передається на новий розгляд, спір не є вирішеним по суті, а тому і розподіл судових витрат є передчасним, враховуючи положення ст. 129 ГПК України щодо розподілу судових витрат.
Відтак, оскільки Верховний Суд постановою від 16.12.2025 в частині зустрічного позову направив справу №911/2217/24 на новий розгляд до Господарського суду Київської області, розподіл судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, має здійснюватися за наслідками розгляду позовної вимоги тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, про що також було наголошено у передостанньому абзаці постанови Верховного Суду від 16.12.2025 у справі № 911/2217/24, а тому колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом Верховним Судом справи № 911/2217/24 в цій частині, як такої, що подана передчасно.
З огляду на викладене, Верховний Суд відмовляє у задоволенні заяви ТОВ "Альта Експерт" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом Верховним Судом справи № 911/2217/24.
Що ж до клопотання ТОВ «Травень 21» про визнання зловживанням процесуальними правами подання адвокатом адвокатського об`єднання «Адер Хабер і Ко» Віценком А.Г. подання від імені ТОВ «Альта Експерт» до суду касаційної інстанції заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 911/2217/24 та залишення її без розгляду (в порядку ч. 3 ст. 43 ГПК України) колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
До основних засад (принципів) господарського судочинства, зокрема, належать верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Частиною 1 ст.4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частини 1, 5 ст.13 ГПК України).
Відповідно до ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Згідно з положеннями частин 1-2 ст. 43 ГПК України учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 43 ГПК України).
Колегія суддів зауважує, що зловживання процесуальними правами - це особливий вид процесуального правопорушення, що полягає у використанні учасником процесу своїх прав не за призначенням, а з метою досягнення результатів, що суперечать завданням судочинства. Ознаками такого зловживання є відсутність добросовісності та наявність суб`єктивної спрямованості на дискредитацію завдань господарського судочинства.
При цьому сам по собі факт звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат, навіть якщо вона є передчасною з огляду на направлення частини справи на новий розгляд, не є свідченням недобросовісності чи наміру затягнути розгляд справи, а помилкове тлумачення стороною норм процесуального права щодо моменту виникнення права на розподіл витрат не може автоматично прирівнюватися до зловживання правами, оскільки право на звернення до суду є фундаментальною засадою судочинства.
Аналізуючи аргументи ТОВ «Травень 21», колегія суддів зауважує, що право на звернення до суду з метою відшкодування витрат на правничу допомогу є фундаментальною складовою доступу до правосуддя та принципу відшкодування стороні понесених нею збитків.
Сама лише обставина, що суд визнав подану заяву передчасною з огляду на направлення частини справи на новий розгляд, не може бути ототожнена з процесуальною недобросовіснісною поведінкою сторони. Розбіжність у правовому розумінні моменту виникнення права на подання заяви (зокрема, щодо "остаточного рішення у справі") сама по собі не є свідченням недобросовіснісної поведінки сторони, яка таку заяву подає.
Верховний Суд наголошує, що інститут запобігання зловживанню правами не повинен використовуватися як інструмент обмеження процесуальної активності сторін або засіб надмірного тиску на представників іншої сторони через їхню активну позицію щодо захисту інтересів клієнта.
У даному випадку, подання заяви про ухвалення додаткового рішення є реалізацією права сторони на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, гарантованого ст. 123 ГПК України, і з огляду на відсутність ознак систематичності, очевидної безпідставності чи умисного затягування процесу, а також враховуючи, що суд уже надав правову оцінку заяві ТОВ «Альта Експерт» по суті (дійшовши висновку про відмову у її задоволенні), колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ст. 43 ГПК України до заяви ТОВ «Альта Експерт» про ухвалення додаткового рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає в діях представника ТОВ «Альта Експерт» ознак зловживання процесуальними правами та відмовляє у задоволенні відповідного клопотання ТОВ «Травень 21».
Керуючись ст.ст. 123, 129, 244, 315 ГПК України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Альта Експерт" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 911/2217/24 відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя Могил С.К.
Судді: Волковицька Н.О.