РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.02.2026Справа № 915/796/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс"

(04053, м. Київ, вул.Січових Стрільців, 37/41; )

До ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Про стягнення 47 128,76 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30.07.2021 р. № 011-RBO- в загальній сумі 47128,76 грн., з якої 42091,21 грн. - сума заборгованості за кредитом та 5037,55 грн. - сума заборгованості за відсотками.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 30.07.2021 р. між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та клієнтом, яким є ФОП ОСОБА_1, було укладено заяву-договір про надання кредиту "Розвиток Онлайн" № 011-RBO-, відповідно до умов якої кредитор надав позичальнику кредитні кошти у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 50000,00 грн., з кінцевим терміном погашення кредиту до 30.07.2023 р. Як стверджує позивач, всупереч умовам кредитного договору позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. Позивач зазначає, що 20.12.2022 р. між Акціонерним товариством "Райффайзсн Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" було укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-57-Р, у відповідності до умов якого АТ "Райффайзен Банк" передає (відступає) за плату, а ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ФОП ОСОБА_1

Також позивач вказує, що у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), підтвердженням чого є відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, позов подається до фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.05.2025 р. вказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/796/25, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 30.06.2025 р. об 11:00.

Під час судового засідання 17.09.2025 р. судом встановлено, що згідно з отриманою інформацією про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери у відповіді на запит суду № 1785546 від 17.09.2025 щодо відповідача ОСОБА_1 остання з 07.07.2022 має статус ВПО, та місце її проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.09.2025 справу № 915/796/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення 47128,76 грн. направлено для розгляду за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

07.10.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №915/796/25.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2025, матеріали справи № 915/796/25 передано на розгляд судді М.О. Лиськову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 року було прийнято справу до провадження, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.10.2025 була направлена та доставлено відповідачу в його Електронний кабінет, що підтверджується Довідкою про доставлення процесуального документа до електронного кабінету 13.10.2025.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №915/796/25, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

30.07.2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк Кредитодавець) та Клієнтом, яким є ФОП ОСОБА_1 (далі по тексту - Клієнт/Відповідач Позичальник) було укладено Заяву-Договір про надання кредиту «Розвиток Онлайн» № 011-RBO- (далі - Кредитний договір), відповідно до умов Заяви-Договору Кредитор надав Позивальнику кредитні кошти в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 50 000,00 гривень (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язався використати Кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму Кредиту, сплатити Проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені Заявою-Договором та Правилами. (п.п. 1.1. Договору). Договір підписано за допомогою електронного підпису Позивальника.

Відповідно до п.п. 1.3. Кредитного договору, Кредит надається Позичальнику на розвиток бізнесу, а саме: сплату комісії, передбаченої підпунктом 2.7.1. пункту 2.7. Заяви Договору; - фінансувания витрат, пов`язаних з веденням господарської діяльності Позивальника винятком надання або повернення фінансової допомоги. Кінцевий термін погашення кредиту - 30.07.2023р. (п.п. 1.2. Договору.)

Відповідно до умов Кредитного договору, протягом строку фактичного користування Кредитом до Кінцевого терміну погашення Кредиту визначеного пунктом 1.2. Заяви-Договору включно Позивальник зобов`язаний щомісяця сплачувати Кредитору Проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 19.35% річних. (п.п. 2.1.. Договору). Факт надання Банком Позичальнику кредитних грошових коштів відповідно умов Кредитного договору № 011-RBO- від 30.07.2021 року підтверджується копією Виписки по рахунку, що підтверджує початок користування Кредитом.

Отже, судом встановлено, що Банк виконав свої зобов`язання перед Позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених Кредитним Договором.

Відповідно до умов Кредитного договору, Позичальник зобов`язався здійснювати погашення Кредиту та Процентів ануїтетними платежами у валюті Кредиту кожного місяця, 30 числа (надалі - Дата платежу), та при погашенні заборгованості за Кредитом в повному обсязі. При прострочені погашення ануїтетного платежу Проценти, нараховані на суму простроченої заборгованості за Кредитом за період прострочення, в тому числі, визначені пунктом 2.2. Заяви-Договору, підлягають сплаті додатково до сум, передбачених Графіком. (п.п. 4.2. Договору). Проте, всупереч умовам Кредитного договору, Позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору.

20.12.2022 між Позивачем та Банком укладено Договір про відступлення, у відповідності до умов якого Банку передає (відступає) за плату, а ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" як Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до пункту 2.4 Договору відступлення, внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим Договором, Новий кредитор замінює Первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр Боржників доповнює, а не замінює попередній.

Докази оплати за Договором відступлення наявні в матеріалах справи.

Відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022р., ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. і за Кредитним договором № 011-RBO- від 30.07.2021, укладеним між Позичальником та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким становить: 47 128,76 грн. (сорок сім тисяч сто двадцять вісім гривень 76 копійок), з яких: - 42 091,21 гривень- сума заборгованості за кредитом; - 5 037,55 гривень заборгованість за відсотками.

За твердженням Позивача. котре належними та допустимими доказами не спростовано Відповідачем, після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ні на рахунок, Первісного кредитора, ні на рахунок Нового Кредитора.

Позивач (Новий Кредитор) 24.11.2023 року направив Відповідачу Досудову вимогу Вих. № 1-96396 від 17.11.2023 про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Однак, станом на дату подачі позову вказана вимога Відповідачем не виконана.

Суд вказує, що зазначене вище Відповідачем не заперечується та не спростовується.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є кредитним договором.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Із врахуванням зазначеного вище, враховуючи факт прострочення Відповідачем строків погашення кредиту, судом перевірено наданий до позову розрахунок заборгованості та встановлено його правомірність та обґрунтованість, що відповідно свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Що стосується заявлених Позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із критеріями визначеними в частині 4 статті 126 ГПК України.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу Позивачем до суду надано:

- договір № 14/06/2023 про надання правової допомоги від 14.06.2023 з додатком № 1;

- замовлення № 310 від 12.01.2024;

- акт виконаних робіт від 12.01.2024 до замовлення № 310 від 12.01.2024 на суму 1 400 грн, з переліком наданих адвокатом послуг;

- платіжна інструкція № 105 від 1 400 грн.

Суд зазначає, що акт виконаних робіт від 12.01.2024 підписаний представниками сторін без зауважень та претензій.

З огляду на викладене вище, враховуючи відсутність заперечень Відповідача, суд дійшов висновку, що понесені Позивачем витрати на професійну правничу допомогу в межах даної справи є обґрунтованими, розумними, реальними, відповідають критерію співмірності згідно частини 4 статті 126 ГПК України та розумності, що за сукупністю свідчить про необхідність їх відшкодування Відповідачем у заявленому розмірі.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи встановлені судом обставини, порушення Відповідачем умов Кредитного договору в частині повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених вимог та наявності підстав для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" (вул. Січових Стрільців, 37/41, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 39508708) заборгованість в розмірі 47 128,76 грн., судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 400,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов