ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. ЧернівціСправа № 926/4283/25

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гурина М.О., за участю секретаря судового засідання Скрипник Д.М., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕТЕЯ ЕТЧ» (69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 8, кімната 21, )

до приватного підприємства «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» (60421,Чернівецька обл., Глибоцький р-н, село Йорданешти, вул. Корнец, буд. 24, )

про визнання договору недійсним та стягнення коштів в сумі 177000,00 грн

Представники сторін:

від позивача Яковлева К.В., адвокат;

від відповідача Буряк О.І., адвокат.

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕТЕЯ ЕТЧ» звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до приватного підприємства «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» в якому просить суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №25/06/25 від 25.06.2025 та стягнути кошти в сумі 177000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.06.2025 між ПП «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» (далі - відповідач, Первісний кредитор) та ТОВ «АЛЕТЕЯ ЕТЧ» (далі - позивач, Новий кредитор) був укладений Договір №25/06/25 про відступлення права вимоги, предметом якого є відступлення права вимоги грошового зобов`язання боржника Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС» перед первісним кредитором за Договором про закупівлю №1610/23/57 від 16.10.2023, укладеного між первісним кредитором та боржником.

Відповідно до п.2.1. Договору, за відступлене (передане) право вимоги Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошову винагороду в розмірі 177000,00 грн в строк до 27.06.2025.

Свої зобов`язання по оплаті винагороди позивач виконав в повному обсязі і вчасно сплатив обумовлену суму винагороди на рахунок відповідача, що підтверджується платіжною інструкцією №4 від 26.06.2025 на суму 177000,00 грн.

Далі позивач зазначає, що при укладанні Договору № 25/06/25 про відступлення права вимоги від 25.06.2025 відповідач не погодив передачу своїх прав з іншою стороною Договору про закупівлю №1610/23/57 від 16.10.2023, тобто з боржником Державним міжрайонним підприємством водопровідного-каналізаційного господарства «ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС», як того вимагає пп.11.4 п.11 Договору про закупівлю.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати оспорюваний договір про відступлення права вимоги №25/06/25 від 25.06.2025 недійсним з огляду на недотримання відповідачем положень первісного договору, за яким здійснено відступлення права вимоги, а відтак і ч. 1 ст. 203, ч. 3 ст. 215 та ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України та застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді реституції, зокрема, шляхом стягнення з відповідача сплаченої суми винагороди в розмірі 177000,00 грн.

Відповідачем 29.01.2026 подано відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову. При цьому, відповідач посилається на те, що договір укладено добровільно, у письмовій формі, між дієздатними особами та повністю виконано. Дефектів волі чи змісту немає. Відповідач стверджує, що відсутність письмової згоди боржника може впливати лише на можливість реалізації права вимоги до боржника, але не є підставою для визнання договору відступлення недійсним між кредиторами. Крім того, відповідач зазначає, що позивач був обізнаний з умовами, добровільно підписав договір, а теперішній позов є спробою усунути наслідки власного господарського рішення, а не захистом порушеного права.

10.02.2026 представницею відповідача подано додаткові пояснення у справі, в яких вона зазначає, що правочин відповідає всім вимогам ст. 203 ЦК України і був фактично виконаний: право вимоги передано, кошти сплачено. Відповідно до ст. 516 ЦК України, відсутність згоди або повідомлення боржника не робить договір недійсним, це може створювати ризики виконання для нового кредитора або бути підставою для розірвання договору, але не для визнання його недійсним. У договорі (пп. 4.1 4.3) чітко зазначено, що первісний кредитор відповідає лише за дійсність переданого права, а не за його виконання боржником. Ризик невиконання зобов`язання боржником покладено на нового кредитора. Неможливість позивача відкрити провадження про банкрутство боржника є наслідком його власних процесуальних дій або підприємницького ризику, а не дефектом переданого права вимоги. Передане право вимоги було дійсним та існуючим.

2. Рух справи.

15.12.2025 відділом документального забезпечення та аналітичної роботи суду матеріали позовної заяви зареєстровані за вх.№4283.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2025 позовну заяву передано судді Гурину М.О.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 19.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.01.2026.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 20.01.2026 підготовче судове засідання відкладено на 10.02.2026.

На призначений день розгляд справи представниця позивача просила закрити підготовче провадження, розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову з підстав зазначених у позовній заяві.

Представниця відповідача не заперечував проти закриття підготовчого провадження та розгляду справи по суті в даному судовому засіданні, заперечувала проти задоволення позову з мотивів викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях.

Враховуючи відсутність заперечень представників сторін, суд вирішив за можливе закрити підготовче провадження та розглянути справу по суті в даному судовому засіданні на підставі наявних матеріалів.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

16.10.2023 між Державним міжрайонним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства «ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС» (далі покупець) та приватним підприємством «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» (далі продавець) укладено договір про закупівлю №1610/23/57 за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність Сіль кухонну виварну гатунку Екстра (надалі-товар), а покупець зобов`язується прийняти товар у відповідності до своїх замовлень та своєчасно оплатити його (п. 1.1. договору №1610/23/57).

У пункті 11.4. договору №1610/23/57 сторони визначили, що відступлення права вимоги, переведення боргу, передача прав та обов`язків за цим договором однією із сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження цього з іншою стороною.

25.06.2025 між приватним підприємством «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» (далі Первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕТЕЯ ЕТЧ» (далі Новий кредитор) укладений договір №25/06/25 про відступлення права вимоги за умовами якого, Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредитору, і стає Кредитором за грошовими вимогами Первісного кредитора до Боржника Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС» (код за , юридична адреса: 52591, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Воронове, вул. Дніпровська, 28) за договором про закупівлю №1610/23/57 від 16.10.2023, укладеного між Первісним кредитором та Боржником.

Відповідно до п. 1.2 договору №25/06/25 Новий кредитор набуває право вимагати від Боржника належного виконання грошових зобов`язань щодо оплати товару - солі кухонної виварної вакуумної гатунку ЕКСТРА в сумі 177000,00 грн, поставленого за договором про закупівлю №1610/23/57 від 16.10.2023р. згідно видаткової накладної №831 від 23.12.2024р. та товарно-транспортної накладної №831 від 23.12.2024р.

За відступлене (передане) згідно з Договором право вимоги Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошову винагороду в розмірі 177000,00 грн в строк до 27.06.2025 (п. 2.1. договору №25/06/25).

Згідно п. 3.1.2. договору №25/06/25 Первісний кредитор зобов`язується передати Новому кредитору усі необхідні документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, важливу для їх здійснення протягом 10 (десяти) робочих днів з дати укладення цього Договору.

На виконання умов договору №25/06/25 товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕТЕЯ ЕТЧ» сплатило приватному підприємству «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» 177000,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №4 від 26.06.2025.

25.06.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕТЕЯ ЕТЧ» надіслало Державному міжрайонному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства «ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС» повідомлення про відступлення права вимоги №2506/1.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/4102/25 від 14.08.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство Державного міжрайонного підприємства водопровідного-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Алетея Етч» від 27.07.2025 (вх. суду № 868/25 від 28.07.25).

При цьому судом при винесенні даної ухвали встановлено, що при відступленні права вимоги до боржника, заміна кредитора у зобов`язанні була вчинена без дотримання вимог ст. 516 ЦК України та пункту 11.4 Договору про закупівлю №1610/23/57 згідно закупівлі UА-2023-09-21-155188-а від 16.10.2023 укладеного між Державним міжрайонним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства «ДНІПРО-ЗАХІДНИЙДОНБАС» та приватним підприємством «Віктор-Ком Імпекс».

4. Мотиви, якими керується суд та застосоване ним законодавство.

Дослідивши наведені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, що закріплено у статті 236 ЦК України.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Однак відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні, якщо обов`язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі частини 1 статті 215 ЦК України договору про відступлення права вимоги як такого, що суперечить вимогам частини 1 ст. 516 ЦК України.

Аналогічний усталений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі №910/6098/14 (3-43гс15) та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.03.2018 №904/9674/16, від 22.05.2018 у справі №904/11838/16, від 29.05.2018 у справі №910/14716/17, від 25.04.2019 у справі №912/1135/18, від 18.06.2019 у справі №915/1622/16, від 17.10.2019 у справі №922/460/19, від 12.12.2019 у справі №924/51/19, від 26.02.2020 у справі №910/17580/18, від 13.08.2020 у справі №910/16919/19, від 30.09.2020 у справі №905/1787/19, від 28.10.2021 у справі №910/19358/20, від якого (висновку) Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав відступати, повернувши справу №761/21994/15-ц на розгляд колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (див. ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 761/21994/15-ц).

В пункті 11.4. договору №1610/23/57 сторони визначили, що відступлення права вимоги, переведення боргу, передача прав та обов`язків за цим договором однією із сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження цього з іншою стороною.

Таким чином, у випадку передачі прав чи обов`язків будь-якої зі сторін договору, необхідне письмове погодження іншої сторони.

Суд зазначає, що погоджені сторонами умови договору надають сторонам даного договору розширене коло прав, а саме користуючись принципом свободи договору, сторони у договорі забезпечили собі право впливати на зміну контрагентів за цим договором. Порядок заміни кредитора таким чином відрізняється від типового.

Суд констатує, що в договорі №25/06/25 про відступлення права вимоги відсутні відомості щодо письмової згоди боржника на передачу прав та обов`язків за договором про закупівлю №1610/23/57 від 16.10.2023, як і відсутня така згода у вигляді окремого документа в матеріалах справи.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 910/14716/17, законодавець відокремлює надання боржником згоди на заміну кредитора у зобов`язанні та письмове повідомлення боржника про таку заміну, а відповідно і визначає різні правові наслідки недотримання вказаних вимог. Відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні, якщо обов`язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання договору недійсним та відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України - договору про відступлення права вимоги, оскільки у такому випадку договір про відступлення права вимоги суперечить приписам ч. 1 ст. 516 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №25/06/25 від 25.06.2025 є обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині стягнення коштів в сумі 177000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі визнання недійсним правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Господарським судом ураховано висновки про застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №916/913/21, відповідно до яких тлумачення змісту наведеної норми (ч. 1 ст. 216 ЦК України) свідчить, що недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які він мав створювати, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Такі юридичні наслідки під час виконання сторонами недійсного правочину поєднуються з реституційними, які полягають у поверненні в натурі кожною стороною одна одній, одержаного ними на виконання цього правочину. Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.

Отже, наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином.

З огляду на викладені обставини та наведені норми, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину шляхом стягнення коштів в сумі 177000,00 грн сплачених позивачем на рахунки відповідача на виконання оскарженого правочину.

Крім того, суд зазначає, що матеріали справи не містять, а сторонами не надано доказів передачі Первісним кредитором Новому кредитору на виконання п.3.1.2. договору №25/06/25 усіх необхідних документів, які засвідчують права, що передаються, та інформації, важливої для їх здійснення як то акту приймання-передачі, розписки тощо.

Також суд звертає увагу, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява №18390/91. Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99).

5. Висновки за наслідками розгляду справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи обґрунтованість позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №25/06/25 від 25.06.2025, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕТЕЯ ЕТЧ» (69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 8, кімната 21, ) та приватним підприємством «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» (60421,Чернівецька обл., Глибоцький р-н, село Йорданешти, вул. Корнец, буд. 24, ).

3. Стягнути з приватного підприємства «ВІКТОР-КОМ ІМПЕКС» (60421,Чернівецька обл., Глибоцький р-н, село Йорданешти, вул. Корнец, буд. 24, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕТЕЯ ЕТЧ» (69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 8, кімната 21, ) 177000,00 грн сплачених за договором про відступлення права вимоги №25/06/25 від 25.06.2025 та 6056 грн судового збору.

4. З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано 11.02.2026.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Гурин

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.