РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2026Справа № 910/14415/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест»

до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

про стягнення 38858,19 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення 38858,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору підряду №1649/КБ від 20.10.2020 в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 31187,38 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Окрім того, відповідачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 6029,95 грн та 3% річних у розмірі 1640,86 грн.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що 5% від заявленої суми можуть бути сплачені позивачу виключно після оформленого акту передачі експлуатуючій організації об`єкту, проте позивачем не надано такого акту, а також зазначив, що інфляційні та 3% річних розраховані з невірної суми. Крім того, відповідач вказав, що невиконання чи/або прострочення зобов`язань відповідачем сталося чи могло статися з незалежних обставин, які визнані форс-мажорними обставинами (обставиною непереборної сили). Також відповідач просив у разі задоволення позову зменшити інфляційні та 3% річних, а також зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.10.2020 між позивачем (далі - Генпідрядник) та відповідачем (далі - Замовник) укладено Договір підряду №1649/КБ, до якого сторонами неодноразово укладались додаткові угоди, зокрема, №2 від 03.06.2021, №3 від (далі - Договір з урахуванням вказаних додаткових угоди)

Відповідно до п.1.1. Договору Генпідрядник зобов`язується відповідно до проектної документації у визначені цим Договором строки здійснити виконання робіт по завершенню будівництва комплексу житлових будинків та об`єктів соціального, побутового призначення на вул. Бориспільській, 18-26 у Дарницькому районі м. Києва. І черга будівництва. Паркінг (4-й пусковий комплекс) (далі - об`єкт), передати об`єкт експлуатуючій організації у порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно п.2.1. Договору договірна ціна робіт визначається Сторонами відповідно до вимог нормативних документів у сфері ціноутворення у будівництві, чинного законодавства України, Розрахунку договірної ціни (Додаток №1 до Договору) та становить - 35776000 грн, в тому числі ПДВ 20% - 5962666,67 грн

Вартість будівництва об`єкта є динамічною на весь період виконання робіт. (п.2.3. Договору)

Відповідно до п.1.3. Договору строки виконання робіт: початок робіт - жовтень 2020 року; закінчення робіт - червень 2025 року.

Датою закінчення робіт сторони вважають дату введення в експлуатацію Об`єкта, якою є дата видачі зареєстрованого відповідним державним органом архітектурно-будівельного контролю сертифіката щодо відповідності закінченого будівництвом Об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам (далі - Сертифікат).

Згідно з п.5.1. Договору розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником виконаних Робіт на підставі документів по обліку в капітальному будівництві (форма КБ-2В, КБ-3). Вартість виконаних Робіт, що підлягають оплаті і визначається в межах вартості Робіт, передбачених договірною ціною, із урахуванням виконаних обсягів Робіт та з урахуванням пунктів 3.4.7. та 5.6. Договору. Акти виконаних Робіт ф.КБ-2в та Довідки ф.КБ-3 Генпідрядник зобов`язаний надавати Замовнику на розгляд не пізніше 26 числа звітного місяця. Замовник перевіряє надані Генпідрядником Акти виконаних Робіт ф. КБ-2в та підписує.

Розрахунки за виконані Роботи здійснюються відповідно до умов Договору, але не раніше факту їх виконання. (п.5.5. Договору)

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що розрахунки за фактично виконані Роботи здійснюються в наступному порядку:

- оплата виконаних Робіт здійснюється Замовником у розмірі 95% від суми кожного оформленого Акту ф.КБ-2в, Довідки ф.КБ-3 з урахуванням авансових платежів до 15 числа місяця, наступного за звітним;

- накопичені за період будівництва 5% відкладеного платежу (як гарантія виконання зобов`язань Генпідрядника за Договором) сплачуються Замовником в строк до 90 календарних днів після введення в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта (відповідно до п.1.3. цього Договору) з оформленням акту передачі експлуатуючій організації, а в разі виявлення дефектів під час прийняття, не пізніше ніж за 15 днів після повного їх усунення я Генпідрядником за свій рахунок.

Також до вказаного Договору сторони погодили Розрахунок Договірної ціни по Об`єкту (додаток №1), Календарний графік на виконання робіт (додаток №2), Графік фінансування будівельних робіт (додаток №3).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було виконано, а позивачем прийнято роботи за Договором на суму 31187,38 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою від 31.01.2024 про вартість виконаних будівельних робі та витрат за січень 2024 року (форма КБ-3) та актом приймання виконаних будівельних робіт від 31.01.2024 за січень 2024 року (форма КБ-2в).

Вказаний документи підписано сторонами без претензій та заперечень, а також містять печатки підприємств позивача та відповідача.

Так, враховуючи п.5.6. Договору та наявні в матеріалах справи довідку від 31.01.2024 про вартість виконаних будівельних робі та витрат за січень 2024 року (форма КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт від 31.01.2024 за січень 2024 року (форма КБ-2в) на суму 31187,38 грн, відповідач зобов`язаний здійснити оплату 29628,01 грн (95%) у строк до 15.02.2024 (включно) та 1559,37 грн (5%) в строк до 90 календарних днів після введення в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта (відповідно до п.1.3. цього Договору) з оформленням акту передачі експлуатуючій організації.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Втім, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем робіт на суму 29628,01 грн (95% від суми оформленого Акту ф.КБ-2в, Довідки ф.КБ-3), що в свою чергу свідчить про порушення відповідачем договірних зобов`язань та вимог чинного законодавства України.

В той же час, суд зазначає, що доказів введення в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта, так само як і доказів оформлення акту передачі Об`єкта експлуатуючій організації матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи п.5.6. Договору строк оплати відповідачем 5% відкладеного платежу (1559,37 грн) на момент прийняття рішення у даній справи не настав.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 29628,01 грн.

Оскільки, наявність заборгованості відповідача перед позивачем підтверджено наявними доказами у матеріалах справи у розмірі 29628,01 грн, за відсутності у матеріалах справи доказів її оплати, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 29628,01 грн.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат у розмірі 6029,95 грн та 3% річних у розмірі 1640,86 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає його необґрунтованим, оскільки позивачем невірно визначено базу нарахування.

Здійснивши власні розрахунки, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 5869,88 грн та 3% річних у розмірі 1558,82 грн.

Щодо посилань відповідача на наявність обставин непереборної сили, суд зазначає наступне.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Належних та допустимих доказів наявності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) матеріали справи не містять, зокрема, відповідачем не надано сертифікату про форс-мажорні обставини, який би встановлював наявність форс-мажорних обставин саме за спірними правовідносинами сторін.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Нарахування на суму боргу відсотків річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та у отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Відтак, заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України, не є неустойкою (штрафом, пенею) чи штрафними санкціями

З огляду на викладене, а також враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договором, тривалий період прострочення такого зобов`язання, а також відсутність доказів сплати відповідачем заборгованості, у суду відсутні підстави для зменшення розміру присуджених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, з урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору за подання до суду процесуальних документів в електронній формі.

Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п.п. 1-2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем додано до матеріалів справи, зокрема, Договір про надання правової (правничої) допомоги №01/05 від 01.05.2025 та акт приймання-передачі правничої допомогу №7 від 31.12.2025 на суму 5000 грн.

Згідно п.1. Акту №7 від 31.12.2025 адвокат у період з 01.05.2025 по 31.12.2025, на виконання умов Договору про надання правової (правничої) допомоги №01/05 від 01.05.2025 надав клієнту правову (правничу) допомогу у Господарському суді міста Києва по справі №910/14415/25, а саме:

- ознайомлення з наданими клієнтом документами, проведення правового аналізу судової практики та консультація щодо перспектив розгляду справи;

- складення претензії від 13.11.2025

- складання позовної заяви, що подана клієнтом до електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС;

- опрацювання відзиву відповідача та підготовка правової позиції щодо нього.

Суд критично оцінює зазначену в акті №7 послугу «опрацювання відзиву відповідача та підготовка правової позиції щодо нього», оскільки відповідь на відзив у даній справі від позивача (представника позивача) до суду не надходила, так само як і не надходило будь-яких інших заперечень та пояснень щодо поданого відповідачем відзиву на позовну заяву.

З урахуванням наявності заперечень відповідача щодо розміру правничої допомоги, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України та часткове задоволення позову, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг та не відповідає критерію розумності.

За наведених обставин суд дійшов висновку про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 3500 грн.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанiя «Київмiськбуд» (01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, буд.4/6, ідентифікаційний код: 23527052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест» (01104, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 14а, офіс 42, ідентифікаційний код: 39534785) заборгованість у розмірі 29628 (двадцять дев`ять тисяч шістсот двадцять вісім) грн 01 коп., інфляційні втрати у розмірі 5869 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) грн 88 коп. та 3% річних у розмірі 1558 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят вісім) грн 82 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2310 (дві тисячі триста десять) грн 10 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 19.02.2026

Суддя Я.В. Маринченко