СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Харків Справа № 917/1600/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В.;

за участі секретаря судового засідання Андерс О.К.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх.№2566П/2) Карлівської міської ради на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.11.2025 у справі №917/1600/25 (повний текст рішення складено та підписано 13.11.2025 суддею Кльоповим І.Г. у приміщенні Господарського суду Полтавської області)

за позовом Селянського (фермерського) господарства «Прогрес», с.Розумівка, Полтавський район, Полтавська область,

до Карлівської міської ради, м.Карлівка, Полтавська область,

про поновлення договору оренди,-

ВСТАНОВИВ:

09.08.2023 ОСОБА_1 - засновник С(Ф)Г «Прогрес», звернувся до Карлівського районного суду Полтавської області з позовною заявою, у якій просив суд поновити договір оренди земельної ділянки від 21.08.2002, зареєстрований у Карлівській районній державній адміністрації, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №3 від 22.08.2002 (із змінами від 24.10.2012, що зареєстровані у відділі Держкомзему у Карлівському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 №02682) на тих же умовах і на той же строк з 23.08.2023.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 20.12.2023 у справі №531/2271/23 позовні вимоги задоволено. Поновлено договір оренди земельної ділянки від 21.08.2002, зареєстрований у Карлівській районній державній адміністрації, про що у Книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №3 від 22.08.2002 (із змінами від 24.10.2012, що зареєстровані у відділі Держкомзему у Карлівському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 №02682) на тих же умовах і на той же строк з 23.08.2023. Стягнуто з Карлівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. Заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 27.07.2023 у справі №531/2069/23, після набрання рішенням законної сили, скасовано (а.с.51-53, том 1).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15.07.2025 у справі №531/2271/23 апеляційну скаргу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області задоволено. Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20.12.2023 скасовано. Провадження у справі закрито. Роз`яснено, що розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки віднесений до юрисдикції господарського суду (а.с.58, том 1).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.07.2025 у справі №531/2271/23 передано справу за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки до Господарського суду Полтавської області, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи (а.с.59, том 1).

15.08.2025 Селянське (фермерське) господарство «Прогрес» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Карлівської міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002, зареєстрований у Карлівській районній державній адміністрації, про що у книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №3 від 22.08.2002 (із змінами від 24.10.2012, що зареєстровані у відділі Держкомзему у Карлівському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 №002682) на тих же умовах і на той же строк з 23.08.2023.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.08.2025 у справі №917/1600/25 відмовлено Селянському (фермерському) господарству «Прогрес» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 11.11.2025 у справі №917/1600/25 позов задоволено. Поновлено договір оренди земельної ділянки від 21.08.2002, зареєстрований у Карлівській районній державній адміністрації, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №3 від 22.08.2002 (із змінами від 24.10.2012, що зареєстровані у відділі Держкомзему у Карлівському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 №02682) на тих же умовах і на той же строк з 23.08.2023. Стягнуто з Карлівської міської ради Полтавської області на користь Селянського (фермерського) господарства «Прогрес» судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, господарський суд мотивував його тим, що для вирішення спору про поновлення договору оренди землі суди повинні дослідити, зокрема, дотримання алгоритму дій учасниками правовідносин щодо укладення такого договору. Тому обставинами, що входять до предмета доказування, є, зокрема, наявність чи відсутність рішення органу місцевого самоврядування щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі та зміст такого рішення. З урахуванням частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» саме рішення органу місцевого самоврядування може містити фактичні дані, інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування. Карлівська міська рада всупереч вимогам норм Закону України «Про місцеве самоврядування», у межах своїх повноважень не прийняла нормативного акту у формі рішення за клопотанням Селянського (фермерського) господарства «Прогрес», зокрема, про відмову у поновленні в договорі оренди землі. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що за час користування позивачем земельними ділянками на умовах оренди, він мав якісь зауваження щодо неналежного виконання умов договору. Господарським судом встановлено, що позивачем дотримано вимоги чинного законодавства та умови договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 (із змінами від 24.10.2012) щодо процедури продовження його дії, оскільки обидві заяви до Карлівської міської ради ним подано за два місяці до закінчення терміну його дії. У свою чергу з боку орендодавця - відповідача не було дій, які б свідчили про добросовісне узгодження запропонованих умов договору та, за наявності заперечень, не було дотримано порядку прийняття у встановлений законом спосіб відповідного рішення про відмову в поновленні договору оренди й повідомлення про це. Відповідачем у формі листів від 16.05.2023 та 03.07.2023 неправомірно відмовлено позивачу у поновленні договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 (із змінами від 24.10.2012).

Карлівська міська рада подала на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить це рішення скасувати і ухвалити нове рішення , яким у позові відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 має здійснюватися на умовах, визначених цим договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме, відповідно до положень Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення договору, тобто станом на 21.08.2002). Судом не ураховано, що Законом України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення договору, тобто станом на 21.08.2002) не визначено чіткої процедури поновлення договорів оренди землі і не передбачено автоматичного продовження договору оренди землі. Слід розрізняти поняття «поновлення договору оренди землі» та «продовження договору оренди землі». Договір оренди землі поновлюється у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору та має намір у подальшому орендувати земельну ділянку і звертається з відповідним клопотанням до орендодавця, а продовжується у випадку, коли орендар звертається з клопотанням до орендодавця про намір у подальшому орендувати земельну ділянку до закінчення терміну дії договору. Продовження договору оренди землі на той самий строк має відбуватися шляхом укладення додаткової угоди до основного договору оренди землі до закінчення терміну дії договору. Поновлення договору оренди земельної ділянки має відбуватися шляхом укладення нового договору оренди земельної ділянки. Господарським судом не ураховано, що згідно зі ст.18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Також відповідач вважає, що Селянське (фермерське) господство «Прогрес» обрало неефективний спосіб захисту, заявивши у позові лише вимогу поновити договір оренди земельної ділянки від 21.08.2002 (зі змінами від 24.10.2012) на тих же умовах та на той же строк з 23.08.2023 без вимоги про визнання укладеною додатковї угоди із викладенням її змісту. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №910/9044/18 про визнання договору оренди землі поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, зокрема, Верховний Суд виснував, що належним способом захисту у спірних правовідносинах є вимога про визнання укладеною додаткової угоди з викладенням її змісту, бо вимога про визнання договору оренди землі поновленим не забезпечує захист порушеного права позивача через обов`язковість оформлення поновлення договору оренди землі саме шляхом укладення додаткової угоди.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 апеляційну скаргу відповідача - Карлівської міської ради (вх.№2566П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.11.2025 у справі №917/1600/25 залишено без руху.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Карлівської міської ради на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.11.2025 у справі №917/1600/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 11.02.2026 о 12:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду. Встановлено позивачу строк до 22.01.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача з доказами надсилання копії відзиву скаржнику. Встановлено сторонам строк до 22.01.2026 для подання заяв, клопотань, тощо з доказами їх надсилання протилежній стороні.

21.01.2026 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив (вх.№900) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 має здійснюватися на умовах, визначених цим договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме, відповідно до положень Закону України «Про оренду землі» ( у редакції, чинній на час укладення договору, тобто станом на 21.08.2002). Поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» відповідно до розділу ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення. У самому договорі оренди земельної ділянки від 21.08.2002 зазначається про те, що по закінченню терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. Стаття 12 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення договору віл 21.08.2002) унормовувала питання поновлення договору оренди землі, в якій зазначалось, що після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі продовження договору оренди на новий строк, його умови можуть бути змінені за згодою сторін. Дана норма взагалі не містила вимоги щодо подання орендарем, який має намір скористатися переважним правом на його поновлення, проекту додаткової угоди.

У судове засідання 11.02.2026 представник Карлівської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.33, том 2).

Представник позивача у режимі відеоконференції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши з урахуванням положень частини 1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

21.08.2002 між Карлівською районною державною адміністрацією в особі голови, ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 (засновником С(Ф)Г «Прогрес»), укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до пункту 1 якого в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 47,33 га, у тому числі ріллі - 47,33 га у такому якісному стані - земельна ділянка передається виорана. Грошова вартість земельної ділянки складає 532803,73 грн. На земельній ділянці відсутні будівлі, інженерні комунікації, а також дороги, площадки з твердим покриттям. Права третіх осіб на земельну ділянку відсутні. Земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі, який оформлюється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності даного договору.

Згідно з пунктом 2.1 договору земельна ділянка передається з метою сільськогосподарського використання для ведення селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до пункту 2.2 договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 його укладено терміном на 20 років, починаючи з моменту реєстрації договору. По закінченню терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. Умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття чинності договору, законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені договором. При переході права власності на землю від орендодавця до іншої особи договір оренди зберігає чинність для нового власника. При зміні орендаря договір оренди не зберігає чинність.

Згідно з пунктом 2.4 договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду. Поліпшення стану земельної ділянки проведені орендарем як без згоди орендодавця, так і за його згодою, відшкодуванню не підлягають. У тому разі, коли з вини орендаря земельна ділянка буде деградована, виснажена або її родючість знижена, а також з інших дій орендаря, що призвели до погіршення її якості, у тому числі техногенного забруднення, орендар у встановленому порядку відшкодовує орендодавцеві збитки у повному обсязі.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що орендар, зокрема, має право переважного придбання у власність орендованої земельної ділянки відповідно до закону та переважного права за різних інших умов на поновлення договору оренди.

Відповідно до пункту 4 договору підставою припинення договору є закінчення його строку.

Даний договір зареєстрований у Карлівській районній державній адміністрації, про що у книзі записів реєстрації договорів вчинено запис №3 від 22.08.2002.

Договором №2 від 24.10.2012 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки абзац 3 пункту 1 «Предмет договору» викладено у такій редакції: «В оренду передаються земельні ділянки, загальною площею 38,71 га, в тому числі: земельна ділянка, площею 31,1100 га (кадастровий номер :00:003:1805) та земельна ділянка, площею 7,6000 га (кадастровий номер :00:003:1806) ріллі. Також зміни внесені до пункту 2.3 «Орендна плата», відповідно до яких орендна плата вноситься орендарем за земельні ділянки державної власності: ріллі - в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі в рік. Усі інші умови договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 зберігають свою чинність. Даний договір №2 зареєстрований у відділі Держкомзему у Карлівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 №02682.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку к.н. :00:003:1805 № НВ-023 від 19.06.2023 площа земельної ділянки 31.1104, нормативна грошова оцінка- 1222765.6 грн. (а.с.77-80, том 1)

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку к.н. :00:003:1806 № НВ-023 від 19.06.2023 року площа земельної ділянки 7.6001, нормативна грошова оцінка - 298701.67 грн (а.с.81-84, том 1).

14.02.2023 ОСОБА_1 подано до Карлівської міської ради заяву, в якій позивач просив продовжити термін дії договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002, з останніми змінами договір №2 від 24.10.2012 терміном на 29 років, з орендною платою 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, кадастровий номер :00:003:1805 та кадастровий номер :00:003:1806, які знаходяться за межами населеного пункту на території Карлівської міської ради, загальною площею 38,71 га. У додатках до заяви зазначено: 1.Копії договорів оренди; 2.Копії паспорта і кода. 3.Витяг нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с.75, том 1).

У листі Карлівської міської ради (від 16.05.2023 за вих.№12.2-14/1623) зазначено, що заяву від 14.02.2023 розглянуто на постійній депутатській комісії з питань регулювання земельних відносин, надр, охорони навколишнього середовища та санітарного стану, яка відбулась 09.05.2023. За результатами розгляду, враховуючи рекомендації комісії, у зв`язку з тим, що Бабенком О.М. не повідомлено про свої наміри щодо користування земельними ділянками та про бажання продовжити термін дії договору оренди земельної ділянки у термін, що зазначено в договорі оренди земельної ділянки від 21.08.2002 (із змінами від 24.10.2012), повідомлено, що комісією заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення у зв`язку з невиконанням умови договору оренди земельної ділянки (а.с.76, том 1).

20.06.2023 ОСОБА_1 через Центр надання адміністративних послуг подав заяву, в якій просив продовжити (поновити) договір оренди землі терміном на 20 років щодо земельної ділянки, площею 38,7105 га, для ведення фермерського господарства, кадастровий номер земельних ділянок: :00:003:1805 та :00:003:1806. Документи, що додані до заяви: копія договору оренди землі; копії договору та угоди про внесення змін до договору оренди» копія паспорта, коду; копія витягу з ДЗК із зазначенням нормативно грошової оцінки; проект договору оренди землі; проект договору оренди землі; лист-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 зі змінами від 24.10.2012 (а.с.86, том 1).

Матеріали справи містять опис вхідного пакета документів від 20.06.2023 реєстраційний №2813, прийнятого від ОСОБА_1 , пакету документів, необхідний для видачі рішення про продовження (поновлення) договору оренди землі. Перелік документів: заява, копія договору оренди землі; копії договору та угоди про внесення змін до договору оренди; копія паспорта та коду; копія витягу з ДЗК із зазначенням нормативно грошової оцінки; проект договору оренди землі; лист-повідомлення (а.с.85, том 1). Також позивачем надано лист-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 (зі змінами від 24.10.2012), в якому у пункті 5 додатків зазначено: проект договору (а.с.87-90, том 1).

У листі (за вих.№12.2-14/2190 від 03.07.2023) Карлівська міська рада зазначила, що заява від 20.06.2023 щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 (зі змінами від 24.10.2012), укладеного терміном на 20 років на земельні ділянки, загальною площею 38,71 га (рілля), в тому числі: земельна ділянка, площею 31,11 га, кадастровий номер :00:003:1805 та земельна ділянка, площею 7,60 га, кадастровий номер :00:003:1806 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства розглянута на постійній депутатській комісії з питань регулювання земельних відносин, надр, охорони навколишнього середовища та санітарного стану, яка відбулась 28.06.2023. За результатами розгляду, ураховуючи рекомендації комісії, у зв`язку з невиконанням умови договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 (із змінами від 24.10.2012), проект рішення по вашому зверненню не рекомендовано до розгляду на черговому пленарному засіданні Карлівської міської ради. Також повідомлено, що земельні ділянки комунальної власності відповідно ст.134 Земельного кодексу України передаються в користування (оренду) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах) (а.с.91, том 1).

Позивач зазначає, що укладений між сторонами договір зареєстровано 22.08.2002 і строк його дії визначено на 20 років до 22.08.2022.

У зв`язку зі збройною агресією РФ проти України з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб по всій території України було запроваджено воєнний стан на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Воєнний стан неодноразово продовжувався та станом на сьогоднішній день Законом України №4524-ІХ від 15.07.2025 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб, тобто до 05 листопада 2025 року до 05 години 30 хвилин.

У зв`язку з введенням воєнного стану Верховна Рада України 24 березня 2022 року прийняла Закон №2145-ІХ, відповідно до якого Розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктами 27 і 28. Відповідно до підпункту а) підпункту 1 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 1) вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування.

Тобто, станом на 22.08.2022 - дата припинення дії договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 року - даний договір вважався поновленим на один рік без волевиявлення сторін і без внесення відомостей про поновлення договору до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, дата закінчення дії зазначеного договору - 22.08.2023.

Позивач вважає, що ним повністю дотримано вимоги чинного законодавства та умови договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 (із змінами від 24.10.2012) щодо процедури продовження його дії, оскільки заяви про поновлення даного договору оренди подані до Карлівської міської ради за два місяці до закінчення його дії. Оскільки Карлівською міською радою двічі у формі листів від 16.05.2023 за вих.№12.2- 14/1623 та від 03.07.2023 за вих.№12.2-14/2190 відмовлено (перший раз заяву залишено без задоволення, другий - проект рішення по зверненню не рекомендовано до розгляду на черговому пленарному засіданні Карлівської міської ради) у поновленні договору оренди земельної ділянки від 21.08.2022 (із змінами від 24.10.2012), позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Водночас під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Згідно зі ст.5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16 (пункт 5.5)). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №310/11024/15-ц (пункт 14)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340, від 09.02.2021 у справі №381/622/17.

Позивач у позові просить поновити договір оренди земельної ділянки від 21.08.2002, зареєстрований у Карлівській районній державній адміністрації, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №3 від 22.08.2002 (із змінами від 24.10.2012, що зареєстровані у відділі Держкомзему у Карлівському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012 №02682) на тих же умовах і на той же строк з 23.08.2023.

Відповідно до положень статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначає Закон України «Про оренду землі».

Статтею 3 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення договору від 21.08.2002) визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі- це угода сторін про взаємні зобов`язання, відповідно до яких орендодавець за плату передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк.

Згідно зі ст.27 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення договору від 21.08.2002) після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі продовження договору оренди на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Колегія суддів зазначає, що ст.27 Закону України «Про оренду землі», у редакції, чинній на час укладення договору оренди землі від 21.08.2002, не передбачала механізму оформлення продовження орендних відносин.

Водночас, і спірний договір не містить положень про його автоматичну пролонгацію на той же строк, і на тих же умовах.

Стаття 27 «Про поновлення договору оренди землі» Закону України «Про оренду землі» у редакції від 05.11.2003 змінена на ст.33 і викладена у новій редакції: «Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням».

16.01.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» (відповідні положення пункту 8, з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону України «Про оренду землі», яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності у постанові від 23.11.2023 у справі №906/1314/21 зазначив, що стаття 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву «Поновлення договору оренди землі» та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина 1 цієї статті),.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина 2 статті 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина 3 статті 33 цього Закону).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина 4 статті 33 вказаного Закону).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону «Про оренду землі»).

Частина 6 статті 33 Закону про оренду землі встановлювала, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

За положеннями частини 8 цієї статті у попередній редакції додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, а положення частини одинадцятої цієї статті зазначали, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Також у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 23.11.2023 у справі №906/1314/21 зазначено:

«У пункті 38 постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 зазначено, що частини 5 та 6 статті 33 Закону про оренду землі встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин: 38.1. За загальним правилом, викладеним у частині 5 статті 33 Закону про оренду землі, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду. 38.2. Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону про оренду землі, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення. Пункти 41 та 43 цієї ж постанови містять висновок про те, що без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим, а єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій- восьмій, одинадцятій статті 33 Закону про оренду землі додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті.

Також у постанові від 23.11.2023 у справі №906/1314/21 Верховний Суд зазначив, що статтею 33 Закону про оренду землі визначено загальну процедуру дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі, за якої завершення процедури поновлення договору полягало в укладенні додаткової угоди (за згодою сторін чи за судовим рішенням).

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» істотно змінив редакцію статті 33 Закону про оренду землі, яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини 1-5 статті 33 Закону про оренду землі). Поновлення ж договору (частина 6 попередньої редакції статті 33) тепер регулюється статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України «Про оренду землі» правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Згідно з частиною 2 статті 126-1 Земельного кодексу України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Також відповідно до частини 1 статті 126-1 Земельного кодексу України умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

Набрання чинності відповідними законодавчими змінами означає, що вимога про укладення додаткового договору (угоди) в порядку поновлення договору не є належною, адже стаття 126-1 Земельного кодексу України передбачає для процедури поновлення інший механізм, за якого правочин щодо поновлення не укладається взагалі (натомість договір вважається поновленим, якщо жодна із сторін не заявила до реєстру про виключення відомостей про поновлення).

Разом з тим, як вже вказано вище, умова про поновлення договору взагалі не може встановлюватися в договорі оренди землі щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, визначених частиною 1 статті 126-1 Земельного кодексу України. Тобто, поновлення договорів оренди земель державної та комунальної власності в процедурі, зазначеній в статті 126-1 Земельного кодексу України, за загальним правилом заборонено.

З наведеного убачається, що зміст поняття «поновлення договору оренди», про яке йдеться у абзаці 4 розділу Перехідних положень Закону про оренду землі базується саме на положеннях статті 126-1 Земельного кодексу України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.

Натомість укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною 1 статті 33 Закону про оренду землі у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 05.12.2019 №340-IX, базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.

Тому поняття «поновлення договору оренди», про яке йдеться у абзаці 4 Розділу Перехідні положення Закону про оренду землі та поняття «поновлення договору оренди», яке містилось у Законі про оренду землі у попередній редакції, є змістовно різними.

У пункті 6.25 постанови від 23.11.2023 у справі №906/1314/21 Верховний Суд виснував, що відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк у порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України «Про оренду землі». Натомість за загальним правилом дії законів у часі застосуванню підлягає стаття 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять.

Як убачається з матеріалів справи, на час виникнення спірних правовідносин з укладення договору оренди землі на новий строк, звернення позивача з позовом до суду та ухвалення рішення суду першої інстанції у справі діяла нова редакція Закону України «Про оренду землі» із внесеними змінами, тому суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору оренди.

Ураховуючи викладене, відповідно до частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час подання позивачем заяв від 14.02.2023, 20.06.2023 та на час закінчення договору оренди) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Як було зазначено, задовольняючи позов, господарський суд виходив з того, що поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 має здійснюватися на умовах, визначених цим договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме, відповідно до положень Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення договору, тобто станом на 21.08.2002). Позивачем дотримано вимоги чинного законодавства та умови договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 (зі змінами від 24.10.2012) щодо процедури продовження його дії, оскільки обидві заяви до Карлівської міської ради подано позивачем за два місяці до закінчення терміну дії договору. Водночас, Карлівська міська рада не приймала рішення про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що позовна вимога про поновлення договору оренди землі від 21.08.2002 на тих же умовах та на той же строк з 23.08.2023, не відповідає належному та ефективному способу захисту.

У даному випадку належним і ефективним способом захисту є позов про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002 поновленим за своєю суттю є встановленням факту, який має юридичне значення, і не може забезпечити захисту права позивача.

Проте, за встановленими обставинами в цій справі, позивач при зверненні до суду з позовом не виклав у ньому зміст додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002, яку суд міг би розглянути, перевірити, та в разі задоволення позову, викласти в резолютивній частині рішення.

Натомість, як свідчать матеріали справи, у заяві від 20.06.2023 про поновлення договору оренди землі, яка подана позивачем через Центр надання адміністративних послуг, у графі «Документи, що додаються до заяви» зазначено: копія договору оренди землі; копія договору та угоди про внесення змін до договору оренди; копія паспорта та коду; копія витягу з ДЗК із зазначенням нормативної грошової оцінки; проєкт договору оренди землі; лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, про що зазначено в самій заяві, а також в описі вхідного пакета документів та у листі-повідомленні (а.с.85-86, том 1).

Водночас, матеріали справи не містять ані проєкту договору оренди землі, про який зазначається у заяві та листі-повідомленні від 20.06.2023 про поновлення договору оренди землі від 21.08.2002, ані додаткової угоди до договору оренди землі від 21.08.2002.

Під час апеляційного перегляду справи представник позивача зазначила, що її довіритель звертався до Карлівської міської ради двічи з заявами про поновлення договору оренди землі, та 20.06.2023 до заяви надавав проєкт договору оренди землі, однак позовна заява подана до господарського суду без додаткової угоди, оскільки заявник вважає, що її подання не передбачено чинним законодавством.

Поновлення договору оренди землі обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі, якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справах №313/350/16-ц і № 159/5756/18).

Верховний Суд наголошує на обов`язковості оформлення поновлення договору оренди землі саме через додаткову угоду така правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 29.04.2025 у справі №920/788/24, у постанові Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №910/9044/18.

Колегія суддів зазначає, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Подібний висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (пункт 52), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 155), від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 (пункт 148).

З огляду на викладену правову позицію Верховного Суду щодо застосування статті 33 Закону України «Про оренди землі» у редакції, чинній на момент звернення з вимогою про укладення договору оренди землі на новий строк у порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про відсутність необхідності подання до суду разом із позовною заявою додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002.

Господарський суд дійшов помилкового висновку про обрання позивачем належного способу захисту у даній справі та задовольнив позовні вимоги, водночас, не з`ясувавши, чи призведе задоволення цих позовних вимог до відновлення порушених прав позивача.

З огляду на те, що позовні вимоги не відповідають належному та ефективному способу захисту, оскільки позивач у позовній заяві не виклав зміст додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 21.08.2002, тому не підлягають задоволенню.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача щодо неправильного обрання позивачем способу захисту знайшли своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, тому іншим доводам, які стосуються суті заявлених позовних вимог, колегія судді не дає оцінку, оскільки відмова у задоволенні позову з підстав невідповідності належному та ефективному способу захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Також колегія суддів звертає увагу, що, оскільки суд відмовляє у позові через обрання позивачем неналежного способу захисту, він має утриматися від встановлення фактів та надання правових оцінок обставинам справи, які можуть створити преюдицію для сторін конфлікту у разі звернення з іншим позовом.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За наведених обставин, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення господарського суду про задоволення позовних вимог у розумінні положень статей 86 і 236 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Згідно з пунктом 4 частини 1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, оскаржуване рішення Господарського суду Полтавської області від 11.11.2025 у справі №917/1600/25 про задоволення позовних вимог не можна вважати законним, обґрунтованим, ухваленим при повному дослідженні обставин справи, наданні їм належної і об`єктивної оцінки, з дотриманням норм матеріального права, що є підставою його скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у вигляді судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, керуючись статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про покладення цих витрат на позивача.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Карлівської міської ради задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 11.11.2025 у справі №917/1600/25 скасувати.

Прийняти нове рішення. У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Прогрес» (вул.Набережна,12, с.Розумівка, Полтавський район, Полтавська область, 39530, ) на користь Карлівської міської ради (, адреса: вул.Полтавський шлях, 85, м.Карлівка, Полтавської області) судовий збір у розмірі 3633,60 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 17.02.2026.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.В. Лакіза