УХВАЛА

м. Київ

20.02.2026Справа № 910/750/26

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Акціонерного товариства "Райффайзен банк"

про забезпечення позову

у справі № 910/11684/24

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен банк"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002"

2) ОСОБА_1

3) ОСОБА_2

4) ОСОБА_3

5) Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2023"

про стягнення 7 711,90 дол. США

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Райффайзен банк" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2002" (далі - відповідач-1), ОСОБА_1 (далі - відповідач-2), ОСОБА_2 (далі - відповідач-3), ОСОБА_3 (далі - відповідач-4) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-2023" (далі - відповідач-5) про стягнення в солідарному порядку 7 711,90 дол. США.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань за Кредитним договором № 010/150-2796 від 14.03.2018, відповідачем-2 - зобов`язань за Договором поруки № 12/190-2/782 від 29.09.2022, відповідачем-3 - зобов`язань за Договором поруки № 12/190-2/780 від 29.09.2022, відповідачем-4 - зобов`язань за Договором поруки № 12/190-2/781 від 29.09.2022 та відповідачем-5 - зобов`язань за Договором поруки № 12/84-14/1670 від 01.05.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

17.02.2026 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" заяву про забезпечення позову, яку 18.02.2026 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду". Позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 , а саме: квартиру № 9 , загальна площа (кв.м): 69.4, житлова площа (кв.м): 38.2, складається з двох кімнат, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За приписами частин 1, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Предметом заявленого позову є вимога позивача про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості в розмірі 7 711,90 дол. США за кредитним договором та договорами поруки.

Під час вирішення питання забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Втім, як встановлено судом, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не надано суду доказів, у розумінні чинного процесуального закону, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Підставою для забезпечення позову є не наявність чи відсутність коштів у відповідача, а наявність підстав вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення (такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.04.2018 у справі №910/4050/17).

Позивач зазначає про неможливість подання прямих доказів щодо підготовки та наміру ОСОБА_3 відчужити належне йому майно з метою унеможливити виконання ймовірного судового рішення у даній справі, так як про такі наміри відповідачі не повідомляють сторін по справі та у позивача вони відсутні.

При цьому, позивач посилається на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 у справі № 926/3371/17, постанову Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2024 у справі № 214/7922/23 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 16.12.2024 у справі № 917/2230/24, зазначаючи, що у цих справах судами було відмовлено у забезпеченні позову, після чого відповідачами було відчужено належне їм майно.

Суд звертає увагу позивача, що надані ним судові рішення є нерелевантними, а встановлені в них обставини не створюють преюдиції для вирішення цієї справи, оскільки жодна зі сторін справи №910/750/26 не була учасником наведених позивачем справ.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення у цій справі, позивач мав би доводити намір відповідачів приховати належне їм майно або відсутність у їх власності майна, достатнього для задоволення вимог кредитора.

Водночас, позивачем не надано жодного доказу, що свідчив би про намір, зокрема, відповідача-4 відчужити належне йому майно. Позивач також не надає доказів, що свідчили б про відсутність у всіх відповідачів майна, необхідного для виконання рішення суду в цій справі в разі задоволення позовних вимог.

Частиною четвертою статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (постанова Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

Суд звертає увагу позивача, що розмір позовних вимог у цій справі (7711,90 дол. США) та обраний ним спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру площею 69,4 кв.м, що знаходиться у м. Києві, очевидно не є співмірними. Доказів протилежного позивачем не надано.

Відтак заявником у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, а також не доведено співмірність обраного заходу забезпечення заявленим позивачем вимогам.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Райффайзен банк" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай