РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2026Справа №910/13391/25

За первісним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп"
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення заборгованості у розмірі 124 474,42 грн
за зустрічним позовомАкціонерного товариства "Українська залізниця"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп"
простягнення штрафних санкцій у розмірі 17 484,96 грн
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача (відповідача за зустрічним позовом):Лодига М.Т.
від відповідача (позивача за зустрічним позовом):Штирхун І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" стягнення заборгованості у розмірі 124 474,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" стверджує, що ним на виконання своїх зобов`язань за Договором №УЗ/ЦБМЕС-24247/Ю від 05.08.2024 було надано послуги з інвентаризації джерел викидів та їх вимірювання для отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря загальною вартістю 119 760,00 грн, в той час як Акціонерним товариством "Українська залізниця" своїх зобов`язань з оплати цих послуг не було виконано, у зв`язку з чим у відповідача виник борг у вказаній сумі.

Крім того, посилаючись на порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором №УЗ/ЦБМЕС-24247/Ю від 05.08.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" пені у розмірі 4 577,12 грн, 3% річних у розмірі 29,52 грн та інфляційних втрат у розмірі 107,78 грн, нарахованих за період з 01.08.2025 по 29.10.2025.

У змісті позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" виклало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач очікує понести судові витрати на оплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн та на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 8 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2025 відкрито провадження у справі №910/13391/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

17.11.2025 Акціонерним товариством "Українська залізниця" сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позов, в якому відповідач вказує про неналежність наданого позивачем доказу щодо отримання Акціонерним товариством "Українська залізниця" Акту №18 від 16.06.2025 та Рахунку на оплату №32 від 16.06.2025, враховуючи дату відправлення - 29.05.2025, і дату складення документів - 16.06.2025. Відповідач звертає увагу суду, що Акт №18 від 16.06.2025 складений позивачем 16.06.2025, тобто поза межами строку дії Договору №УЗ/ЦБМЕС-24247/Ю від 05.08.2024. Крім того, відповідач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" не надало підтвердження реєстрації податкової накладної в ЄРПН та наявності статусу документа "Успішно зареєстрована в ЄРПН", що є підставою затримання (притримання) оплати. До того ж Акціонерне товариство "Українська залізниця", посилаючись на не підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг, вказує на відсутність порушення строку виконання грошового зобов`язання відповідачем. Що стосується нарахування позивачем пені та інфляційних втрат відповідач також вважає їх безпідставними з огляду на те, що 1) позовна заява з розрахунком пені складена після втрати чинності Господарським кодексом України; 2) частиною 2 статті 231 ГК України не було передбачено штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань. Штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовувалися за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій; 3) також в цій частині статті була передбачена пеня, яка визначалась у відсотках, а не подвійним розміром облікової ставки НБУ; 4) у Акціонерного товариства "Українська залізниця" відсутній момент настання прострочення для оплати за Договором. Також відповідач не погоджується з розміром витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем в сумі 8 000,00 грн, вважає їх такими, що не відповідають критеріям розумності їх розміру та реальності адвокатських витрат у цій справі, у зв`язку з чим просить суд зменшити їх у випадку задоволення позовних вимог до 3 000,00 грн.

Також 17.11.2025 Акціонерним товариством "Українська залізниця" сформовано в системі "Електронний суд" зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" стягнення штрафних санкцій у розмірі 17 484,96 грн.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог Акціонерне товариство "Українська залізниця" вказує, що строк надання послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" сторони визначили в пункті 4.1 Договору №УЗ/ЦБМЕС-24247/Ю від 05.08.2024 - не пізніше 31.03.2025, при можливості виконання робіт достроково. Натомість Акт №18 про надання послуг за Договором складений відповідачем за зустрічним позовом 16.06.2025, тобто поза межами строку дії Договору, що свідчить, на думку позивача за зустрічним позовом, про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" умов Договору №УЗ/ЦБМЕС-24247/Ю від 05.08.2024 щодо строку надання послуг, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача за зустрічним позовом нарахованої за період з 01.04.2025 по 16.06.2025 пені у розмірі 9 101,76 грн та штрафу у розмірі 8 383,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 прийнято зустрічний позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 17 484,96 грн до розгляду з первісним позовом у справі №910/13391/25; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; постановлено перейти до розгляду справи №910/13391/25 за правилами загального позовного провадження; встановлено сторонам за зустрічним позовом строки на подання заяв по суті спору за зустрічним позовом; призначено підготовче засідання на 16.12.2025.

15.12.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, в якій позивач за первісним позовом звертає увагу суду, що відповідач не заперечує факту отримання АТ "Українська залізниця" дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єктів третьої групи. Також ТОВ "Екоменеджмент Групп" вказує, що ним було складено та зареєстровано відповідну податкову накладну №21 від 16.06.2025 у Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), реєстрація якої підтверджується Квитанцією №2 від 15.07.2025, номер реєстрації в ЄРПН №. Крім того, ТОВ "Екоменеджмент Групп" зазначає, що відправлення акту виконаних робіт №18 від 16.06.2025 та рахунку №32 від 16.06.2025 підтверджується експрес накладною №8064 від 01.07.2025, при цьому погодження щодо надіслання вказаних акту та рахунку здійснювалось через електрону пошту. У змісті відповіді на відзив позивач за первісним позовом просив суд поновити строк на подання відповіді, обґрунтовуючи порушення встановленого ухвалою суду від 03.11.2025 строку тим, що 25.11.2025 у представника позивача погіршилось самопочуття із 26.11.2025 представник перебував на стаціонарному лікуванні до 05.12.2025, а лікування продовжувалось до 12.12.2025, що вплинуло на неможливість своєчасно у строк визначений в ухвалі підготувати відповідь на відзив у справі №910/13391/25.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 долучено відповідь на відзив до матеріалів справи; закрито підготовче провадження у справі №910/13391/25; звернуто увагу сторін на можливість подати заяви по суті спору в раніше визначені строки; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; призначено розгляд справи №910/13391/25 по суті на 22.01.2026.

В судове засідання 22.01.2026 з`явились представники сторін, надали пояснення по суті спору, за змістом яких представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" первісні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, при цьому, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала та визнала зустрічні позовні вимоги, вказувала, що товариство готове понести відповідальність за порушення Договору. Натомість представник Акціонерного товариства "Українська залізниця" проти задоволення первісним позовних вимог заперечувала та просила задовольнити зустрічні позовні вимоги.

В судовому засіданні 22.01.2026 судом завершено розгляд справи №910/13391/25 по суті, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За результатами проведення закупівлі №UA-2024-07-05-000898-а 05.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" (виконавець) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (замовник) укладено Договір №УЗ/ЦБМЕС-24247/Ю (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов`язання власними силами та своїми засобами надати послуги з інвентаризації джерел викидів та їх вимірювання для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (Код ДК 021:2015: 90730000-3 Відстеження, моніторинг забруднень і відновлення) у відповідності до Технічного завдання (Додаток №1), до цього Договору, який є його невід`ємною частиною.

У пункті 1.2 Договору замовник зобов`язався своєчасно та у повному обсязі оплатити надані йому послуги відповідно до умов даного Договору.

У пункті 2.1 Договору вказано, що вартість послуг за цим Договором визначається Калькуляцією (Додаток №2, який є невід`ємною частиною Договору) та Протоколом погодження договірної ціни (Додаток №3, який є його невід`ємною частиною Договору), і складає 119 760,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 19 960,00 грн.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що оплата за наданні послуги здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування замовником грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця на 45 календарний день з дати підписання сторонами акта здачі-приймання наданих послуг, за умови реєстрації податкової накладної, в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених чинним законодавством порядку та строки. У разі не реєстрації податкової накладної у встановлені законодавством строки чи блокування податкової накладної з будь-яких підстав, замовник має право затримати (притримати) оплату наданих послуг до моменту реєстрації податкової накладної в ЄРПН та наявності статусу документа "Успішно зареєстрована в ЄРПН", що не буде являтись порушення з боку замовника по оплаті наданих послуг.

До рахунку додасться акт здачі-приймання наданих послуг (п. 3.2 Договору).

У пункті 4.1 Договору визначено строк надання послуг: виконавець розпочинає надання послуг на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка є підтвердженням готовності замовника до отримання послуг. Закінчення надання послуг і здачі результатів замовнику - не пізніше 31.03.2025, при можливості виконання робіт достроково.

Місце надання послуг: виробничий структурний підрозділ "Київська дирекція" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" (п. 4.2 Договору).

Згідно п. 4.3 Договору надання послуги проводиться протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на надання послуги та є підтвердженням готовності замовника до отримання послуги.

За умовами пунктів 4.9, 4.10 Договору приймання наданих послуг здійснюється виконавцем шляхом підписання акту здачі-приймання наданих послуг. При виявленні недоліків у наданих послугах складається акт, в якому перераховуються виявлені недоліки і вказуються строки їх усунення. Усунення недоліків проводиться за рахунок та силами виконавця.

У пункті 6.3 Договору сторонами погоджено, що за порушення виконавцем строків надання послуг, передбачених Договором, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості наданих послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, крім того, за прострочення понад 30 днів, виконавець додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У пункті 6.5 Договору сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності замовника за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим Договором становить 0,1 відсотка річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим Договором.

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (з усіма змінами та доповненнями) та протягом 90 днів з дня його припинення чи скасування, але не пізніше ніж до 31.03.2025, а в частині розрахунків - до повного виконання своїх зобов`язань (п. 9.1 Договору).

У Технічному завданні (Додаток №1 до Договору) сторонами було погоджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" повинне надати послуги з розробки інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та розробки документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів та отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 15 стаціонарних джерел за п`ятьма адресами.

08.10.2024 Акціонерним товариством "Українська залізниця" засобами електронного зв`язку було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" рознарядку вих. №ФБМЕС-01/351 від 09.09.2024 на виконання послуг з інвентаризації джерел викидів та їх вимірювання для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" надано наступні дозволи Департаменту захисту довкілля та адаптації до зміни клімату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації):

- дозвіл №UA0126643-ІІІ-0055 від 15.04.2025 (необмежений);

- дозвіл №UA0126643-ІІІ-0056 від 15.04.2025 (необмежений);

- дозвіл №UA0479391-ІІІ-0026 від 15.04.2025 (необмежений);

- дозвіл №UA0980793-ІІІ-0047 від 15.04.2025 (необмежений);

- дозвіл №UA0091295-ІІІ-203 від 11.06.2025 (необмежений).

На підтвердження направлення Акціонерному товариству "Українська залізниця" вказаних дозволів Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" надано суду експрес-накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" №9558 від 29.05.2025 та №8064 від 30.06.2025.

Спір у справі за первісним позовом виник у зв`язку з твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп", що Акціонерним товариством "Українська залізниця" не виконано своїх зобов`язань з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача за первісним позовом боргу у розмірі 119 760,00 грн, пені у розмірі 4 577,12 грн, 3% річних у розмірі 29,52 грн та інфляційних втрат у розмірі 107,78 грн, нарахованих за період з 01.08.2025 по 29.10.2025.

Спір у справі за зустрічним позовом виник у зв`язку з твердженнями Акціонерного товариства "Українська залізниця" про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" строку надання послуг, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача за зустрічним позовом нарахованої за період з 01.04.2025 по 16.06.2025 пені у розмірі 9 101,76 грн та штрафу у розмірі 8 383,20 грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

За приписами частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Позивач презюмує, що Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Проте суд не погоджується із такими доводами Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" та вважає, що Договір за своєю правовою природою є договором підряду з огляду на наступне.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором

Договір про надання послуг характеризується особливим об`єктом, який, по-перше, має нематеріальний характер, а по-друге, нероздільно пов`язаний з особистістю послугонадавача. Тобто у зобов`язаннях про надання послуг результат діяльності виконавця немає матеріального змісту, як це має місце при виконанні роботи, а полягає у самому процесі надання послуги. Наприклад, послуги надання мобільного зв`язку - в незалежності від кількості дзвінків і взагалі їх наявності замовник зобов`язаний оплатити сам факт наявності в нього доступу до стільникового зв`язку.

Згідно з договором про надання послуг важливим є не сам результат, а дії, які до нього призвели. З урахуванням наведених особливостей слід зазначати, що стаття 177 Цивільного кодексу України серед переліку об`єктів цивільних прав розглядає послугу як самостійний об`єкт, при цьому її характерною особливістю, на відміну від результатів робіт, є те, що послуга споживається замовником у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності виконавцем. Тобто характерною ознакою послуги є відсутність результату майнового характеру, невіддільність від джерела або від одержувача та синхронність надання й одержання послуги.

Для кваліфікації послуги головним є предметний критерій: предметом договору про надання послуг є процес надання послуги, що не передбачає досягнення матеріалізованого результату, але не виключає можливість його наявності. Якщо внаслідок надання послуги й створюється матеріальний результат, то він не є окремим, віддільним від послуги як нематеріального блага, об`єктом цивільних прав, через що відповідний результат не є обігоздатним сам по собі. Близька за змістом правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 зі справи №761/16124/15-ц, а також у постанові Верховного Суду від 05.12.2022 у справі №914/2654/20.

Натомість, відповідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Необхідність виконання певних робіт (інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та розробки документів) для отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (передбачений Договором та Технічним завданням результат) на замовлення та за завданням одержувача є притаманною рисою підряду та дозволяє відрізнити такий правочин від правочину про надання послуг.

Судом встановлено, що сторонами було погоджено виконання позивачем переліку робіт, в результаті яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" повинне було передати Акціонерному товариству "Українська залізниця" певний результат - дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини підряду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.06.2021 у справі №904/5726/19 зазначила, що "у процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на "норму права", що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення Господарського процесуального кодлексу України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумки такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначати, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia".

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №916/1932/20, від 29.03.2023 у справі №922/1320/21 та від 14.03.2023 у справі №910/16969/20.

Відтак невірна кваліфікація позивачем спірних правовідносин не є підставою для відмови у задоволенні позову, а суд в даному рішенні самостійно визначить, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Частинами 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 839 Цивільного кодексу України).

Отже за умовами Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" зобов`язалось за замовленням Акціонерного товариства "Українська залізниця" надати послуги з розробки інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та розробки документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, та отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 15 стаціонарних джерел за п`ятьма адресами.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України).

У пункті 4.1 Договору визначено строк надання послуг: виконавець розпочинає надання послуг на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка є підтвердженням готовності замовника до отримання послуг. Закінчення надання послуг і здачі результатів замовнику - не пізніше 31.03.2025, при можливості виконання робіт достроково.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи документів, Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" з простроченням було виконано свої зобов`язання за Договором, а саме:

1) чотири дозволи - №UA0126643-ІІІ-0055, №UA0126643-ІІІ-0056, №UA0479391-ІІІ-0026 та №UA0980793-ІІІ-0047 були видані Департаментом захисту довкілля та адаптації до зміни клімату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 15.04.2025;

2) один дозвіл - №8064 був виданий Департаментом захисту довкілля та адаптації до зміни клімату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 30.06.2025.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" стверджує, що ним було направлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" разом із дозволами акт №18 від 16.09.2025 на суму 119 760,00 грн та рахунок на оплату №32 від 16.06.2025, які були отримані Акціонерним товариством "Українська залізниця" 19.06.2025.

Відповідач за первісним позовом не заперечував факт отримання документів 19.06.2025, проте вказував, що акт наданих послуг не був підписаний, оскільки послуги були надані поза межами встановленого Договором строку.

Суд звертає увагу Акціонерного товариства "Українська залізниця", що положеннями ст. 849 Цивільного кодексу України передбачено випадки, за яких замовник може відмовитись від договору підряду, а саме:

- на підставі частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України - у будь-який час до закінчення роботи, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

- підставі частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України - якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

- підставі частини 3 статті 849 Цивільного кодексу України - якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

При цьому, відмова замовника від договору підряду, яка за своєю суттю є одностороннім правочином, може бути вчинена виключно до моменту завершення виконання підрядником робіт та має бути доведена до підрядника (шляхом направлення письмового листа) з чітким посиланням на правову підставу (норму Цивільного кодексу України), у відповідності до якої замовник відмовляється від договору підряду, оскільки в кожному з наведених випадків настають різні правові наслідки і виникають різні права та обов`язки у сторін.

В той час, як відсутність факту вчинення замовником одностороннього правочину відмови від договору підряду на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 849 Цивільного кодексу України виключає обґрунтованість висновку про те, що правовідносини сторін за даним Договором припинились, та/або, що таке прострочення позивача не влаштовувало відповідача.

Прострочення підрядником виконання робіт лише дає право замовнику на відмову від договору згідно ч.ч. 2, 3 ст. 849 Цивільного кодексу України, проте не є автоматичною підставою припинення правовідносин сторін за договором субпідряду.

Таким чином, не дивлячись на наявність у замовника права в будь-який момент відмовитися від договору з посиланням на відповідну підставу відмови виключно до моменту одержання результатів робіт (під час активного прострочення підрядника), замовник, у випадку не реалізації цього права, передбаченого ст. 849 Цивільним кодексом України, мав обов`язок прийняти належним чином передані роботи.

Матеріали справи не містять доказів реалізації Акціонерним товариством "Українська залізниця" свого права відмовитися від Договору, зокрема з підстав порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" строку виконання робіт.

За умовами пунктів 4.9, 4.10 Договору приймання наданих послуг здійснюється виконавцем шляхом підписання акту здачі-приймання наданих послуг. При виявленні недоліків у наданих послугах складається акт, в якому перераховуються виявлені недоліки і вказуються строки їх усунення. Усунення недоліків проводиться за рахунок та силами виконавця.

Позивач за первісним позовом стверджує, що відповідач не підписав наданий йому акт, однак і не надав обґрунтованої відмови від його підписання. Відповідач за первісним позовом підтвердив факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" робіт за Договором, проте вказав, що не підписав акт через порушення строку виконання робіт.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріали справи №910/13391/25 не містять, а відповідачем за первісним позовом не надано жодних доказів на підтвердження правомірності його відмови від розгляду та підписання направленого позивачем акту виконаних робіт (акт №18 від 16.09.2025 на суму 119 760,00 грн).

Згідно із частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором. Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника (постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №917/1489/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18, від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, від 28.08.2025 у справі №908/2710/24, від 10.09.2025 у справі №922/2954/24).

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України (постанови Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, від 15.10.2019 у справі №921/262/18, від 28.08.2025 у справі №908/2710/24, від 10.09.2025 у справі №922/2954/24).

Враховуючи, що акт виконаних робіт (акт №18 від 16.09.2025 на суму 119 760,00 грн) за спірними договорами направлявся Акціонерному товариству "Українська залізниця" та був отриманий 19.06.2025 (що не заперечувалось сторонами), в той час як відповідачем за первісним позовом не надано доказів висловлення жодних зауважень (заперечень) щодо обсягу та вартості виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" та відображених у акті робіт, то суд приходить до висновку, що спірні підрядні роботи є такими, що прийняті Акціонерним товариством "Українська залізниця".

Суд відзначає, що фактично Акціонерним товариством "Українська залізниця" опосередковано визнано факт отримання спірного акту у вказану дату, оскільки у зустрічному позові позивач нараховує відповідачу пеню за порушення строку виконання робіт по 16.06.2025.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або загалі не приступив до виконання зобов`язання, або, якщо і приступив, але не виконав його у встановлений договором або законом термін.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" у встановлений Договором термін свого обов`язку з виконання робіт не виконано, допущено прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача за зустрічним позовом є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої Договором відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" не доведено існування обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання. Більш того, відповідачем за зустрічним позовом визнано наявність правових підстав для застосування до нього відповідальності за порушення умов Договору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України (був чинним протягом періоду прострочення) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України в редакції, що була чинною протягом періоду прострочення підрядника).

Пунктом 6.3 Договору визначено, що за порушення виконавцем строків надання послуг, передбачених Договором, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості наданих послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення.

З наведеного пункту Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір пені (0,1%), порядок нарахування пені (від вартості наданих послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення), проте не визначено строк нарахування пені, а відтак підлягають застосуванню приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, якими обмежено період нарахування штрафних санкцій піврічним терміном.

Отже правомірним є нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" пені за порушення строку виконання робіт у визначений позивачем за зустрічним позовом період - з 01.04.2025 по 16.06.2025.

Суд відзначає, що виходячи з того, що сторони в умовах Договору передбачили застосування у разі порушення строку виконання робіт (негрошового зобов`язання) пені у розмірі 0,1% вартості робіт, строк виконання яких порушений, за кожен день прострочення; спірні правовідносини є господарськими, а відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські санкції, зокрема пеня, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання, то до спірних правовідносин положення Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" щодо обмеження пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України не застосовуються, оскільки в даному випадку має місце прострочення саме негрошового договірного зобов`язання відповідача.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" суд прийшов до висновку, що правомірним є нарахування з Товариству з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" пені у розмірі 9 101,76 грн.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, у пункті 6.3 Договору сторони узгодили, що за прострочення понад 30 днів, виконавець додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Оскільки прострочення Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" тривало понад 77 календарних днів, то суд вважає правомірним застосування до відповідача за зустрічним позовом штрафу за порушення ним свого зобов`язання з Договором в частині своєчасного виконання робіт.

Здійснивши перерахунок штрафу, суд дійшов висновку, що правомірним є стягнення з відповідача штрафу у розмірі 8 383,20 грн (119 760,00 грн вартості виконаних з простроченням робіт х на 0,07).

За таких обставин зустрічний позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягає задоволенню повністю.

Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що оплата за наданні послуги здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування замовником грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця на 45 календарний день з дати підписання сторонами акта здачі-приймання наданих послуг, за умови реєстрації податкової накладної, в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених чинним законодавством порядку та строки. У разі не реєстрації податкової накладної у встановлені законодавством строки чи блокування податкової накладної з будь-яких підстав, замовник має право затримати (притримати) оплату наданих послуг до моменту реєстрації податкової накладної в ЄРПН та наявності статусу документа "Успішно зареєстрована в ЄРПН", що не буде являтись порушення з боку замовника по оплаті наданих послуг.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, враховуючи, що роботи підлягали оплаті протягом 45 робочих днів з дати підписання акта здачі-приймання наданих послуг (в той час як судом було встановлено, що такий акт мав бути підписаний відповідачем за первісним позовом 19.06.2025) та реєстрації податкової накладної №21 від 16.06.2025 за наслідками виконання спірних робіт (яка була зареєстрована 15.07.2025), то виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" роботи підлягали оплаті до 04.08.2025 включно (згідно ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, оскільки останній день строку припадав на вихідний день - 03.08.2025 - неділю).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України, в редакції чинній протягом спірного періоду).

Зазначене також кореспондується з нормами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Акціонерним товариством "Українська залізниця" не надано суду доказів оплати виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" робіт.

З огляду на приписи ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що відповідачем було прострочено виконання своїх грошових зобов`язань з оплати виконаних позивачем робіт та з 05.08.2025 у Акціонерного товариства "Українська залізниця" наявний перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" прострочений борг у розмірі 119 760,00 грн.

Станом на дату розгляду даної справи відповідачем за первісним позовом не надано суду доказів здійснення розрахунків з позивачем за виконані згідно Договору роботи, тому суд вважає правомірною вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" про стягнення суми основного боргу у розмірі 119 760,00 грн.

Крім того, посилаючись на порушення відповідачем за первісним позовом своїх грошових зобов`язань за Договором, Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" пені у розмірі 4 577,12 грн, 3% річних у розмірі 29,52 грн та інфляційних втрат у розмірі 107,78 грн, нарахованих за період з 01.08.2025 по 29.10.2025.

Судом встановлено, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" у встановлений Договором строк свого грошового зобов`язання з оплати виконаних робіт не виконало, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача за первісним позовом є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" не навело обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, з наведених норм права вбачається, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 6.5 Договору сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності замовника за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим Договором становить 0,1 відсотка річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим Договором.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 0,1% річних та пені у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон", за період з 05.08.2025 по 29.10.2025, суд прийшов до висновку, що з Акціонерного товариства "Українська залізниця" правомірним є стягнення 0,1% річних у розмірі 28,22 грн та пені у розмірі 4 373,69 грн.

Здійснення розрахунків за допомогою інструменту "Калькулятори" системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон" є усталеною практикою, з чим погоджується в тому числі Верховний Суд (постанови від 05.06.2024 у справі №921/403/22, від 05.12.2023 у справі №921/481/22, від 19.09.2019 у справі №905/106/19).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" підлягають частковому задоволенню, а з Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягають стягненню сума боргу у розмірі 119 760,00 грн, 0,1% річних у розмірі 28,22 грн та пеня у розмірі 4 373,69 грн. Зустрічний позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягає задоволенню повністю із стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" пені у розмірі 9 101,76 грн та штрафу у розмірі 8 383,20 грн.

Щодо розподілу витрат на оплату судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

В поданій до суду шляхом формування в системі "Електронний суд" позовній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" коштів у розмірі 124 474,42 грн.

В той же час, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У відповідності до наведених приписів закону за подання до господарського суду даної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" повинне було сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (3 028,00 грн х 0,8).

Натомість Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" за звернення до господарського суду із майновою вимогою про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" коштів у розмірі 124 474,42 грн сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №715 від 27.10.2025.

Тобто позивачем за первісним позовом при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Щодо судового збору, який підлягав сплаті позивачем за первісним позовом за звернення до суду із даним позовом, - 2 422,40 грн, то згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в цій частині покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Окрім того, Акціонерним товариством "Українська залізниця" за звернення до господарського суду із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" коштів у розмірі 17 484,96 грн сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням №772117 від 10.11.2025.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" було визнано зустрічні позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України приходить до висновку про необхідність повернення позивачу за зустрічним позовом з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, а інша частина витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків покладається на відповідача.

При цьому, оскільки судом вирішується питання щодо повернення з державного бюджету 50 відсотків сплаченого Акціонерним товариством "Українська залізниця" судового збору, то суд з метою процесуальної економії вбачає за необхідне відразу вирішити питання щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" з державного бюджету надмірно сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн.

Щодо розподілу витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" на оплату професійної правничої допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У змісті позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" виклало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач очікує понести судові витрати на оплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн та на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 8 000,00 грн.

Так, представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" в межах справи №910/13391/25 здійснювалось адвокатом Лодига Мариною Тарасівною (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000072 від 05.01.2017) на підставі ордеру серії ВТ №1069829 від 28.10.2025 та Договору №1 про надання правничої допомоги від 17.09.2025 (надалі - Договір №1).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За умовами п. 1.1 Договору №1 клієнт (ТОВ "Екоменеджмент Групп") доручає, а адвокат Лодига Марина Тарасівна на умовах та в обсязі передбаченому цим Договором, приймає на себе обов`язки щодо надання правової допомоги та юридично-консультаційних послуг в усній, так і письмовій формі з будь-яких питань, що/щодо: прямо чи опосередковано стосуються клієнта, його майнових та немайнових прав і обов`язків, його професійної діяльності, та інших питань які існують станом на день укладення цього Договору, та можуть виникнути у майбутньому в процесі виконання цього Договору незалежно від волі сторін Договору, але не обмежуючись ними.

Згідно п. 4.1 Договору №1 отримання винагороди адвокатом за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором.

Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами у додатках до договору. В цю суму входить: вивчення та аналіз документів клієнта, складання позовних заяв, адвокатських запитів, відзивів, заперечень, клопотань, та інших процесуальних документів, аналіз судової практики, участь у судових засіданнях та інші дії спрямовані на виконання доручення клієнта (п. 4.3 Договору №1).

Відповідно до п. 4.3.1 Договору №1 гонорар визначається сторонами та фіксується в актах приймання-передачі робіт (надання послуг). За фактом виконаних послуг клієнт в обов`язковому порядку підписує акт приймання-передачі робіт (надання послуг) протягом трьох днів від дати його надання адвокатом. В разі не підписання клієнтом акту приймання-передачі робіт (надання послуг) в зазначений термін, послуги адвоката вважаються виконаними у повному обсязі та прийнятими останнім. Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) повинен містити відомості про те, які саме послуги надані або перелік документів, складених при виконанні Договору.

У Додатку №1 до Договору №1 ТОВ "Екоменеджмент Групп" та адвокатом Лодига Мариною Тарасівною погоджено, що вартість послуг складає 8 000,00 грн, а саме:

- первинне ознайомлення із матеріалами наданими клієнтом - 1 500,00 грн.

- складання позовної заяви щодо стягнення заборгованості за Договором №УЗ/ЦБМЕС-24247/Ю від 05.08.2024, що включає в себе визначення та аналіз документів наданих клієнтом, пошук актуальної судової практики; підготовка та складання позовної заяви; здійснення розрахунків штрафних санкцій за договором; формування доказів, оформлення і надсилання позовної заяви - 6 500,00 грн.

25.10.2025 ТОВ "Екоменеджмент Групп" та адвокатом Лодига Мариною Тарасівною підписано акт надання послуг №1, в якому зафіксовано виконання адвокатом робіт на суму 8 000,00 грн та прийняття їх ТОВ "Екоменеджмент Групп".

Також 25.10.2025 ТОВ "Екоменеджмент Групп" було оплачено надані адвокатом Лодига Мариною Тарасівною за Договором №1 та актом №1 від 25.10.2025 роботи, що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру №1 від 25.10.2025 на суму 8 000,00 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру; - погодинної оплати.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд не погоджується із доводами Акціонерного товариства "Українська залізниця" про неспівмірність заявлених ТОВ "Екоменеджмент Групп" витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на подання зустрічного позову, перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та подання позивачем за первісним позовом відповіді на відзив.

Встановивши обставини, викладені у ч. 5 ст. 129 та ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, а також приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність покладення на Акціонерне товариство "Українська залізниця" витрат позивача за первісним позовом на оплату послуг адвоката у розмірі 7 979,91 грн (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Крім того, суд відзначає, що згідно приписів частини 11 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Тобто оскільки обидва позови у даній справі стосуються стягнення коштів та з огляду на задоволення первісного і зустрічного позовів (в тому числі часткового), суд вбачає за необхідне здійснити зарахування таких вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 79, 86, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" задовольнити частково із стягненням з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" боргу у розмірі 119 760 (сто дев`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят) грн 00 коп., пені у розмірі 4 373 (чотири тисячі триста сімдесят три) грн 69 коп., 0,1% річних у розмірі 28 (двадцять вісім) грн 21 коп., судового збору у розмірі 2 416 (дві тисячі чотириста шістнадцять) грн 32 коп. та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 979 (сім тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн 91 коп.

2. В іншій частині в задоволенні первісного позову відмовити.

3. Зустрічний позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити повністю із стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" пені у розмірі 9 101 (дев`ять тисяч сто одну) грн 76 коп., штрафу у розмірі 8 383 (вісім тисяч триста вісімдесят три) грн 20 коп. та судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

4. Провести зустрічне зарахування вимог, за наслідками якого стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" (67667, Одеська обл., Одеський р-н, селище Хлібодарське, вул. Маяцька дорога, буд. 16; ідентифікаційний код 41655832) борг у розмірі 101 063 (сто одна тисяча шістдесят три) грн 84 коп., 0,1% річних у розмірі 28 (двадцять вісім) грн 21 коп., пеню у розмірі 4 373 (чотири тисячі триста сімдесят три) грн 69 коп., судовий збір у розмірі 2 416 (дві тисячі чотириста шістнадцять) грн 32 коп. та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 979 (сім тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн 91 коп.

5. Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Екоменеджмент Групп" (67667, Одеська обл., Одеський р-н, селище Хлібодарське, вул. Маяцька дорога, буд. 16; ідентифікаційний код 41655832) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп., сплачений за платіжною інструкцією №715 від 27.10.2025.

6. Повернути з Державного бюджету України Акціонерному товариству "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп., сплачений платіжним дорученням №772117 від 10.11.2025.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 16.02.2026.

Суддя Р.В. Бойко