ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"10" лютого 2026 р. Справа № 916/4370/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Букарова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву (вх. суду № 2-138/26 від 02.02.2026) Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" про ухвалення додаткового рішення, у справі
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 180060,02 грн.
За участю представників сторін:
від позивача - не з`явився;
від відповідача - не з`явився;
від третьої особи - не з`явився.
В провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/2285/25 за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" до Приватного акціонерного товариства "АПТЕЧНА МЕРЕЖА "ФАРМАЦІЯ" про стягнення 180060,02 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 позов задоволено повністю.

02 лютого 2025 року до Господарського суду Одеської області від АТ "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. №2-138/26), в якій заявник просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "АПТЕЧНА МЕРЕЖА "ФАРМАЦІЯ" на користь АТ "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12000,00 грн.

Ухвалою суду від 02.02.2026 заяву Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" про ухвалення додаткового рішення (вх. суду № 2-138/26 від 02.02.2026) у справі № 916/4370/25 призначено до розгляду у судовому засіданні на 10.02.2026 о 17:00 год., із повідомленням учасників справи про судове засідання (явка учасників справи у судове засідання є не обов`язковою).

09 лютого 2025 року до Господарського суду Одеської області від АТ "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" надійшла заява про проведення засідання без участі представника.

Вказану заяву позивача суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У призначене судове засідання 10.02.2026 представник відповідача та представник третьої особи не з`явились.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення заяви та явка сторін у справі не була визнана судом обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі представників сторін.

У судовому засіданні 10.02.2026 судом ухвалено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов до таких висновків.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З матеріалів справи слідує, що представниками позивача є адвокат Калініченко Сергій Миколайович.

На підтвердження повноважень адвоката надано копію довіреності від 12.03.2024 № 64/2024, (т. 1, а.с. 48), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (т. 1, а.с. 49).

Адвокат Калініченко С.М. є працівником Адвокатського об`єднання „Перший радник" на підставі наказу № 4-к від 20.01.2021.

Матеріалами справи підтверджується, що 22.01.2024 між Акціонерним товариством „ДТЕК Одеські електромережі" (надалі - клієнт або позивач) і Адвокатським бюро "Перший радник" (надалі - виконавець) в особі керівника Геза А.В. укладено договір № 7074-ООЕ про надання правової допомоги (надалі - Договір) (т. 1, а.с. 50-53).

Відповідно до п. 1.1 Договору адвокатське бюро зобов`язується надати правову допомогу позивачу за окремими письмовими або усним дорученням.

Зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога, та судова інстанція відображаються сторонами в акті наданих послуг (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору вартість послуг у кожній справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 4.6 Договору оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється позивачем за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 30 календарних днів, з моменту вступу рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу.

Строк дії договору - до 31.12.2024 (п. 5.1. Договору).

Додатковою угодою від 01.10.2021 № 7074-ООЕ/1 до Договору № 7074-ООЕ про надання правової допомоги, сторони дійшли згоди про продовження строку договору до 31.12.2025.

В подальшому, 30.12.2025 між Акціонерним товариством „ДТЕК Одеські електромережі" (надалі - клієнт або позивач) і Адвокатським бюро "Перший радник" (надалі - виконавець) в особі керівника Геза А.В. укладено договір № 621-ОЕМ-РП про надання правничої допомоги (надалі - Договір № 621) (т. 1, а.с. 167-171).

Надалі 30 січня 2026 року між позивачем та адвокатським об`єднанням був підписаний звіт про надання правничої допомоги № 10-ОЕМ, згідно з яким сторони погодили, що за договором від 30.12.2025 № 7074-ОЕМ-РП адвокатом було надано правничу допомогу в межах справи № 916/4370/25 на загальну суму 12000,00 грн, а саме:

1) збір доказів, їх юридичний аналіз та розробка загальної стратегії захисту інтересів клієнта у суді;

2) проведення аналізу судової практики у подібних спорах;

3) підготовка та подання до суду процесуальних та інших документів правового характеру по справі, участь у судових засіданнях.

Проаналізувавши документи, які додані Акціонерним товариством „ДТЕК Одеські електромережі" до заяви про ухвалення додаткового рішення, суд вважає, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу фактично виконаної адвокатом робіт (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи.

Водночас суд наголошує, що надані заявником докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності та співмірності таких витрат.

За наслідками здійсненої оцінки розміру витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатами робіт, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України").

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст. 126, ст. 129 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норми права викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалась правова позиція сторін у справі в суді першої інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

За висновком суду, за обставин цієї справи, збір доказів, їх юридичний аналіз, розробка загальної стратегії захисту інтересів клієнта у суді та проведення аналізу судової практики у подібних спорах охоплюється одночасно з послугою з підготовки та подання до суду процесуальних та інших документів правового характеру по справі, участь у судових засіданнях. Згідно Звіту про надання правничої допомоги № 10-ОЕМ, витрачений адвокатом час складає 5 годин.

Крім того, адвокатом не вказано ні в Договорі про надання правничої допомоги ні в звіті про надання правничої допомоги, а також не надано суду доказів, вартості 1 (однієї) години роботи адвоката.

Проаналізувавши опис наданих позивачу адвокатом послуг, а також подані документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) в суді першої інстанції на суму 12000,00 грн не є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг.

Також, суд зазначає, що самі по собі наданий звіт про надання правничої допомоги не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та їх співмірності.

У договорі про надання правничої допомоги клієнт та адвокат вправі визначити розмір винагороди адвоката за надання клієнту юридичних послуг на власний розсуд. Проте, ці витрати не повинні бути непомірним тягарем для іншого учасника справи, який не є стороною цього договору.

Суд зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Врахувавши результати розгляду справи у суді першої інстанції, а також те, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат враховуючи те, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката у сумі 12000,00 грн, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їх розміру, такі витрати не мають характеру необхідних та є неспіврозмірним із виконаною роботою з огляду на обсяг виконаної роботи під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З огляду на встановлені судом обставини у системному взаємозв`язку з правовими положеннями ГПК України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості, необхідності та пропорційності, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що до стягнення підлягають понесені позивачем судові витрати в сумі 6000,00 грн, що відповідає принципам господарського судочинства, зокрема - забезпеченню дотримання балансу інтересів сторін.

Враховуючи вищевказане, суд вважає заяву Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" про стягнення витрат на правничу допомогу такою, що потребує часткового задоволення з відмовою в іншій частині.

Керуючись ст. ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "АПТЕЧНА МЕРЕЖА "ФАРМАЦІЯ" (65026, м. Одеса, вул. Жуковського, буд. 20; ) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28 Б; ) суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 16.02.2026.

Суддя Нікітенко С.В.