ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 р. м. Житомир Справа № 906/45/26

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Газаровій Є.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Шеремет Т.П., адвокат, ордер серії АМ №1177476 від 30.12.2025

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "ОВРУЧ" Овруцької міської ради Житомирської області

до Фізичної особи-підприємця Сирочук Олени Василівни

про стягнення 23 517, 75 грн

Процесуальні дії по справі.

Господарський суд Житомирської області відповідно до ухвали суду від 07.01.2026 розглянув справу за позовом Комунального підприємства "ОВРУЧ" Овруцької міської ради Житомирської області до Фізичної особи-підприємця Сирочук Олени Василівни про стягнення 23 517,75 грн за правилами спрощеного позовного провадження, перше судове засідання з розгляду справи по суті призначив на 17.02.2026 о 10:00.

30.01.2026 до Суду повернулося поштове повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідачу ухвали суду від 07.01.2026 з відміткою органу зв`язку про отримання відправлення 23.01.2026 (а.с. 66).

Суд ухвалою від 17.02.2026 ухвалив провести судове засідання 17.02.2026 о 10:00 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника Позивача адвоката Шеремет Т.П.

Щодо вирішення спору за наявними матеріалами за відсутності відзиву на позов та представника ФОП Сирочук О.В.

Одним із прав, які надаються учасникам справи, є право брати участь в судовому засіданні, якщо інше не визначено законом (п. 2 ч.1 ст. 42 ГПК України).

Правила вручення судового рішення регламентовані положеннями ст. 242 ГПК України.

Згідно з 6 цієї статті Кодексу днем вручення судового рішення є, серед іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 11 цієї статті Кодексу, зокрема, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З врахуванням викладеного, Відповідач несе всі ризики нездійснення процесуальних прав сторони судового процесу (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Суд в судовому засіданні 17.02.2026 оголосив вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Комунальне підприємство "Овруч" Овруцької міської ради Житомирської області звернувся з позовом до Фізичної особи-підприємця Сирочук Олени Василівни про стягнення 23 517, 75 грн, з яких: 18 542, 89 грн основного боргу, 1 461, 95 грн інфляційних втрат, 513, 51 грн 3% річних (тут і далі за текстом - Позивач, Відповідач, Суд).

Фактичні підстави позову: неналежне виконання зобов`язання зі сплати коштів за Договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 28.08.2023 та Договором №273 про надання послуги з управління побутовими відходами від 15.04.2024.

Правові підстави позову: ст.ст. 525, 526, 610-612, 625 ЦК України.

Відповідач правом участі у змагальному процесі не скористалась, хоча про розгляд справи повідомлена належним чином.

Справу розглянуто за відсутності відзиву на позов на підставі ст.ст. 165, 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

1. 28.08.2023 між Комунальним підприємством "Овруч" Овруцької міської ради (як виконавець, Позивач) та Фізичною особою-підприємцем Сирочук Оленою Василівною (як замовник, Відповідач) був укладений Договір №55 про надання послуг з поводження з побутовими відходами (тут і далі за текстом - Договір №55) на таких умовах, зокрема:

- виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з поводження з побутовими відходами, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених цим Договором (далі - послуги), на підставі рішення (п. 1.1. Договору №55);

- згідно з рішенням органу місцевого самоврядування від 14.12.2021 №399 тариф на поводження з побутовими відходами (вивезення, захоронення) за 1 м3 відходів становить: твердих 174,01 гривень за 1м3 (тонну), рідких 155,70 гривень за 1 м3 (тонну) (п. 6.1. Договору №55);

- розрахунок обсягу послуг проведено на підставі норм, затверджених рішенням Овруцької міської ради Житомирської області від 19 липня 2018 №248, зокрема, обсяг надання послуг з вивезення твердих відходів 2 м3/міс (п. 6.2. Договору №55);

- розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.3. Договору №55);

- у разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежів носяться не пізніше ніж протягом останнього дня місяця, що настає за розрахунковим (п. 6.4. Договору №55);

- послуги оплачуються готівкою та в безготівковій формі (п. 6.5. Договору №55);

- договір укладається строком на один рік. Договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд (п.п. 9.1., 9.2. Договору №55).

2. 15.04.2024 між Комунальним підприємством "Овруч" Овруцької міської ради Житомирської області (як виконавець, Позивач) та Фізичною особою-підприємцем Сирочук Оленою Василівною (як замовник, Відповідач) був укладений Договір №243 про надання послуги з управління побутовими відходами (тут і далі за текстом - Договір №243) на таких умовах, зокрема:

- виконавець надає послугу відповідної якості згідно з графіком, а споживач своєчасно оплачує її за встановленими тарифами за видами побутових відходів у строки і на умовах, передбачених цим договором, на підставі рішення №670 від 18.08.2019 та відповідно до правил благоустрою території населеного пункту з урахуванням регіонального та місцевого планів управління відходами (п. 1 Договору №273);

- розрахунок обсягу послуг проведено на підставі норм, затверджених рішенням Овруцької міської ради Житомирської області від 19 липня 2018 №248, зокрема, обсяг надання послуг з вивезення твердих відходів - 2,09 м3/міс (п. 14 Договору №273);

- розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 15 Договору №273);

- у разі застосування щомісячної системи оплати послуги споживач здійснює оплату за цим договором не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, що є граничним строком внесення плати за послугу (п. 16 Договору №273);

- строк дії договору становить один рік. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні по відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 28, п. 30 Договору №273).

3. Факт виконання Позивачем зобов`язання з надання послуг за Договорами №№55, 273 підтверджується рахунками-фактурами та не заперечувався Відповідачем (а.с. 11-22).

4. Відповідач зобов`язання зі сплаті коштів за надані послуги виконала частково, сплативши 2000,00грн згідно платіжних інструкцій №@2PL817754 від 21.02.2024 та №2@PL817754 від 21.02.2024 (а.с. 29-30).

5. Позивач надіслав Відповідачу претензію за вих. №618 від 06.11.2025 про сплату заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за Договорами №№55, 273.

6. Відповідач кошти за надані послуги не сплатила , внаслідок чого Позивач звернувся з позовом до Суду про примусове стягнення основного боргу на суму 18 542, 89 грн.

Додатково, Позивач заявив до стягнення 513,51грн 3% річних та 1461,95грн інфляційних втрат.

7. Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за Договорами №№55, 273.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

1. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язки, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 626, частиною першою статті 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір є підставою виникнення зобов`язання (ст.ст. 11, 509 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Договори №№55, 273 є договорами послуг, правове регулювання яких містить ЦК України.

2. Згідно з ч.1 ст. 901 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.

Суд констатує, що істотною умовою договорів про надання послуг є предмет, яким є послуга, що має, зокрема, такі ознаки:

- послуга не має матеріального, речового результату;

- послуга спрямована на задоволення потреб і має грошову оцінку;

- послуга невіддільна від джерела, тісно пов`язана з особою виконавця та процесом її надання, надання послуги здійснюється виконавцем особисто;

- послугу неможливо зберігати, вона існує лише на той час, коли надається;

- надання та споживання послуги відбувається одночасно;

- в послугах "продається" (передається) не, власне, результат, а дії, що призвели до нього.

За своїм економіко-юридичним змістом послуга являє собою діяльність, результати якої не мають матеріального виразу, а реалізуються та споживаються у процесі її здійснення.

Послугам обов`язково властиві щонайменше дві ознаки: 1) надання послуги невіддільне від діяльності особи-послугонадавача; 2) корисний ефект такої діяльності не виступає у вигляді певного осяжного матеріального результату, а полягає в самому процесі надання послуги.

Послугу, можна визначити як різновид об`єктів цивільних правовідносин, що виражається у вигляді певної правомірної операції, тобто у вигляді ряду дій виконавця або у діяльності, що являється об`єктом зобов`язання, яка має нематеріальний ефект, нестійкий речовий результат або уречевлений результат, пов`язаний з іншими договірними відносинами, і яка характеризується властивостями здійсненності, невіддільності від джерела, моментальною споживністю, неформалізованістю якості.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

Відповідно до п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон №2189-VIII) споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна, на відповідній правовій підставі, і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Частиною 1 ст. 2 Закону №2189-VIII визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг, серед іншого, управління побутовими відходами.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону №2189-VIII вказано, що споживачі зобов`язані укласти договір про управління побутовими відходами з виконавцем послуги з управління побутовими відходами, визначеним у встановленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що Позивач надавав послуги Відповідачу з управління побутовими відходами, пов`язані із здійсненням Відповідачем її підприємницької діяльності (магазин "Продукти", вул. Б.Хмельницького, 54).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що за період з 30.09.2023 до 30.09.2025 у Відповідача була наявна заборгованість за Договорами №№55, 273 в сумі 20542,89грн, частково зменшена на суму 2 000,00грн, яка зарахована Позивачем в рахунок погашення боргу попереднього періоду.

Станом на дату ухвалення рішення суду заборгованість за надані послуги складає 18 542, 89 грн.

За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як вже наголосив Суд, у ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова ОП КЦС у складі ВС від 23.01.2019 у справі №355/385/17).

Враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України та встановлені фактичні обставини справи, Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині основного боргу в сумі 18 542, 89 грн.

4. Щодо позовних вимог про стягнення 513,51грн 3% річних та 1461,95грн інфляційних втрат.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від нього і поділяє його долю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19).

Вимога сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі №905/1791/21 та від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Суд врахував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18 про те, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити [...] зроблений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум, [...] а в разі незгоди з ними повністю або частково - [...] навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Аналогічні висновки викладені у постановах ВПВС від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, Верховного Суду від 22.01.2025 у cправі №910/18572/23, від 18.02.2025 у cправі №904/3016/23, від 28.05.2025 у cправі №910/8599/24, від 30.07.2025 у cправі №910/502/23, від 05.08.2025 у cправі №911/2307/24.

Позивач заявив до стягнення з Відповідача 513,51грн 3% річних та 1461,95грн інфляційних втрат.

Суд врахував також правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 05.12.2023 у справі №921/481/22 про те, що здійснення судом перерахунку позовних вимог за допомогою калькулятора Ліги є установленою практикою.

Суд перевірив здійснені Позивачем розрахунки 3% річних на суму 513,51грн та інфляційних втрат на суму 1 461,95грн, визнає їх арифметично правильними.

Позовні вимоги про стягнення 3% річних на суму 513, 51грн та інфляційних втрат на суму 1 461, 95грн, є обґрунтованими.

5. Одним із принципів господарського судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статті 13 ГПК України, який передбачає у частині другій вказаної статті обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд сприяє учасникам процесу в реалізації ними прав, запобігає зловживанню правами та вживає заходи для виконання ними їхніх обов`язків (п.п. 4, 5 ч. 5 ст. ст. 13 ГПК України).

Суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч.1 статті 14 ГПК України).

Частина 2 ст. 86 ГПК України визначає, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя статті 86 ГПК України).

З врахуванням викладеного, рішення суду ухвалено на підставі безпосередньо досліджених доказів, що визначають предмет доказування у цій справі, та які і вплинули на сформульовані у рішенні суду висновки.

Щодо розподілу судового збору.

1. При ухваленні рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (п.5 ч.1 ст.237 ГПК). У резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат (п.2 ч.5 ст.238 ГПК).

Згідно із статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

1. Щодо судового збору.

Судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

1.1. При зверненні з позовною заявою до суду Позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 328, 00 грн, про що свідчить платіжна інструкція за №1601 від 05.01.2026 (а.с. 58).

1.2. На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір покладається на Відповідача.

1.3. Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Право Позивача, у разі задоволення позову, заявити вимоги про компенсацію понесених ним судових витрат, закріплено у частині 4 статті 129 ГПК України.

За імперативною нормою ч. 1 ст. 124 ГПК України, позивач зобов`язаний разом з першою заявою по суті спору, а такою є позовна заява, подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у позовній заяві заявив до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000, 00 грн (а.с. 1-4). До матеріалів позовної заяви додано Акт приймання наданих послуг за Договором №6-11/25 про надання правової (правничої) допомоги від 07.11.2025 (а.с. 51).

Правові наслідки недотримання цієї норми визначені у ч.2 ст. 124 Кодексу: у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанова ВПВС від 12.11.19р. у справі №904/4494/18).

Витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами за результатами розгляду справи (абз. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Відповідач не заявила клопотання зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в порядку ч.ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови ВПВС від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Суд у розгляді питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховує, що представництво інтересів Позивача в суді здійснювала адвокат Шеремет Тетяна Петрівна на підставі ордеру серії АМ №1177476 від 30.12.2025 (а.с. 50).

07.11.2025 між адвокатом Шеремет Т.П. та Позивачем було складено Акт приймання наданих послуг, відповідно до якого сторони підтвердили, що виконавець (адвокат) надав замовнику (Позивач) наступні послуги:

- надання консультації щодо стягнення заборгованості з юридичних осіб;

- складання проекту претензії;

- розрахунок штрафних санкцій до заборгованості;

- захист інтересів підприємства в господарському суді.

Вартість послуг, вказаних у п. 1 Акту становить 3 000, 00 грн (три тисячі гривень, 00 коп) (а.с. 51).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови ВПВС від 19.02.20р. у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови ВПВС від 07.07.21 у справі №910/12876/19; п. 127 постанови ВПВС від 16.11.22р. у справі №922/1964/21).

Позивач та адвокат погодили вартість послуг адвоката - 3 000, 00 грн в Акті наданих послуг від 07.11.2025.

Судом встановлено, що позовну заяву складено, підписано безпосередньо адвокатом Шеремет Т.П. Позовна заява містить додатки, серед іншого, претензії за вих.№618 від 06.11.2025 разом з доказами її надсилання Відповідачу, розрахунки суми інфляційних втрат та 3% річних та які додані до матеріалів позовної заяви, що підтверджує факт надання послуги в Акті приймання наданих послуг від 07.11.2025. Адвокат також надала послугу з представництва інтересів Позивача у судовому засіданні 17.02.2025.

Встановивши дійсність надання послуг на правничу допомогу Позивачу з урахуванням обставин цієї справи, керуючись критеріями, як обґрунтованість, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, Суд ухвалює покласти на Відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000, 00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Cирочук Олени Василівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Овруч" Житомирської міської ради Житомирської області (вул. І.Франка, 5А, м. Овруч, Коростенського р-ну, Житомирської області, 11101, ):

- 18 542, 89грн основного боргу;

- 1 461, 95грн інфляційних втрат;

- 513, 51грн 3% річних;

- 3 000, 00грн витрат на професійну правничу допомогу;

- 3 328, 00грн судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 19.02.26

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (через Ел. суд)

3- відповідачу (рек. з повідомл), РНОКПП