УХВАЛА

м. Київ

17.02.2026Справа №910/1376/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Зеленіної Н. І., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Асіно Україна" про забезпечення позову в господарській справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Асіно Україна" до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення від 20.11.2025 №884-р,

Без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Асіно Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення від 20.11.2025 №884-р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 25.02.2026.

Разом з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Асіно Україна" подало заяву про забезпечення позову шляхом:

1) зупинення нарахування пені від суми штрафу, передбаченого у пункті 2 резолютивної частини рішення № 884-р від 20.11.2025 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" на періоди: з дня подання до суду позовної заяви до дня набрання рішенням суду у справі про визнання недійсним та скасування рішення № 884-р від 20.11.2025 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" законної сили; з дня ухвалення апеляційним господарським судом постанови у справі про визнання недійсним та скасування рішення № 884-р від 20.11.2025 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу", прийнятої за результатом перегляду рішення суду першої інстанції та до дня подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції; з дня ухвалення касаційним судом постанови про передачу справи про визнання недійсним та скасування рішення № 884-р від 20.11.2025 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" на новий розгляд та до дня прийняття судом першої або апеляційної інстанції справи до свого провадження.

2) заборони Антимонопольному комітету України () нараховувати пеню за кожен день прострочення сплати штрафу, передбаченого пунктом 2 резолютивної частини рішення № 884-р від 20.11.2025 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" за періоди: з дня подання до суду позовної заяви до дня набрання рішенням суду у справі про визнання недійсним та скасування рішення № 884-р від 20.11.2025 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" законної сили; з дня ухвалення апеляційним господарським судом постанови у справі про визнання недійсним та скасування рішення № 884-р від 20.11.2025 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу", прийнятої за результатом перегляду рішення суду першої інстанції та до дня подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції; з дня ухвалення касаційним судом постанови про передачу справи про визнання недійсним та скасування рішення № 884-р від 20.11.2025 "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" на новий розгляд та до дня прийняття судом першої або апеляційної інстанції справи до свого провадження.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що рішення відповідача №884-р від 20.11.2025 накладає на заявника штраф у розмірі 4 300 000 грн, який підлягає сплаті протягом двох місяців, а оскарження цього рішення в суді призводить до ризику нарахування пені за "проміжні періоди" судового розгляду (між поданням позову та відкриттям провадження, між рішеннями інстанцій тощо, коли строки сплати штрафу формально не зупиняються). Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що реалізація права на судовий захист (ст. 55 Конституції України) перетворюється на додаткове фінансове покарання, порушуючи принципи справедливості, пропорційності та правової визначеності.

Через систему "Електронний суд" 12.02.2026 від представника відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про забезпечення позову.

Заперечення мотивовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Асіно Україна" не доведено наявності реального ризику ускладнення виконання рішення суду чи ефективного поновлення своїх прав, оскільки оскарження рішення Антимонопольного комітету України автоматично зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 60 Закону "Про захист економічної конкуренції"), а у разі задоволення позову штраф та всі наслідки будуть повністю скасовані без додаткових заходів.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Асіно Україна" про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову, Товариство з обмеженою відповідальністю "Асіно Україна" зазначає, що Антимонопольний комітет України може нараховувати пеню за періоди, коли суд фактично не здійснює судовий розгляд, враховуючи двадцятиденний строк на апеляційне та касаційне оскарження. Відтак лише за періоди реалізації сторонами права на оскарження, Антимонопольний комітет України зможе нарахувати пеню у розмірі 2 580 000 грн. Таким чином, заявник вказує на те, що без вжиття заходів забезпечення позову Антимонопольний комітет України може подвоїти розмір накладеного штрафу шляхом нарахування пені за періоди, коли сторони реалізовуватимуть право на судове оскарження.

Як встановлено у ч. 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України (ч. 5 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Крім того, відповідно до ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

З огляду на наведене, суд зазначає, що норми ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачають автоматичне зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України.

Твердження заявника, наведені у заяві про забезпечення позову, про те, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, а також про порушення принципу правової визначеності та "перетворення права оскарження на додаткову санкцію", відхиляються через необґрунтованість, оскільки законодавцем передбачено право Антимонопольного комітету України на нарахуванням штрафу та зупинення такого нарахування на час розгляду чи перегляду оскаржуваного рішення. Водночас, підстав для задоволення заяви про забезпеченні позову суд не встановив.

Вищевикладені обставини справи спростовують решту доводів заявника, викладених в заяві, та на які він посилається як на підставу для задоволення заяви.

Враховуючи вищевикладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Асіно Україна" про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини шостої статті 160 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136-139, 140, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Асіно Україна" про забезпечення позову у справі №910/1376/26 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Н. І. Зеленіна