ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2026 р. Справа № 916/4421/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Букарова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ПАРІ (04073, м. Київ, вул. Рилєєва, буд. 10 А, офіс № 519; ),

до: Публічного акціонерного товариства „МТБ БАНК (68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, пр-т Миру, буд. 28; ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Ділоретіо Холдінгз ЛТД (Diloretio Holdings LTD) (Виронос та 28 Октовріу Неаполі, 3105, Лімасол, Кіпр: ),

про зобов`язання вчинити певні дії.

За участю представників сторін:

від позивача адвокат Ожогін М.В., довіреність № 185/2-10/25 від 22.10.2025;

від відповідача адвокат Гусельщикова М.А.., ордер серія ВН № 1622720 від 09.12.2025;

від третьої особи адвокат Коваленко Н.В., ордер серія АІ № 2057080 від 21.11.2025.

Обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю „ПАРІ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства „МТБ БАНК, в якій просить зобов`язати Публічне акціонерне товариство „МТБ БАНК вчинити дії з проведення виплати дивідендів на виконання Рішення № 23/09-25 від 23 вересня 2025 року згідно Листа-Розрахунку ТОВ „ПАРІ від 09.10.2025. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути з відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 справу № 916/4421/25 передано на розгляду судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.

Ухвалою суду від 03.11.2025 позовну заяву ТОВ „ПАРІ (вх. суду № 4545/25 від 30.10.2025) залишено без руху.

07 листопада 2025 року до суду від ТОВ „ПАРІ надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 11.11.2025 прийнято позовну заяву ТОВ „ПАРІ до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4421/25. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 09.12.2025 о 11:50 год.

21 листопада 2025 року до суду від Ділоретіо Холдінгз ЛТД (Diloretio Holdings LTD) надійшла заява про вступ у справу як третьої особи.

Вказану заяву з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

09 грудня 2025 року до суду від Публічного акціонерного товариства „МТБ БАНК надійшли додаткові пояснення у справі.

В обґрунтування вказаних пояснень відповідач зазначає, що розрахунок Клієнта у частині суми утриманого податку на прибуток (доходи) нерезидента повинен складати 5% від суми дивідендів, як передбачено міжнародною Конвенцією, укладеною між Україною та Республікою Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та попередження ухилень від сплати податків стосовно доходів і майна.

Також, як зазначає відповідач, клієнтом не надано документів у відповідності до затвердженого Банком Переліку, необхідного для здійснення банківських операцій з нерезидентами.

Вказані пояснення відповідача суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 09.12.2025 суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання у справі на 16:00 год. 11.12.2025.

Ухвалою суду від 09.12.2025 залучено до участі у справі № 916/4421/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Ділоретіо Холдінгз ЛТД (Diloretio Holdings LTD) (Виронос та 28 Октовріу Неаполі, 3105, Лімасол, Кіпр: ). Відкладено підготовче засідання у справі на 16:00 год. 11.12.2025.

10 грудня 2025 року до суду від ТОВ „ПАРІ надійшла заява про долучення доказів.

Вказану заяву з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 11.12.2025 суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання у справі на 11:00 год. 24.12.2025.

18 грудня 2025 року до суду від Ділоретіо Холдінгз ЛТД (Diloretio Holdings LTD) надійшли письмові пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, в яких третя особа зазначає, що Компанія Diloretio Holdings LTD є власником 100% корпоративних прав ТОВ „ПАРІ, що підтверджується статутом ТОВ „ПАРІ, виписками з Єдиного державного реєстру та корпоративними документами.

Третя особа вважає, що позовні вимоги ТОВ „ПАРІ до ПАТ „МТБ БАНК ґрунтуються на неправильному розрахунку суми податку, що підлягає утриманню при виплаті дивідендів. Застосування ставки оподаткування 15% замість 5% призводить до: порушення норм міжнародного договору України з Республікою Кіпр; надмірного утримання податку з доходів нерезидента; порушення майнових прав Компанії як кінцевого бенефіціара дивідендів; неправильного розрахунку суми коштів, що підлягають виплаті.

Вказані пояснення третьої особи з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 24.12.2025 закрито підготовче провадження у справі № 916/4421/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.01.2026 о 16:00 год.

19 січня 2026 року до суду від Ділоретіо Холдінгз ЛТД (Diloretio Holdings LTD) надійшло клопотання про долучення доказів, в якому заявник просить суд долучити до матеріалів справи Сертифікат податкового резиденства компанії Diloretio Holdings LTD за 2025 рік.

Вказане клопотання з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 21.01.2026 суд протокольною ухвалою відклав судове засідання з розгляду справи по суті на 10:00 год. 06.02.2026.

Представник позивача у судовому засіданні 06.02.2026 надав пояснення, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.02.2026 надав пояснення, в яких позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які викладені у додаткових поясненнях.

Третя особа у судовому засіданні 06.02.2026 надала усні пояснення, аналогічні наданим у письмових поясненнях від 18.12.2025.

У судовому засіданні 06.02.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду і повідомлено учасників справи про час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що 22 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРІ" (надалі Товариство, ТОВ "ПАРІ" або позивач) і Публічним акціонерним товариством "МТБ БАНК" (надалі Банк або відповідач) був укладений Договір про комплексне банківське обслуговування суб`єктів господарювання № 134902 (в частині надання послуг з відкриття та обслуговування поточного рахунку та дистанційного обслуговування) шляхом подання відповідної Заяви про приєднання до цього Договору (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору Товариство уповноважує та доручає Банку здійснювати надання послуги з дебетового переказу коштів за згодою платника (далі - Договірне списання) у випадку, на умовах та в порядку, визначеному п. 2.6. Розділу 2 Договору. З моменту підписання Заяви про приєднання до Договору всі платіжні операції, виконані згідно п. 2.6. Розділу 2 Договору, протягом строку дії Договору вважаються акцептованими та не вимагається подальшого отримання згоди Клієнта на виконання кожної окремої операції з Договірного списання.

Згідно пункту 3.2.1.1.7. Договору Банк зобов`язується здійснювати платіжні операції Клієнта в порядку, передбаченому чинним законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ, цим Договором, Регламентом та Інструкціями. Обробляти електронні платіжні інструкції тільки за умови, що вони підписані УЕП Клієнта.

Згідно з наявними в матеріалах справи документами, єдиним учасником ТОВ "ПАРІ" є компанія Diloretio Holdings LTD (надалі Компанія або третя особа), яка володіє 100% корпоративних прав Товариства, що підтверджується виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

22 вересня 2025 року єдиним учасником ТОВ "ПАРІ" компанією Diloretio Holdings LTD прийнято Рішення № 22/09-25 про затвердження результатів фінансово-господарської діяльності Товариства у першому півріччі 2025 року, згідно з яким чистий прибуток Товариства за перше півріччя 2025 року склав 45490000,00 грн.

23 вересня 2025 року єдиним учасником ТОВ "ПАРІ" компанією Diloretio Holdings LTD прийнято Рішення № 23/09-25 про виплату дивідендів за перше півріччя 2025 року в розмірі 4705882,36 грн.

Розрахунок суми дивідендів на користь нерезидента компанії ДІЛОРЕТІО ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД (DILORETIO HOLDINGS LTD), наданий Товариством, містить наступні дані: сума доходу нерезидента з джерелом походження з України становить 4705882,36 грн; сума утриманого податку на прибуток (доходи) нерезидента за ставкою 15% становить 705882,36 грн

09 жовтня 2025 року Товариство подало до Банку Лист-звернення з розрахунком та пакетом документів щодо проведення виплати дивідендів (списанням коштів) з рахунку відкритого Товариством в Банку на користь нерезидента Єдиного Учасника Товариства компанії ДІЛОРЕТІО ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД (DILORETIO HOLDINGS LTD) на виконання Рішення Єдиного Учасника ТОВ "ПАРІ" № 23/09-25 від 23 вересня 2025 року.

Листом від 22.10.2025 року № 04/1033-0/21 Банк відмовив ТОВ "ПАРІ" у проведенні операції щодо виплати дивідендів на виконання Рішення № 23/09-25 від 23 вересня 2025 року, зазначивши наступні підстави:

По-перше, наданий Розрахунок суми дивідендів містить некоректну суму утриманого податку на прибуток (доходи) нерезидента у розмірі 15% від суми дивідендів, що підлягають виплаті. Розрахунок Клієнта базується на положенні пункту 141.4.2. статті 141 Податкового кодексу України, але Клієнтом не враховано посилання у вказаній нормі права на існування міжнародних договорів. Між Україною та Республікою Кіпр укладено та ратифіковано Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та попередження ухилень від сплати податків стосовно доходів і майна, яка набрала чинності для України 07.08.2013. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції ставка податку, що стягується Україною з доходу у вигляді дивідендів, які сплачуються українською компанією резиденту Кіпру, знижується до 5 відсотків за умови, якщо особа фактичний власник цих дивідендів є резидентом Кіпру та володіє прямо щонайменше 20 відсотками капіталу української компанії, що сплачує дивіденди, або інвестував у придбання акцій чи інших прав компанії в еквіваленті не менше 100 000 євро.

По-друге, Клієнтом не надано документів у відповідності до затвердженого Банком Переліку, необхідного для здійснення банківських операцій з нерезидентами. Так, Клієнтом не було надано довідку про підтвердження, що нерезидент - ДІЛОРЕТІО ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД (DILORETIO HOLDINGS LTD) є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України про уникнення подвійного оподаткування (у випадку звільнення (зменшення) від оподаткування прибутку (доходів) нерезидента), та Довідку (документ), що підтверджує факт сплати податку на прибуток (доходи) нерезидентом в Україні або є підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування прибутку (доходів) нерезидента.

Позивач не погоджується з вказаними у листі від 22.10.2025 року № 04/1033-0/21 доводами відповідача, оскільки надав всі існуючі в нього документи, а також планує проведення виплати нарахованих дивідендів згідно чинного законодавства України.

Таким чином, якщо Клієнт надав банку всі документи, що вимагаються законодавством (включаючи підтвердження законності походження коштів, економічного змісту операції, зокрема, рішення про виплату дивідендів, протоколи зборів, фінансову звітність тощо), а банк продовжує блокувати платіж, такі дії банку можуть бути визнані неправомірними.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРІ" не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до пп. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України доходи, отримані нерезидентом, зокрема дивіденди, є доходами з джерелом їх походження з України і включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу нерезидента.

Згідно з п. 141.4.2 ст. 141 Податкового кодексу України резидент, який здійснює на користь нерезидента будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом, утримує податок з таких доходів за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, що сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Відповідно до п. 3.2 ст. 3 розділу І Податкового кодексу України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Між Україною та Республікою Кіпр укладено та ратифіковано Конвенцію між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (надалі Конвенція), яка набрала чинності для України 07.08.2013, а її положення застосовуються у двосторонніх українсько-кіпрських відносинах з 01 січня 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 10 Конвенції дивіденди, що сплачуються компанією, яка є резидентом Договірної Держави, резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій іншій Державі.

Протоколом від 11.12.2015, який набрав чинності для України 28.11.2019, внесені зміни до Конвенції, у тому числі до пункту 2 статті 10 "Дивіденди", та викладено у наступній редакції:

"Однак такі дивіденди можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, резидентом якої є компанія, що сплачує дивіденди, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник дивідендів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати:

а) 5 відсотків від загальної суми дивідендів, якщо фактичним власником дивідендів є компанія, яка володіє безпосередньо принаймні 20 відсотками капіталу компанії, що сплачує дивіденди, або інвестувала в придбання акцій чи інших прав компанії в еквіваленті не менше 100 000 євро;

б) 10 відсотків від загальної суми дивідендів у всіх інших випадках".

Таким чином, для застосування зниженої ставки оподаткування дивідендів у розмірі 5 відсотків необхідна одночасна наявність таких умов: фактичним власником дивідендів є компанія-резидент Республіки Кіпр; така компанія володіє безпосередньо принаймні 20 відсотками капіталу компанії, що сплачує дивіденди, або інвестувала в придбання акцій чи інших прав компанії в еквіваленті не менше 100 000 євро.

Щодо питання відповідності третьої особи компанії Diloretio Holdings LTD критеріям для застосування зниженої ставки оподаткування 5% суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 103.3 ст. 103 Податкового кодексу України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором), вважається особа, що має право на отримання таких доходів та є вигодоотримувачем щодо них (має право фактично розпоряджатися таким доходом).

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2025 року у справі № 500/1744/24 зазначив, що для визнання нерезидента бенефіціарним власником доходу необхідно встановити, що такий нерезидент є реально діючою компанією, яка провадить господарську діяльність, має власний офіс, найманих працівників, несе відповідні витрати, отримує доходи з різних джерел, самостійно приймає управлінські рішення та не є номінальним утримувачем або посередником при здійсненні операцій.

Із наданих до суду документів вбачається, що компанія Diloretio Holdings LTD є юридичною особою, зареєстрованою відповідно до законодавства Республіки Кіпр (реєстраційний номер: НЕ 303862, юридична адреса: Виронос та 28 Октовріу Неаполі, 3105, Лімасол, Кіпр).

Компанія є податковим резидентом Республіки Кіпр, що підтверджується Сертифікатом податкового резидентства (Tax Residency Certificate) за 2024 рік, а також Сертифікатом податкового резидентства (Tax Residency Certificate) за 2025 рік, виданим Департаментом податків Республіки Кіпр.

Згідно з Фінансовим звітом Компанії за 2024 рік, доданим до пояснень третьої особи, Компанія має власний офіс у м. Лімассол, Республіка Кіпр, за адресою: Виронос та 28 Октовріу Неаполі, 3105, Лімасол, Кіпр, що використовується на підставі Договору оренди, що міститься в матеріалах справи. Станом на 2022-2025 роки у Компанії працює 9 найманих працівників, яким виплачується заробітна плата з утриманням всіх обов`язкових податків та зборів за законодавства Республіки Кіпр.

Управління Компанією здійснюється Радою директорів, яка приймає колегіальні управлінські рішення щодо стратегії, інвестицій, затвердження фінансової звітності та розподілу прибутку. Директорам виплачується винагорода за виконання управлінських функцій.

Компанія провадить диверсифіковану господарську діяльність та отримує доходи з різних джерел. За 2024 рік Компанія отримала дохід від господарської діяльності, відмінної від дивідендів, у розмірі більше 19000000 доларів США. Компанія здійснює діяльність з надання в оренду нерухомого майна, що підтверджується наявністю Сертифікату реєстрації платника ПДВ на Кіпрі (міститься в матеріалах справи). Компанія виконує функції холдингової компанії, володіючи корпоративними правами у декількох юридичних особах в Україні та інших юрисдикціях.

Згідно з Фінансовим звітом за 2024 рік Компанія щорічно несе значні адміністративні та операційні витрати: утримання офісу, заробітна плата, винагороди директорам, юридичні, бухгалтерські та аудиторські послуги, офісне обладнання, програмне забезпечення, банківське обслуговування тощо.

Важливим є той факт, що аналіз фінансової звітності Компанії за 2024 рік свідчить про відсутність транзитного руху коштів. Зокрема, загальна сума отриманих дивідендів від українських компаній склала 34592632 USD, тоді як сума виплачених власникам дивідендів склала лише 6026322 USD, що становить 17,4% від отриманих доходів. Таким чином, Компанія утримує більшу частину (82,6%) отриманих дивідендів, що підтверджує відсутність транзитного руху коштів та спростовує будь-які твердження про те, що Компанія є номінальним утримувачем або виконує посередницьку функцію.

З наведених обставин суд дійшов висновку, що компанія Diloretio Holdings LTD повністю відповідає критеріям бенефіціарного (фактичного) власника дивідендів, встановленим пунктом 103.3 статті 103 Податкового кодексу України та статтею 10 Конвенції між Україною та Кіпром, оскільки: є реально діючою компанією з диверсифікованою діяльністю; має власний офіс, найманих працівників, Раду директорів; отримує доходи з різних джерел, у тому числі від операцій з цінними паперами та оренди нерухомості; самостійно приймає управлінські рішення щодо використання отриманих доходів; не є номінальним утримувачем або посередником, що підтверджується фактом утримання 82,6% отриманих дивідендів; не зобов`язана передавати отримані дивіденди третім особам.

Суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справі № 120/14477/24 сформульовано ключові правові позиції щодо застосування доктрини бенефіціарного (фактичного) власника доходу. Зокрема, Верховний Суд наголосив, що вимога щодо бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу за тлумаченням ОЕСР дотримується, коли відсутнє зобов`язання «передати платіж». При цьому, вимога щодо бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу дотримується, коли наявне зустрічне зобов`язання, в якому отримувач доходу є боржником, або коли передача доходу здійснюється в межах корпоративних відносин (розподіл прибутку компанії між акціонерами, викуп в акціонерів корпоративних прав тощо).

У таких випадках юридична особа наділена дискрецією: вона має право розподіляти чи не розподіляти прибуток, вона має право обирати перед яким кредитором виконувати зобов`язання в першу чергу та може бути не здатна виконати зобов`язання перед таким кредитором через відсутність доходу, юридична особа має право викупляти чи не викупляти корпоративні права у свого учасника чи акціонера. Цивільно-правове чи господарсько-правове зобов`язання існує незалежно від наявності вхідних фінансових операцій, наявності доходу тощо. У зв`язку з наведеним виключається «транзитний» характер операцій і критерій бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу вважається дотриманим.

Доктрина бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу не має ніякого зв`язку з визначенням кінцевого бенефіціарного власника і є змістовно іншою правовою категорією. Доктрина бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу пов`язана з правом розпорядження доходом, отриманим податковим нерезидентом від податкового резидента, в той час, як пов`язаність осіб та наявність бенефіціарного власника вказує на можливість контролю за прийняттям управлінських рішень.

Суд також враховує висновок Верховного Суду про те, що для встановлення статусу бенефіціарного власника необхідно дослідити наявність у компанії-нерезидента економічної присутності (substance) у країні її інкорпорації. Ознаками наявності substance можуть слугувати наступні критерії: (а) кваліфікований персонал для забезпечення провадження господарської діяльності (наявність працівників); (б) наявність реального (фізичного офісу) в країні інкорпорації; (г) активна господарська діяльність; (ґ) наявність банківських рахунків в країні інкорпорації компанії; (д) локальне управління фінансами нерезидента у країні його юрисдикції отримання бухгалтерських та аудиторських послуг від місцевих фахівців; (е) наявність клієнтської бази в країні інкорпорації; (є) наявність достатнього власного капіталу та активів для здійснення діяльності.

Застосовуючи наведені критерії до обставин цієї справи, суд встановив, що компанія Diloretio Holdings LTD має всі необхідні ознаки economic substance: кваліфікований персонал (9 працівників), реальний офіс на Кіпрі на підставі договору оренди, активну диверсифіковану господарську діяльність (операції з цінними паперами, оренда нерухомості, холдингова діяльність), банківські рахунки, локальне управління фінансами (бухгалтерські та аудиторські послуги надаються на Кіпрі), а також достатній власний капітал та активи.

Щодо питання відповідності компанії Diloretio Holdings LTD іншим умовам для застосування зниженої ставки оподаткування 5%, передбаченим підпунктом "а" пункту 2 статті 10 Конвенції, суд зазначає наступне.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1, а.с. 180-185), компанія Diloretio Holdings LTD володіє 100% корпоративних прав ТОВ "ПАРІ", що значно перевищує мінімальний поріг у 20 відсотків капіталу компанії, встановлений підпунктом "а" пункту 2 статті 10 Конвенції.

Щодо виконання другої альтернативної умови підпункту "а" пункту 2 статті 10 Конвенції інвестування в придбання акцій чи інших прав компанії в еквіваленті не менше 100000 євро, суд встановив наступне.

Так, з наявного в матеріалах справи статуту (т. 1, а.с. 12-21) ТОВ "ПАРІ" слідує, що розмір статутного капіталу ТОВ "ПАРІ" становить 224535713,70 грн (двісті двадцять чотири мільйони п`ятсот тридцять п`ять тисяч сімсот тринадцять грн 70 коп.), а єдиним учасником ТОВ "ПАРІ" є Diloretio Holdings LTD (Ділоретіо Холдінгз ЛТД), тобто є власником 100% корпоративних прав ТОВ «ПАРІ» (п. 1.4, п. 9.1.1., п. 9.1.2. Статуту).

Також з наявного в матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1, а.с. 180-185) слідує, що засновником (учасником) юридичної особи ТОВ "ПАРІ" є Ділоретіо Холдінгз ЛТД, а розмір частки статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) ТОВ "ПАРІ" становить 224535713,70 грн.

Згідно з положеннями статей 116, 167 Цивільного кодексу України та статті 10 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасники товариства володіють корпоративними правами, які включають, зокрема, право на участь в управлінні справами товариства, право на отримання частки прибутку (дивідендів), право на отримання у разі ліквідації товариства частини майна, що залишилося після розрахунків з кредиторами, або його вартості.

При відчуженні корпоративних прав новий власник набуває всіх прав та обов`язків, що належали попередньому власнику, включаючи права щодо майна товариства та частки у статутному капіталі.

Таким чином, компанія Diloretio Holdings LTD, придбавши 100% корпоративних прав ТОВ "ПАРІ", набула всіх прав учасника товариства, включаючи права на частку у статутному капіталі товариства, сформованому, зокрема, за рахунок інвестицій попереднього власника.

З викладеного слідує, що 224535713,70 грн (еквівалент якої значно перевищує 100000 євро) - це інвестиції, які стали частиною капіталу ТОВ "ПАРІ", а корпоративні права, які надають право на участь у цьому капіталі, перейшли до компанії Diloretio Holdings LTD (Ділоретіо Холдінгз ЛТД) при придбанні 100% частки у товаристві, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру.

Таким чином, суд встановив, що компанія Diloretio Holdings LTD відповідає всім умовам для застосування зниженої ставки оподаткування 5%, передбаченим підпунктом "а" пункту 2 статті 10 Конвенції між Україною та Кіпром, а саме: є компанією-резидентом Республіки Кіпр; володіє безпосередньо 100% капіталу ТОВ "ПАРІ" (що перевищує 20%); є бенефіціарним (фактичним) власником дивідендів; інвестиції у придбання корпоративних прав товариства становлять суму, еквівалент якої перевищує 100000 євро.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що розрахунок суми дивідендів, наданий позивачем до банку 09.10.2025, є неправильним, оскільки містить некоректну суму утриманого податку на прибуток (доходи) нерезидента.

Позивач при складанні розрахунку застосував ставку оподаткування 15%, передбачену пунктом 141.4.2 статті 141 Податкового кодексу України, не врахувавши при цьому положення підпункту "а" пункту 2 статті 10 Конвенції між Україною та Кіпром, згідно з якими у разі, якщо фактичним власником дивідендів є компанія-резидент Кіпру, яка володіє безпосередньо принаймні 20 відсотками капіталу компанії, що сплачує дивіденди, або інвестувала в придбання акцій чи інших прав компанії в еквіваленті не менше 100000 євро, ставка податку не повинна перевищувати 5 відсотків від загальної суми дивідендів.

Відповідно до пункту 3.2 статті 3 Податкового кодексу України у разі, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені Податковим кодексом України, застосовуються правила міжнародного договору.

Як було встановлено судом, компанія Diloretio Holdings LTD відповідає всім умовам для застосування зниженої ставки оподаткування 5%, передбаченим підпунктом "а" пункту 2 статті 10 Конвенції між Україною та Кіпром. Отже, при здійсненні виплати дивідендів на користь компанії Diloretio Holdings LTD позивач мав обов`язок застосувати знижену ставку оподаткування 5% відповідно до положень Конвенції, а не ставку 15%, передбачену пунктом 141.4.2 статті 141 Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача про те, що розрахунок позивача містить некоректну суму утриманого податку, а отже, позивач звернувся до суду з вимогою про зобов`язання банку провести платіжну операцію на підставі неправильного розрахунку податкових зобов`язань.

Суд також зазначає, що згідно з пунктом 3.2.1.1.7 Договору про комплексне банківське обслуговування № 134902 від 22 травня 2023 року банк зобов`язаний здійснювати платіжні операції клієнта в порядку, передбаченому чинним законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ, цим Договором, Регламентом та Інструкціями.

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, банк має право відмовити клієнту у відкритті рахунку або у проведенні операції, якщо клієнт не надав документи або надав документи з неповними даними, що є підставою для відмови.

За таких обставин, відмова банку у проведенні операції з виплати дивідендів на підставі того, що розрахунок позивача містить некоректну суму утриманого податку, є правомірною, оскільки банк, виконуючи свої обов`язки з дотримання чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ та умов Договору, не може здійснити платіжну операцію на підставі неправильного розрахунку податкових зобов`язань.

Суд також враховує, що у Листі від 22.10.2025 року № 04/1033-0/21 банк зазначив, що "у разі надання ТОВ "ПАРІ" повного пакету документів у відповідності до вищенаведеного переліку та з виправленим розрахунком, Банком буде проведено операцію щодо перерахування дивідендів на користь нерезидента у відповідності до Рішення єдиного учасника ТОВ "ПАРІ" № 23/09-25 від 23 вересня 2025 року у повному обсязі".

Таким чином, банк не відмовляє у проведенні операції взагалі, а лише вимагає надання правильного розрахунку податкових зобов`язань, що відповідає вимогам чинного законодавства України та міжнародних договорів України.

Згідно зі статтею 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожний аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Позивач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не довів, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про необґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 17.02.2026.

Суддя Нікітенко С.В.