ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3182/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Фатєєвій Г.В. розглянувши справу №916/3182/25

за позовом Лушнікової Вероніки Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 );

до відповідача Фізичної особи-підприємця Вечерікова Дениса Леонідовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 );

про стягнення 394 109,70грн.

Представники сторін:

Від позивача: Мороз А.І. ордер;

Від відповідача: Мишак Д.Є. ордер;

Ілянда О.І. ордер;

Господарським судом Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. розглядається справа №916/3182/25 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця Вечерікова Дениса Леонідовича про стягнення 394 109,70грн.

03.02.2026р. за вх. №4077/26 до суду від відповідача надійшла заява про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву. В обґрунтування поданої заяви заявник вказує, що ухвалу про відкриття провадження, в якій встановлено строк для подачі відзиву, Вечеріков Д.Л. не отримував. Про існування вказаної ухвали дізнався представник відповідача, ознайомившись з матеріалами справи в суді 22.09.2025, що підтверджується розпискою. З 23.09.2025 по 07.11.2025 представник відповідача перебував у відпустці, що підтверджується наказом №14/25 виданим Адвокатським бюро «Центр правової допомоги ІЛЯНДА». З 11.11.2025 представник відповідача перебував у відрядженні в Миронівському районному суді Київської області після чого знаходився в місті Києві до 22.11.2025.

Розглянувши клопотання Фізичної особи-підприємця Вечерікова Дениса Леонідовича про поновлення пропущеного строку на подачу відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 113 ГПК України). Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 ГПК України).

Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, для продовження судом за заявою учасника справи процесуального строку, встановленого судом, такий учасник має подати на розгляд суду відповідну заяву до закінчення встановленого судом строку, а для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, у заявника мають бути визнані судом поважні причини, наявність яких має бути підтверджена доказами. При цьому поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об`єктивних, тобто не залежних від сторони, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій, при цьому докази, які це підтверджують, подаються стороною і оцінюються господарським судом за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

З правового контексту норм статей 118, 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 910/15481/17).

В силу частини другої статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однією з форм реалізації принципу диспозитивності є самостійне визначення позивачем на стадії подання позову обсягу доказів, якими він планує підтвердити наявну у нього матеріально-правову вимогу до відповідача.

Положеннями частин восьмої і дев`ятої статті 165 ГПК України унормовано, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, при встановлені наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від заявника підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання заяви має вирішуватись судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Разом з тим наведені заявником обставини в якості обґрунтування пропуску строку на подачу відзиву на позову заяву, як то перебування у відпустці та у відрядженні, не є об`єктивним та незалежним від заявника обставинами що унеможливили або істотно утруднили своєчасне подання відповідного відзиву, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів вбачається що представник відповідача Мишак Д.І. є співробітником Адвокатського бюро «Центр правової допомоги ІЛЯНДА», а отже відзив міг подати керівник відповідного Адвокатського бюро.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, а саме ордеру серії ВТ№1037377 у відповідача є інший представник, а саме адвокат Ілянда Оксана Іванівна, яка в свою чергу є керівником Адвокатського бюро «Центр правової допомоги ІЛЯНДА» та як представник наділена правом на подачу відзиву на позову заяву.

Відповідно до ч.ч.7,8 ст.119 ГПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, приймаючи до уваги, що відповідачем не доведено наявності причин, які за об`єктивних, тобто незалежних від нього, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали подання відзиву на позову заяву, враховуючи, що відповідач несе ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням ним процесуальних дій, а також виходячи з основних засад (принципів) господарського судочинства (зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін), суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення відповідачу пропущеного строку для подання відзиву на позову заяву, а тому у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву від 03.02.2026р. за вх. 4077/26 слід відмовити.

Керуючись ст.119, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємця Вечерікову Денису Леонідовичу в задоволенні клопотання від 03.02.2026р. за вх. 4077/26 про поновлення строку на подання відзиву.

Ухвала набрала чинності в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області..

Повний текст ухвали складено 17.02.2026р.

Суддя К.Ф. Погребна