РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.02.2026Справа № 910/13911/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

За позовом Приватного підприємства "ЛЕО ГАРАНТ ТРАНС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОСТА-ПРОЕКТ"

про стягнення 1140829,86 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Приватне підприємство "ЛЕО ГАРАНТ ТРАНС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОСТА-ПРОЕКТ" про стягнення з відповідача 1140829,86 грн заборгованості за договором поставки №30-07/25 від 30.07.2025, з яких: 897061,40 грн - основна заборгованість, 47384,56 грн - пеня, 179412,28 грн - штраф, 1686,29 грн - інфляційні втрати, 15285,33 грн - 10% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №30-07/25 від 30.07.2025.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.11.2025 залишив позовну заяву без руху.

03.12.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.12.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/13911/25, визнав справу малозначною, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.11.2025 направлена судом до електронного кабінету відповідача.

Згідно із п.2 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно із повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи ухвала суду про відкриття провадження доставлена до електронного кабінету відповідача 10.12.2025 о 17:44 год, а отже вважається врученою відповідачу 11.12.2025.

Відтак, згідно із п.2 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч.4 ст.240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.240 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі укладеного між сторонами договору поставки №30-07/25 від 30.07.2025, позивач поставив відповідачу продукцію на суму 1693112,60 грн.

Однак, відповідач взяті на себе грошові зобов`язання у повному обсязі не виконав, а саме здійснив часткову оплату поставленої продукції, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем становить 897061,40 грн.

Посилаючись на порушення відповідачем строків оплати, позивач нарахував 47384,56 грн пені, 179412,28 грн штрафу, 1686,29 грн інфляційних втрат, 15285,33 грн 10% річних.

Позиція відповідача

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

30.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОСТА-ПРОЕКТ" (далі - покупець) та Приватним підприємством "ЛЕО ГАРАНТ ТРАНС" (далі - постачальник) шляхом накладення електронних підписів та печаток укладено договір поставки № 30-07/25 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцю в порядку та на умовах, визначених цим договором щебінь, пісок тощо (далі за текстом - продукція), а покупець зобов`язується приймати продукцію та оплачувати її на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору постачальник передає у власність покупцю продукцію в наступному асортименті: щебінь із природного каменю (гранітний) для будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та робіт фракцій 2-5 мм, 5-10 мм, щебінь фракції 5-20 мм, щебінь фракції 10-20 мм, щебінь фракції 20-40 мм, щебінь фракції 40-70 мм, щебенево-піщана суміш для автомобільних доріг фракцій 0,05-40 мм, щебенево-піщана суміш фракції 0,05-70 мм, щебінь фракції 0,05-5 мм, щебенево-піщана суміш для влаштування шарів дорожнього руху: ЩПС.С5.ДСТУ 9177-2:2022 з найбільшим номінальним розміром зерен 70 мм, ЩПС.С5.ДСТУ 9177- 2:2022 з найбільшим номінальним розміром зерен 40 мм відсів, ЩПС.С5.ДСТУ 9177-2:2022 з найбільшим номінальним розміром зерен 20 мм, ЩПС.С5.ДСТУ 9177-2:2022 з найбільшим номінальним розміром зерен 5 мм, ЩПС.С5.ДСТУ 9177-2:2022 з найбільшим номінальним розміром зерен 10 мм, відсів, пісок тощо.

Кількісні характеристики, а також асортимент Продукції визначаються заявками Покупця і закріплюються у відповідних видаткових накладних/специфікаціях (п. 1.3 договору).

У п. 2.1 договору сторони погодили, що ціна договору складається із суми вартості продукції, поставленої за всіма підписаними сторонами видатковими накладними та/або специфікаціями, або акцептованими (шляхом оплати, часткової оплати) рахунками постачальника виставленими покупцю.

Продукція постачається за узгодженими сторонами договірними цінами. Ціни на продукцію зазначаються у видаткових накладних або у специфікаціях (за домовленістю сторін), які є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 2.6 договору розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника вартості продукції (у тому числі її навантаження та доставки) протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту її фактичної поставки.

Згідно з п. 3.4 договору датою поставки є дата видаткової накладної.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2025 року, а в частині грошових зобов`язань - до їх повного виконання сторонами (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 9.1 договору беручи до уваги положення Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також у зв`язку з виробничою необхідністю, сторони домовились здійснювати електронний документообіг в частині складання, оформлення та обміну первинних бухгалтерських документів.

Сторони домовились, що договір, додаткові угоди до договору, додатки до договору можуть підписуватись з використанням КЕП. При цьому сторони можуть підписувати зазначені документи і в паперовому вигляді (п. 9.4 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 1 693 112,60 грн на підтвердження чого до матеріалів справи долучені видаткові накладні: №965 від 05.08.2025, №996 від 08.08.2025, №997 від 09.08.2025, №1013 від 11.08.2025, №1025 від 12.08.2025, №1028 від 13.08.2025, №1041 від 14.08.2025, №1051 від 15.08.2025, №1187 від 05.09.2025, №1194 від 07.09.2025, №1204 від 08.09.2025, №1210 від 09.09.2025, №1215 від 10.09.2025.

Видаткові накладні підписані представниками обох сторін шляхом накладення електронних підписів та печаток.

Відповідачем було сплачено на користь позивача 796051,20 грн, зокрема, оплачені такі видаткові накладні: видаткову накладну №965 від 05.08.2025, №996 від 08.08.2025, № 997 від 09.08.2025; № 1025 від 12.08.2025, №1051 від 15.08.2025, №1187 від 05.09.2025. Крім того, згідно листа відповідача від 15.09.2025 вих № 15/09/25-1, частково оплачено видаткову накладну № 1013 від 11.08.2025 на суму 136 828,00 грн.

Неоплаченими є видаткові накладні: №1013 від 11.08.2025 частково на суму 43 341,00 грн.; №1028 від 13.08.2025 на суму 292 550,70 грн.; №1041 від 14.08.2025 на суму 226 207,10 грн.; №1194 від 07.09.2025 на суму 207 238,50 грн.; №1204 від 08.09.2025 на суму 44 205,00 грн.; №1210 від 09.09.2025 на суму 11417,00 грн; №1215 від 10.09.2025 на суму 72102,10 грн.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену продукцію становить 897061,40 грн.

Оскільки відповідач оплату заборгованості по договору не здійснив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 897061,40 грн основного боргу, 47384,56 грн пені, 179412,28 грн штрафу, 1686,29 грн інфляційних втрат, 15285,33 грн 10% річних.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Позивач на підтвердження факту поставки відповідачу товару на загальну суму 1 693 112,60 грн надав у матеріали справи видаткові накладні: №965 від 05.08.2025, №996 від 08.08.2025, №997 від 09.08.2025, №1013 від 11.08.2025, №1025 від 12.08.2025, №1028 від 13.08.2025, №1041 від 14.08.2025, №1051 від 15.08.2025, №1187 від 05.09.2025, №1194 від 07.09.2025, №1204 від 08.09.2025, №1210 від 09.09.2025, №1215 від 10.09.2025.

Видаткові накладні підписані відповідачем шляхом накладення електронного підпису та електронної печатки, як це визначено умовами договору, без зауважень та заперечень.

Підписання видаткових накладних, які є первинними обліковими документами, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У п. п. 2.6 договору сторони погодили, що розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника вартості продукції (у тому числі її навантаження та доставки) протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту її фактичної поставки.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

За поставлений товар відповідач розрахувався частково на суму 796051,20 грн.

Невиконане відповідачем зобов`язання за договором у сумі 897061,40 грн підтверджується належними доказами.

Зокрема, неоплаченими відповідачем є видаткові накладні: №1013 від 11.08.2025 частково на суму 43 341,00 грн, та повністю: №1028 від 13.08.2025; №1041 від 14.08.2025.; №1194 від 07.09.2025; №1204 від 08.09.2025; №1210 від 09.09.2025; №1215 від 10.09.2025.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу у сумі 897061,40 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 47384,56 грн пені та 20% штрафу у розмірі 179412,28 грн, суд зазначає таке.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

У п. 5.5 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим договором постачальника має право нарахувати покупцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку. У разі прострочення оплати понад 30 (тридцять) календарних днів покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 (двадцяти) % від суми заборгованості. У разі прострочення оплати понад 60 (шістдесят) календарних днів покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) % від суми заборгованості.

З наведеного позивачем розрахунку вбачається, що позивач здійснює нарахування пені по кожній накладній окремо, з урахування строків оплати, визначених договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив що він є обґрунтованим та арифметично правильним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 47384,56 грн пені, а тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині повністю.

Оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання у більше ніж на 30 днів, правомірним є нарахування 20% штрафу. Перевіривши розрахунок штрафу у розмірі 179412,28 грн судом встановлено, що розрахунок є арифметично правильним, відповідає вимогам законодавства та умовам договору, а тому суд задовольняє вимоги в цій частині повністю.

Щодо позовних вимог про стягнення 1686,29 грн інфляційних втрат та 15285,33 грн 10% річних, то суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та процентів річних від простроченої суми.

У п. 5.7 договору сторони погодили, що сторона, що прострочила виконання зобов`язання згідно з даним договором, зобов`язана сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штраф, пеню, а також 10 (десять) процентів річних від простроченої суми. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України розмір процентів річних встановлений сторонами у договорі.

Отже, сторони договору скористалися наданим їх законодавцем правом врегулювати у договорі правовідносини в частині відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання та погодили інший розмір процентів річних, а саме: 10% річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 10% річних, судом встановлено, що вони є арифметично правильними та обґрунтованими, а тому з відповідач на користь позивача підлягають стягненню 1686,29 грн інфляційних втрат та 15285,33 грн 10%.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 86 ГПК України).

ВИСНОВКИ СУДУ

Враховуючи вище встановлені обставини, приписи ст.74, 76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Приватного підприємства "ЛЕО ГАРАНТ ТРАНС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОСТА-ПРОЕКТ" про стягнення 897061,40 грн основного боргу, 47384,56 грн пені, 179412,28 грн штрафу, 1686,29 грн інфляційних втрат та 15285,33 грн 10% річних.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

При цьому суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З урахуванням зазначених положень, оскільки позивачем було подано позовну заяву у даній справі в електронній формі, розмір судового збору за подання цього позову підлягає пониженню на коефіцієнт 0,8 та становить 13689,96 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОСТА-ПРОЕКТ" (03115, м. Київ, вул. Глазового Павла, буд.1, ідентифікаційний код 34980441) на користь Приватного підприємства "ЛЕО ГАРАНТ ТРАНС" (08003, Київська обл., Бучанський р-н, с.Гавронщина, вул.Шевченка, буд.19а, ідентифікаційний код 33446112) 897061,40 грн основного боргу, 47384,56 грн пені, 179412,28 грн штрафу, 1686,29 грн інфляційних втрат, 15285,33 грн 10% річних та 13689,96 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено:16.02.2026.

Суддя С.О. Турчин