ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" лютого 2026 р. Cправа № 902/900/24

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали у справі

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/900/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Постановою суду від 08.10.2025 року ОСОБА_1 визнано банкрутом. Введено процедуру погашення боргів боржника у справі № 902/900/24. Призначено керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Бобрука Т.В.

16.02.2026 року до суду від арбітражного керуючого Бобрука Т.В. через систему "Електронний суд" надійшла заява № 05/02 від 16.02.2026 року (вх. № 01-36/261/26) до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виділення частки із спільного майна подружжя для реалізації майна боржника у справі №902/900/24, в якій заявник просить суд: виділити частку у спільному майні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме:

- по 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 35205575) кожному;

- по 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0620 га, кадастровий №:01:003:0357, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 кожному.

Водночас, подана заява мотивована тим, що у ході здійснення процедури погашення боргів встановлено, що 03.05.2003 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадського стану Вінницького обласного управління юстиції, актовий запис № 631.

Боржнику - ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності з дружиною ОСОБА_2 належить нерухоме майно, а саме :

1) житловий будинок, загальною площею - 261,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який є у власності боржника ОСОБА_1 та зареєстрований за ним, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 21.11.2011 р. (набуте під час шлюбу);

2) земельна ділянка, площею 0,0620 га, кадастровий № :01:003:0357, цільове призначення для - будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруда, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка є у власності боржника - ОСОБА_1 та зареєстрована за ним, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 411957 від 20.05.2008 р. (набуте під час шлюбу).

Право власності на вищезазначене нерухоме майно також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.08.2024 р. та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.08.2024 р..

При цьому, оскільки, шлюбний договір або інші документи, що встановлюють інший розмір часток, відсутні, частка боржника становить 1/2 від кожного об`єкта нерухомого майна.

Отже, у зв`язку з необхідністю формування ліквідаційної маси та реалізації активів для погашення вимог кредиторів, виникла потреба у визначенні частки боржника - ОСОБА_1 у спільному майні подружжя, що підлягатиме подальшій реалізації.

Стаття 113 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 12 КУзПБ, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право звертатися до суду у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 62 КУзПБ, ліквідатор, виявивши частку, яка належить банкруту у спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів у встановленому порядку порушує питання про виділення цієї частки.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 131 КУзПБ, майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу.

До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.

До складу ліквідаційної маси може бути включено майно, що є часткою боржника у спільній власності. У такому разі відбувається виділення частки боржника із спільного майна за правилами, передбаченими цивільним законодавством.

Згідно ч. ч. 6-8 ст. 131 КУзПБ, до складу ліквідаційної маси не включається житло, яке є єдиним місцем проживання сім`ї боржника (квартира загальною площею не більше 60 квадратних метрів або житловою площею не більше 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника чи житловий будинок загальною площею не більше 120 квадратних метрів) та не є предметом забезпечення, а також інше майно боржника, на яке згідно із законодавством не може бути звернено стягнення.

До складу ліквідаційної маси не включаються кошти, що перебувають на рахунках боржника у пенсійних фондах та фондах соціального страхування.

Продаж майна банкрута здійснюється відповідно до умов та в порядку, визначених цим Кодексом для юридичних осіб.

Отже, у процедурі погашення боргів боржника здійснюється формування ліквідаційної маси та вирішуються пов`язані з цим питання, зокрема: визначається майно боржника, яке підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника; виділення частки боржника із спільного майна у випадку включення до ліквідаційної маси майна, що є часткою боржника у спільній власності; випадки невключення майна до ліквідаційної маси; порядок задоволення вимог кредиторів, тощо (статті 130 - 133 КУзПБ).

Також, згідно ч. ч. 1-3 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Стаття 63 Сімейного кодексу України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно ч. 2 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відтак, суд зважає на те, що як вимоги законодавства про банкрутство (неплатоспроможність) щодо формування ліквідаційної маси та вирішення пов`язаних з цим питань (зокрема, виділення частки боржника із спільного майна подружжя з метою задоволення вимог кредиторів), так і положення цивільного законодавства щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, передбачають необхідність встановлювати обсяг спільно нажитого майна.

Водночас, відсутність згоди іншої особи на виділення частки майна боржника у спільному майні свідчить про наявність матеріального спору, який має бути вирішений судом у порядку позовного провадження. Особа, яка є стверджуваним співвласником майна боржника у такому спорі, є стороною у спорі, якій має бути забезпечена можливість користуватися всіма правами, якими наділений відповідач відповідно до законодавства. Лише в цьому разі буде забезпечене право такої особи на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 69).

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

З огляду на наведені вище положення закону, спір про виділення частки із спільного майна подружжя для реалізації майна боржника, має бути вирішено судом у порядку саме позовного провадження у межах справи № 902/900/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (де в силу положень ст. 7 КУзПБ боржник має бути стороною спору), з відповідним дотриманням правил господарського процесуального законодавства щодо форми та змісту позовної заяви, визначеними ст.ст. 162, 164, 172 ГПК України.

При цьому, суд зауважує, що на необхідності вирішення згаданого спору про виділення частки із спільного майна подружжя для реалізації майна боржника у порядку позовного провадження у межах справи № 902/900/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 було наголошено в ухвалі суду від 05.12.2025 року.

Водночас, за змістом заяви арбітражного керуючого Бобрука Т.В. № 05/02 від 16.02.2026 року про виділення частки із спільного майна подружжя для реалізації майна боржника у справі №902/900/24, заявником обрано процесуальну форму звернення до суду у вигляді заяви з визначенням учасників справи - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у якості відповідачів.

Відповідно до ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, суд зауважує, що ні положеннями Кодексу України з процедур банкрутства, ні Господарського процесуального кодексу України не передбачено повноважень суду змінювати процесуальний статус тих чи інших документів, з якими звертаються учасники до суду, в даному випадку, зі статусу заяви на позовну заяву.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті заяви арбітражного керуючого Бобрука Т.В. № 05/02 від 16.02.2026 року (вх. № 01-36/261/26) до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виділення частки із спільного майна подружжя для реалізації майна боржника у справі №902/900/24.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 113, 131 КУзПБ, ст.ст. 2, 3, 18, 42, 169, 232 - 236, 242, 326 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у прийнятті заяви арбітражного керуючого Бобрука Т.В. № 05/02 від 16.02.2026 року (вх. № 01-36/261/26) до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виділення частки із спільного майна подружжя для реалізації майна боржника у справі №902/900/24.

2. Копію ухвали надіслати до електронних кабінетів ЄСІТС та на відомі суду електронні адреси: Боржнику - ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; арбітражному керуючому Бобруку Т.В. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АТ КБ "ПриватБанк" - , представнику АТ КБ "ПриватБанк" Івановій С.О. - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_5

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 23.02.2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи.