ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/2616/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

секретар судового засідання Борисова Н.В.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Доніна Л.А.,

від відповідача 1: не з'явився,

від відповідача 2: не з'явився,

від третьої особи 1: не з'явився,

від третьої особи 2: Дубченко М.П.,

від третьої особи 3: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "СУВ-ГРАД", до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДСМАРТ ВФС", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про витребування земельних ділянок з незаконного володіння,

зазначає наступне:

Використовуючи систему "Електронний суд" Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просить:

витребувати із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "СУВ-ГРАД" земельні ділянки, на яких забудовані та обслуговуються багатоквартирні будинки № 56, № 56А по вулиці Бувалкіна Владислава (колишня назва Генерала Бочарова) в селі Крижанівка Одеського (колишня назва Лиманського) району Одеської області, а саме: земельну ділянку площею 1,2526 га, кадастровий номер :01:002:2504, місце розташування згідно інформації Державного земельного кадастру: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, масив 41, земельна ділянка 604, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227; земельну ділянку площею 0,0592 га, кадастровий номер :01:002:2506, місце розташування згідно інформації Державного земельного кадастру: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, масив 41, земельна ділянка 604, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227; земельну ділянку площею 0,0604 га, кадастровий номер: :01:002:2809, місце розташування згідно інформації Державного земельного кадастру: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, масив 41, земельна ділянка 604, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227.

витребувати із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДСМАРТ ВФС" земельну ділянку, на якій забудовані та обслуговуються багатоквартирні будинки № 56, № 56А по вулиці Бувалкіна Владислава (колишня назва Генерала Бочарова) в селі Крижанівка Одеського (колишня назва Лиманського) району Одеської області, а саме: земельну ділянку площею 0,0762 га, кадастровий номер :01:002:2810, місце розташування згідно інформації Державного земельного кадастру: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, масив 41, земельна ділянка 604, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227.

Обґрунтовуючи підстави звернення із позовом до суду Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" (надалі - ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А", Позивач), враховуючи викладене у заяві про зміну підстав позову, посилається на наступне.

В силу приписів законодавства України земельна ділянка, на якій розташовано багатоквартирний будинок та прибудинкова територія, є спільним майном багатоквартирного будинку та підлягає безоплатній передачі у власність або постійне користування співвласником багатоквартирного будинку.

Багатоквартирний будинок № 56 по вулиці Генерала Бочарова (с. Крижаніка, Лиманського району, Одеської області) розташовано на землях Крижанівської сільської ради, 01.10.2015 року складено акт готовності об'єкту до експлуатації.

Багатоквартирний будинок № 56А по вулиці Генерала Бочарова (с. Крижаніка, Лиманського району, Одеської області) розташовано на землях Крижанівської сільської ради, 06.10.2016 року складено акт готовності об'єкту до експлуатації.

15 лютого 2017 створено ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56", а 15.07.2018 перейменовано в ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А".

Однак після звернення до Крижнівської сільської ради Лиманського району Одеської області з'ясовано, що право власності на спірні земельні ділянки зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "СУВ-ГРАД" (надалі - ТОВ "СУВ-ГРАД", Відповідач).

Після звернення із позовом до суду (справа № 916/3718/21) з'ясовано, що земельні ділянки, на яких розміщено ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56" фактично перебувають у власності ТОВ "СУВ-ГРАД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДСМАРТ ВФС" (надалі - ТОВ "БУДСМАРТ ВФС", Відповідач 2).

При цьому, земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:1878, площею 1,4484 га (на якій будувались багатоквартирні будинки), поділено, в наслідок чого утворено земельну ділянку площею 1,2526 га, кадастровий номер :01:002:2504; земельну ділянку площею 0,0592 га, кадастровий номер :01:002:2506 та земельну ділянку площею 0,0604 га, кадастровий номер: :01:002:2809, котрі перебуває у власності ТОВ "СУВ-ГРАД", земельну ділянку площею 0,0762 га, кадастровий номер :01:002:2810, котра перебуває у власності ТОВ "БУДСМАРТ ВФС".

Відтак, оскільки багатоквартирні будинки та належні до них господарські будівлі, споруди і приміщення є нерозривно пов'язаними із земельними ділянками, на яких вони розташовані ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" просить витребувати спірні земельні ділянки з незаконного володіння Відповідачів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 03.07.2025 позовній заяві ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 916/2616/25 та визначено суддю Гута С.Ф. для її подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.07.2025 позовну заяву ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" залишено без руху та запропоновано усунути встановлені судом недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2025 прийнято позовну заяву ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2616/25, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 серпня 2025 року.

В автоматизованій системі діловодства Господарського суду Одеської області наявна інформацію про зареєстрований у ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А", ТОВ "СУВ-ГРАД" та ТОВ "БУДСМАРТ ВФС" електронний кабінет у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів сторін у справі Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 21.07.2025 доставлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

24 липня 2025 року ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" представлено клопотання про долучення до матеріалів копії висновку експерта за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.08.2025 відкладено підготовче засідання на 04 вересня 2025 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів сторін у справі Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 14.08.2025 доставлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 04 вересня 2025 року.

04 вересня 2025 року ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" представлено заяву про зміну підстав позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.09.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 18 вересня 2025 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів сторін у справі Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 05.09.2025 доставлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 18 вересня 2025 року.

У підготовчому засідання 18.09.2025 прийнято заяву про зміну підстав позову до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.09.2025 відкладено підготовче засідання на 02 жовтня 2025 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів сторін у справі Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 18.09.2025 доставлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 02 жовтня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.10.2025 залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Фонтанську сільську раду Одеського району Одеської області (надалі - Рада, Третя особа 1), Головне управління Держгеокадастру в Одеській області (надалі - Геокадастр, Третя особа 2) та Південне межрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі - Управління, Третя особа 3) та відкладено підготовче засідання на 16 жовтня 2025 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів учасників справи Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 02.10.2025 доставлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 16 жовтня 2025 року.

15 жовтня 2025 року Управлінням представлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника, а також письмові пояснення із викладенням позиції у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30 жовтня 2025 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів учасників справи Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 20.10.2025 доставлено ухвалу про призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 30 жовтня 2025 року.

20 жовтня 2025 року Геокадастром представлено письмові пояснення із викладенням позиції у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 відкладено розгляд справи на 18 листопада 2025 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів учасників справи Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 30.10.2025 доставлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 18 листопада 2025 року.

За клопотання представника Позивача Господарським судом Одеської області ухвалою від 18.11.2025 відкладено розгляд справи на 27 листопада 2025 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів учасників справи Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 19.11.2025 доставлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 27 листопада 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.11.2025 відкладено розгляд справи на 09 грудня 2025 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів учасників справи Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 27.11.2025 доставлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 09 грудня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 відкладено розгляд справи на 18 грудня 2025 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів учасників справи Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 09.12.2025 доставлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 18 грудня 2025 року.

Призначене на 18 грудня 2025 року судове засідання не відбулось у зв'язку із оголошенням системою цивільною оборони у місті Одесі та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2025 призначено розгляд справи на 08 січня 2026 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів учасників справи Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 19.12.2025 доставлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 08 січня 2026 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.01.2026 відкладено розгляд справи на 20 січня 2026 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів учасників справи Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 08.01.2026 доставлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 20 січня 2026 року.

За клопотання представника Позивача Господарським судом Одеської області ухвалою від 20.01.2026 відкладено розгляд справи на 27 січня 2026 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів учасників справи Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 20.01.2026 доставлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 27 січня 2026 року.

27 січня 2026 року ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" представлено клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.01.2026 відкладено розгляд справи на 05 лютого 2026 року.

Відповідно до сформованих за допомогою автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області довідок до електронних кабінетів учасників справи Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в автоматичному режимі 27.01.2026 доставлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 05 лютого 2026 року.

05 лютого 2026 року ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" представлено письмово оформлену промову у письмових дебатах.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнецов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України"), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частинами 1 та 2 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В свою чергу, частиною 3 статті 2 ГПК України встановлено, що одним із основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до положень статті 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно із приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку "розумності строку" розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз'яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнецов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України"), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене, з метою дотримання принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності сторін перед законом та судом, враховуючи важливість справи для її учасників, розгляд справи здійснено господарським судом в межах розумного строку з метою надання можливості учасникам справи реалізувати наявні процесуальні права шляхом подачі як заяв по суті справи і письмових пояснень, так і виступу із промовами.

У призначене на 05.02.2026 судове засідання представники учасників справи, окрім ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" та Геокадастру, не з'явились.

Частиною 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Приписи частин 4 та 5 статті 6 ГПК України визначають, що Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Пунктом 42 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 із змінами, передбачено, що засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

В свою чергу, пункт 37 Положення визначає, що підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

У випадку, якщо особа (учасник справи) зареєструвала свій Електронний кабінет, електронна форма вручення їй судових рішень є обов'язковою та пріоритетною щодо письмової форми вручення, яка, на відміну від електронної форми, може бути реалізована судом у зазначеному випадку лише за окремою заявою учасника справи.

Саме така правова позиція суду касаційної інстанції викладена в ухвалах Верховного Суду від 06.03.2023 у справі № 916/3104/21 та від 17.05.2023 у справі № 910/15120/20.

Приписами частини 4 статті 120 ГПК України передбачено, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п'ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи наявність сформованих автоматизованою системою діловодства Господарського суду Одеської області довідок про завчасну доставку до електронних кабінетів кожного із учасників справи підсистемою "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в автоматичному режимі постановлених у справі ухвал, останні належним чином повідомлені про судове провадження та призначені засідання, відтак неявка представників учасників не перешкоджає розгляду справи.

В процесі розгляду справи представник ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Письмових відзивів від Відповідачів до Господарського суду Одеської області як і інших клопотань або заяв не надходило у зв'язку з чим у відповідності до частини 4 статті 13 та частини 9 статті 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

05 лютого 2026 року в судовому засіданні судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. Повідомлено, що повний текст рішення буде складено 16 лютого 2026 року.

Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

01 жовтня 2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано сертифікат серія ІУ №05, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкта: «Будівництво багатоповерхової житлової споруди №1 та об'єктів її обслуговування на земельній ділянці 604 (умовне найменування 4) у складі мікрорайону 4-5 житлового району ІІІ-4 ж/масиву 41 Котовського, розташованого на землях Крижанівської сільської ради», характер будівництва: нове будівництво, місцезнаходження: Одеська області, Комінтернівський район, с. Крижанівка, загальна площа будинку - 21173,1 кв.м; загальна площа квартир - 13536,4 кв.м; житлова площа квартир - 6696,5 кв.м; кількість квартир - 270 квартир; кількість поверхів - 10 поверхів; місця загального користування - 3312,6 кв.м; загальна площа нежитлових приміщень - 4324, 1 кв.м.»

Замовник об'єкта та генеральний підрядник - Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ-ГРУПП» (Код ).

20 вересня 2016 року Виконавчим комітетом Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області прийнято рішення № 363, відповідно до якого надано адресу житловому багатоповерховому будинку, розташованому на земельній ділянці, за адресою Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, масив № 41 ділянка 604: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 56А.

06 жовтня 2016 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано сертифікат серія ІУ 27, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкта: «Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими об'єктами побутового обслуговування та соціальної інфраструктури в цокольному поверсі за адресою: Одеська області, Комінтернівський район, територія Крижанівської сільської ради, с. Крижанівка, масив 41, ділянка 604 (у.н 4)».

Замовник об'єкта та генеральний підрядник - Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ-ГРУПП» (Код ).

Відповідно до наявних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей 23.02.2017 здійснено державну реєстрацію юридичної особи із Кодом , надалі перейменовано в ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А".

ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" представлено до матеріалів справи наказ Господарського суду Одеської області від 23.03.2020 у справі № 916/2113/18, відповідно до якого зобов'язано Обслуговуючий кооператив "Житлово-експлуатаційний кооператив „Суворовський" () передати в управління Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Суворовський 56-56А" () багатоквартирні житлові будинки №56 та 56А разом із наступною документацією: 1) щодо технічного стану об'єкта, у тому числі: - документ, що підтверджує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; - технічні паспорти на житлові будинки; - паспорт земельної ділянки; - план земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані, виготовлений, відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.04.1998р. №56, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.06.1998р. за №393/2833 та рішенням про відведення земельної ділянки під забудову; - паспорт об'єкта, складений за результатами обстеження прийнятих в експлуатацію об'єктів будівництва; - проектна документація зі схемами влаштування внутрішньо будинкових систем; - проектно-кошторисна документація та виконавчі креслення на кожний будинок на кожний будинок та споруду об'єкта, щодо підключення об'єкту до мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; - акт технічного стану об'єкта на момент приймання-передачі; - схеми внутрішньо будинкових мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; - виконавчі креслення контурів заземлення (для споруд, які мають заземлення); - проектно-кошторисна документація на котельню, технічні паспорти котельні та котельного господарства, котлові книги та книги обліку розходу газу, води, електроенергії, акти виконаних робіт з обслуговування та ремонту обладнання котельні, виконавчі креслення підключення котельні до мереж централізованого постачання холодної та водовідведення, газо- та електропостачання, тощо; - паспорти ліфтового господарства; - кошториси, описи робіт з поточного та капітального ремонту; - журнали заявок мешканців об'єкта; - протоколи виміру опору ізоляції електромереж; - протоколи огляду системи вентиляції; - енергетичний сертифікат і звіт про обстеження інженерних систем; - технічна документація обладнання котелень; - технічна документація на ліфти; - акти приймання-передавання технічної документації на багатоквартирний будинок; - паспорти, гарантійні документи, акти випробування, акти технічного огляду, повірки й опломбування та інші технічні документи та систем, мережі, встановлені прилади, устаткування та обладнання у багатоквартирному будинку;

2) щодо бухгалтерського обліку та передбаченої законодавством звітності за об'єктом: - обліку мешканців об'єкта, а також власників, співвласників окремих приміщень об'єкта, які у ньому не мешкають; - правовідносин попереднього балансоутримувачу чи особи, що здійснювала управління будинком, з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об'єкта; - планових заходів за попередній та на поточний роки, необхідних для утримання об'єкта відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та для збереження належного стану будівельних елементів, конструкцій та мереж об'єкта; передати всі наявні копії ключів від усіх службових, допоміжних, технічних і т.д. приміщень будинку.

15 травня 2020 року державним виконавцем, в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 23.03.2020 у справі № 916/2113/18, складено акт вилучення та передачі майна стягувачу (від Обслуговуючоо кооперативу "Житлово-експлуатаційний кооператив „Суворовський" () до ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А".

Відповідно до представленої до матеріалів справи постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 у справі № 916/3718/21 вбачається, що у процесі розгляду справи встановлено наступне:

« 26.11.2011 Товариству з обмеженою відповідальністю "Реал-Інвест" (далі ТОВ "Реал-Інвест") видано Державний Акт на право власності на земельну ділянку площею 3,5428 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., Комінтернівський район, с. Крижанівка, масив № 41, ділянка 604 (а.с.185 т.1).

Цільове призначення землі: для будівництва житлових будинків і споруд для їх обслуговування. Підстава видачі: рішення Виконкому Крижанівської сільської ради від 17.12.2010 № 857. План-схема земельної ділянки (а.с.188 т.1).

В подальшому, 02.04.2014 за заявою ТОВ "Реал-Інвест" було здійснено поділ вищевказаної земельної ділянки на дві окремі, в результаті чого з'явилась, зокрема, спірна земельна ділянка площею 1,4484 га, кадастровий номер :01:002:1878.

26.06.2014 за ТОВ "Реал-Інвест" зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,4484 га, кадастровий номер :01:002:1878, про що свідчить інформація з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.51 т.1).

З цієї ж інформаційної довідки вбачається, що 02.09.2014 ТОВ "Реал-Інвест" передало спірну земельну ділянку 1,4484 га в оренду ТОВ "Реал Груп".

В серпні 2014 року ТОВ "Реал Груп" на земельній ділянці 1,4484 га кадастровий номер :01:002:1878 розпочинає будівництво двох житлових багатоквартирних будинків. Це вбачається з інформації, зазначеної в Акті про готовність об'єкта до експлуатації від 25.09.2015 (а.с.57 т.1), та не заперечується учасниками цієї справи.

Як зазначає відповідач, 08.12.2014 на підставі протоколу загальних зборів та акту-приймання-передачі ТОВ "Реал-Інвест" передало земельну ділянку площею 1,4484 га, кадастровий номер :01:002:1878 до статутного капіталу ТОВ "Сув-Град".

19.02.2015 за ТОВ "Сув-Град" зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,4484 га, кадастровий номер :01:002:1878, про що свідчить інформація з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.51 т.1). Також в матеріалах цієї справи наявне відповідне свідоцтво про право власності (а.с.76 т.1).

28.05.2015 ТОВ "Реал-Інвест" та ТОВ "Реал Груп" розривають укладений між ними 02.09.2014 договір оренди землі, про що свідчить інформація з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.51 т.1).

У вересні 2015 року ТОВ "Реал Груп" закінчує будівництво двох багатоквартирних житлових будинків на спірній земельній ділянці, в результаті чого 25.09.2015 складено Акт про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.57 т.1), а 01.10.2015 та 06.10.2015 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видаються відповідні Сертифікати, якими засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкта (черги, окремого пускового комплексу):

- "Будівництво багатоповерхової житлової споруди № 1 та об'єктів її обслуговування та земельній ділянці 604 (умовне найменування 4) у складі мікрорайону 4-5 житлового району ІІІ-4/масиву 41 Котовського, розташованого на землях Крижанівської міської ради" (а.с.56 т.1);

- "Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими об'єктами побутового обслуговування та соціальної інфраструктури в цокольному поверсі за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Крижанівської сільської ради, с. Криданівка, масив 41, ділянка 604 (у. н. 4)" (а.с.59 т.1).

З інформації Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.51 т.1) вбачається, що 30.10.2015 ТОВ "Сув-Град" передало спірну земельну ділянку площею 1,4484 га в оренду ТОВ "Реал Груп". Строк дії договору оренди до 29.04.2019.

У лютому 2017 створюється ОСББ "Суворовський 56-56А".

Водночас, в 2018 році за заявою ТОВ "Сув-Град" було здійснено поділ земельної ділянки площею 1,4484 га, кадастровий номер :01:002:1878 на три окремі, в результаті чого з'явились:

- земельна ділянка площею 0,0592 га. кадастровий номер :01:002:2506;

- земельна ділянка площею 1,2526 га, кадастровий номер :01:002:2504;

- земельна ділянка площею 0.1366 га, кадастровий номер :01:002:2505.

23.01.2019 за ТОВ "Сув-Град" зареєстровано право власності на вищевказані три новоутворені земельні ділянки, про що свідчить інформація з Державного земельного кадастру про право власності на землю (а.с.53-55 т.1) та не заперечується учасниками цієї справи. Витяги сформовані станом на 09.04.2019.

Також в матеріалах справи містять реєстраційні справи земельних ділянок, які надані Лиманською РДА на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів (а.с.86 т.4):

- земельної ділянки площею 0,0592 га, кадастровий номер :01:002:2506;

- земельної ділянки площею 1,2526 га, кадастровий номер :01:002:2504.

В цих реєстраційних справах містяться лише витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вищевказаних двох новоутворених земельних ділянок (площею 0,0592 га та 1,2526 га).

Щодо земельної ділянки 0,1366 га, кадастровий номер :01:002:2505 Лиманська РДА зазначила, що реєстраційна справа по ній не передавалася.

Судом першої інстанції 04.06.2024 здійснені інформаційні запити та отримані відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо трьох новоутворених земельних ділянок (а.с.148-150 т.4).

В них також є інформація про реєстрацію за відповідачем права власності лише щодо двох новоутворених земельних ділянок (площею 0,0592 га та 1,2526 га).

Щодо земельної ділянки 0,1366 га, кадастровий номер :01:002:2505 - інформацію не знайдено.

Як вже зазначалось, ГУ Держгеокадастру в Одеській області просило суд врахувати, що відповідно до наявних відомостей в Державному земельному кадастрі одна з новоутворених земельних ділянок, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2505, площею 0,1366 га, набула 03.06.2021 архівного статусу у зв'язку з поділом на дві земельні ділянки:

- земельну ділянку площею 0,0604 га, кадастровий номер: :01:002:2809;

- земельну ділянку площею 0,0762 га, кадастровий номер: :01:002:2810.

З метою встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, а також забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, колегією суддів здійснені інформаційні запити та отримані відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких:

- земельна ділянка площею 0,0604 га, кадастровий номер: :01:002:2809 зареєстрована на праві власності за ТОВ "Сув-Град" (дата реєстрації 04.06.2021);

- земельна ділянка площею 0,0762 га, кадастровий номер: :01:002:2810 зареєстрована на праві власності за ТОВ "Будсмарт ВФС" (дата реєстрації 11.06.2021)…

Враховуючи обставини створення ОСББ у багатоквартирних будинках, що побудовані на земельній ділянці площею 1,4484 га, кадастровий номер :01:002:1878, співвласники цих багатоквартирних будинків в особі створеного ними ОСББ набули у спільну власність ці багатоквартирні будинки в силу закону, у зв'язку з чим від ОСББ не вимагається визнання та доведення права на ці об'єкти нерухомості.

Одночасно співвласники набули право на отримання земельної ділянки площею 1,4484 га, кадастровий номер :01:002:1878, на якій розташовані багатоквартирні будинки, в силу приписів ст. 42 Земельного кодексу України, за якою земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»

Відповідно до представленого до матеріалів справи висновку експерта № ЕС-2502-1-2005.22, складеного за результатами комплексної судової земельно-технічної експертизи у справі № 916/3718/21, дослідженню підлягали: земельна ділянка загальною площею 1,4484 га кадастровий № .01:002:1878, за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова. 56-56А, та будівлі і споруди, які фактично розташовані на ній.

Експертом встановлено, що на земельній ділянці загальною площею 1,4484 га кадастровий № :01:002:1878, за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова. 56-56А, яка була поділена на три земельні ділянки кадастрові номери :01:002:2504, :01.002:2505, :01:002:2506, розташовані наступні будівлі та споруди, а також елементи благоустрою: 5-сскційний 11-поверховий житловий будинок № 56 з нежитловими приміщеннями; 3-сскційпий 11-поверховий житловий будинок № 56А з нежитловими приміщеннями; дитячий майданчик; транспортні проїзди та пішохідні тротуари; навіс для стоянки автомобілів; відкрита автостоянка; виконано озеленення території у вигляді багаторічних зелених насаджень, квітників; встановлені урни, лавочки, вуличні ліхтарі.

Фактичне функціональне призначення земельної ділянки загальною площею 1.4484 га кадастровий № :01:002:1878 за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 56-56А, яка була поділена на земельні ділянки кадастрові номери :01:002:2504, :01.002:2505, :01:002:2506, обслуговування багатоквартирних будинків та задоволення потреб мешканців приміщень багатоквартирних будинків.

Експертний висновок підготовлено судовим експертом ТОВ «СУДОВА НЕЗАЛЕЖНА ЕКСЕРТИЗА УКРАЇНИ» Криві Катериною Вікторівною. Також зазначено, що висновок підготовлено до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Відповідно до відображених відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: за ТОВ "БУДСМАРТ ВФС" зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0762 га, кадастровий номер :01:002:2810, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227; за ТОВ "СУВ-ГРАД" зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 1,2526 га, кадастровий номер :01:002:2504, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227; площею 0,0592 га, кадастровий номер :01:002:2506, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227; площею 0,0604 га, кадастровий номер: :01:002:2809, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Як встановлено у частині 6 статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 5 ГПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушенням вважається такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов'язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Як правило, суб'єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Такий висновок сформульований, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

Зазначені правові позиції неодноразово висловлювались Верховним Судом, та, зокрема викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц та інших.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 11 лютого 2020 року у справі № 923/364/19, від 16 червня 2020 року у справі № 904/1221/19, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові у від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 зазначила про те, що за частиною 2 статті 5 ГПК України суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у своєму рішенні спосіб захисту, який не встановлений законом, лише за умови, що законом не встановлено ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу. Отже, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18.

Приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання вимог якої є обов'язковим для України, визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 цієї ж Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, що означає право особи на пред'явлення в суді такої вимоги на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Вирішуючи господарський спір, суд з'ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Аналогічна позиція Верховного суду викладена у постанові колегії суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2019 року у справі № 910/6642/18, від 11 лютого 2020 року у справі № 922/1159/19).

Відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 в якій вказано, що, розглядаючи справу, суд має з'ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах його позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об'єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб'єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24)).

Відповідно до висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту) (пункт 145 рішення ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, заява №22414/93) та пункт 75 рішення ЄСПЛ від 05 квітня 2005 року у справі "Афанасьєв проти України" (заява №38722/02)).

Спір стосується, зокрема, права на земельну ділянку, на якій побудований багатоквартирний будинок.

Як зазначалось, звертаючись із позовом до суду ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" наголошувалось на тому, що в силу приписів законодавства України земельна ділянка, на якій розташовано багатоквартирний будинок та прибудинкова територія, є спільним майном багатоквартирного будинку та підлягає безоплатній передачі у власність або постійне користування співвласником багатоквартирного будинку.

Відповідно до наявних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей 23.02.2017 здійснено державну реєстрацію юридичної особи із Кодом , надалі перейменовано в ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А".

Відповідно до частини 3 статті 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно ж до частини 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, ухвал господарського суду про надання дозволу органам Антимонопольного комітету України на проведення перевірки суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю та/або вчинення передбачених законодавством про захист економічної конкуренції процесуальних дій у вигляді проведення огляду, накладення арешту, опломбовування (опечатування), вилучення, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Окрім того, частиною 4 статті 75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, господарський суд доходить до висновку, що обставини, викладені у опублікованому в Єдиному державному реєстрі судових рішень тексті судових рішень є загальновідомими та не потребують окремого доказування при розгляді іншої справи, в якій приймає участь одна і та сама особа.

Як зазначалось, ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" представлено до матеріалів справи наказ Господарського суду Одеської області від 23.03.2020 у справі № 916/2113/18, відповідно до якого зобов'язано Обслуговуючий кооператив "Житлово-експлуатаційний кооператив „Суворовський" () передати в управління Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Суворовський 56-56А" () багатоквартирні житлові будинки №56 та 56А разом із наведеною документацією.

Відповідно до відображеної інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень за наслідками розгляду справи № 916/2113/18 Південно-західним апеляційним господарським судом 11.03.2020 ухвалено постанову (ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" - позивач, ОК "ЖЕК „Суворовський" - Відповідач), в якій встановлено наступне: «на підставі актів приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 12.08.2016 р. та від 01.02.2017 р. будинки за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 56 та Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 56А, передано з балансу ТОВ РЕА-ГРУП на баланс ОК Житлово-експлуатаційний кооператив „Суворовський.

Відповідно до Статуту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку „Суворовський 56-56А, затвердженого установчими загальними зборами ОСББ „Суворовський 56-56А, яке оформлене протоколом від 15.07.2018 р., об'єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків №56, 56А, які розташовані за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, відповідно до Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку. Житловий комплекс утворений з двох багатоквартирних будинків, які об'єднані спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, єдиною інженерною інфраструктурою, мають різні вузли обліку постачання: води, тепла та електроенергії.

01.08.2018 р. проведено державну реєстрацію ОСББ „Суворовський 56-56А на загальних зборах якого прийнято рішення про затвердження об'єднання будинків шляхом злиття (приєднання) ОСББ „Суворовський 56, будинку №56 та будинку №56А та обрання форми правління ОСББ „Суворовський 56-56А самостійна без залучення ОК ЖЕК Сувовровський.

23.08.2018 р. позивач надіслав на адресу відповідача заяву/повідомлення про обов'язок у тримісячний строк передати до ОСББ примірника технічної та іншої передбаченої чинним законодавством документації на будинки 56 та 56а, в якій позивач повідомив відповідача про проведення 15.07.2018 р. Загальних зборів співвласників, на яких було вирішено про визначення форми правління ОСББ „Суворовський 56-56А самостійну без залучення відповідача з передачею (житлового комплексу) будинків №56, 56А і допоміжних приміщень (котельну з обладнанням) за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, шляхом списання з балансу ОК ЖЕК Суворовський в управління ОСББ з документацією у встановлені законом терміни».

Так само ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" посилається на встановлені у справі № 916/3718/21 обставини, а саме, відповідно до опублікованого тексту постанови Південно-західного апеляційного господарського суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" - позивач, ТОВ "СУВ-ГРАД" - один із відповідачів). встановлено наступну обставини: «Враховуючи обставини створення ОСББ /суд - ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А"/ у багатоквартирних будинках, що побудовані на земельній ділянці площею 1,4484 га, кадастровий номер :01:002:1878, співвласники цих багатоквартирних будинків в особі створеного ними ОСББ набули у спільну власність ці багатоквартирні будинки в силу закону, у зв'язку з чим від ОСББ не вимагається визнання та доведення права на ці об'єкти нерухомості.».

Так, само у тексті постанови Південно-західного апеляційного господарського суду встановлено те, що: «в 2018 році за заявою ТОВ "Сув-Град" було здійснено поділ земельної ділянки площею 1,4484 га, кадастровий номер :01:002:1878 на три окремі, в результаті чого з'явились:

- земельна ділянка площею 0,0592 га. кадастровий номер :01:002:2506;

- земельна ділянка площею 1,2526 га, кадастровий номер :01:002:2504;

- земельна ділянка площею 0.1366 га, кадастровий номер :01:002:2505.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:2505, площею 0,1366 га, набула 03.06.2021 архівного статусу у зв'язку з поділом на дві земельні ділянки:

- земельну ділянку площею 0,0604 га, кадастровий номер: :01:002:2809;

- земельну ділянку площею 0,0762 га, кадастровий номер: :01:002:2810.

З метою встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, а також забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, колегією суддів здійснені інформаційні запити та отримані відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких:

- земельна ділянка площею 0,0604 га, кадастровий номер: :01:002:2809 зареєстрована на праві власності за ТОВ "Сув-Град" (дата реєстрації 04.06.2021);

- земельна ділянка площею 0,0762 га, кадастровий номер: :01:002:2810 зареєстрована на праві власності за ТОВ "Будсмарт ВФС" (дата реєстрації 11.06.2021)…».

З огляду на викладене, господарський суд доходить до висновку, що не потребують доказування обставини створення ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" та здійснення державної реєстрацію створеної юридичною особи 1 серпня 2018 року, так само як і не потребує окремого доказування той факт, що ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" створено у багатоквартирних будинках, що побудовані на земельній ділянці, площею 1,4484 га, кадастровий номер :01:002:1878.

При цьому, земельна ділянка із кадастровим номером :01:002:1878 (площею 1,4484 га) була поділена на окремі земельні ділянки із кадастровим номером :01:002:2506 (площею 0,0592 га), кадастровим номером :01:002:2504 (площею 1,2526 га) та кадастровим номером :01:002:2505 (площею 0,1366 га), остання, в свою чергу, поділена на окремі земельні ділянки - із кадастровим номером :01:002:2809 (площею 0,0604 га) та кадастровим номером :01:002:2810 (площею 0,0762 га).

Окрім того, як зазначалось, у відповідності до дослідженого судом наказу Господарського суду Одеської області від 23.03.2020 у справі № 916/2113/18, зобов'язано передати ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" певну документацію стосовно багатоквартирних будинків, серед якої технічні паспорти на будинки, паспорт земельної ділянки, план земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані.

Поряд із наведеним, відповідно до представленого до матеріалів справи висновку експерта № ЕС-2502-1-2005.22, складеного за результатами комплексної судової земельно-технічної експертизи у справі № 916/3718/21, дослідженню підлягали: земельна ділянка загальною площею 1,4484 га кадастровий № .01:002:1878, за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова. 56-56А та будівлі і споруди, які фактично розташовані на ній.

Експертом встановлено, що на земельній ділянці загальною площею 1,4484 га кадастровий № :01:002:1878, за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова. 56-56А, яка була поділена на три земельні ділянки кадастрові номери :01:002:2504, :01.002:2505, :01:002:2506, розташовані наступні будівлі та споруди, а також елементи благоустрою: 5-сскційний 11-поверховий житловий будинок № 56 з нежитловими приміщеннями; 3-сскційпий 11-поверховий житловий будинок № 56А з нежитловими приміщеннями; дитячий майданчик; транспортні проїзди та пішохідні тротуари; навіс для стоянки автомобілів; відкрита автостоянка; виконано озеленення території у вигляді багаторічних зелених насаджень, квітників; встановлені урни, лавочки, вуличні ліхтарі.

Фактичне функціональне призначення земельної ділянки загальною площею 1.4484 га кадастровий № :01:002:1878 за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 56-56А, яка була поділена на земельні ділянки кадастрові номери :01:002:2504, :01.002:2505, :01:002:2506, обслуговування багатоквартирних будинків та задоволення потреб мешканців приміщень багатоквартирних будинків.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Суд вважає за необхідне звернутись до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.10.2022 у справі 916/1261/16(916/2158/21), як такої, що в силу приписів частини 4 статті 236 ГПК України має найтісніший правовий зв'язок при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Правовідносини, зокрема щодо земельної ділянки, у зв'язку та за наслідками будівництва на ній багатоквартирного будинку врегульовані положеннями ЦК України, Земельним кодексом України та спеціальними нормами законодавчих актів, якими регламентовані відповідні правовідносини - Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

За захистом права на земельні ділянки у спірних правовідносинах звернулось ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А", що створене у багатоквартирних будинках, розташованих на земельній ділянці із кадастровим номером :01:002:1878 (площею 1,4484 га), яка на теперішній час поділена на земельні ділянки із кадастровим номером :01:002:2506 (площею 0,0592 га), кадастровий номер :01:002:2504 (площею 1,2526 га), кадастровим номером :01:002:2809 (площею 0,0604 га) та кадастровим номером :01:002:2810 (площею 0,0762 га). Тому суд застосовує у спірних правовідносинах положення нормативних актів в їх редакції, чинної на момент створення ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" - 1 серпня 2018 року.

Згідно з частиною 2 статті 375 ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Згідно зі статтею 377 цього Кодексу до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків та об'єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Водночас, особливості регулювання та виникнення права на земельну ділянку у разі будівництва та розташування на ній багатоквартирного будинку визначені положеннями статті 42 ЗК України, згідно з частинами 1-4 якої:

- земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками;

- земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками;

- розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», до якого відсилає Закон України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", визначено наступне:

- прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку;

- спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Частиною 2 статті 4 цього Закону передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Режим відповідного права та цієї власності регламентований частиною 1 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», відповідно до якої спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Процедура передачі житлового комплексу на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) (у разі його створення у відповідному будинку), а також житлового комплексу або його частини на баланс іншої юридичної особи, статут якої передбачає можливість провадження такої діяльності, з балансу колишнього балансоутримувача, була врегульована, на дату створення ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А", положеннями чинного на той час Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 11.10.2002 № 1521 "Про реалізацію Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" (що втратив чинність у 2018 році на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 711 (711-2018-п) від 05.09.2018).

Згідно з пунктом 5 цього Порядку, чинного на момент створення ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А", передача житлового комплексу або його частини з балансу на баланс проводиться разом з планом земельної ділянки, технічним паспортом будинку та відповідною технічною документацією (інвентарна справа, акт прийняття в експлуатацію, плани зовнішніх мереж тощо) у двомісячний термін після надходження відповідного звернення від об'єднання.

У разі втрати план земельної ділянки, технічний паспорт будинку або технічна документація виготовляються чи відновлюються за рахунок підприємства, установи чи організації, з балансу яких передається житловий комплекс або його частина, протягом місяця після надходження відповідного звернення від об'єднання.

За змістом наведених норм у разі створення у багатоквартирному будинку ОСББ земельна ділянка як така, що входить до відповідного житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об'єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 № 1521 "Про реалізацію Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

При цьому норми земельного законодавства не передбачають можливості передачі у власність чи користування окремим співвласникам багатоквартирних будинків земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, або її частини.

У наведених висновках суд звертається до сталої правової позиції Верховного Суду щодо права на земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, що сформульована, зокрема у постановах від 08.04.2019 у справі № 368/513/16-ц, від 26.06.2019 у справі № 461/3647/16-ц, від 28.08.2019 у справі № 295/7193/15-ц, від 03.11.2020 у справі № 526/86/19 (провадження № 61-1702св20), від 18.10.2022 у справі 916/1261/16(916/2158/21).

Зміна суб'єкта права на земельну ділянку, що була виділена для будівництва на цій ділянці багатоквартирного будинку, у разі його завершення з подальшим створенням в цьому будинку ОСББ узгоджується також з тим висновком, що факт припинення користування земельною ділянкою може бути підтверджений, зокрема, доказами передачі права власності на новозбудований об'єкт нерухомості іншій особі, передачі новозбудованого багатоквартирного будинку на баланс ОСББ чи іншої експлуатуючої організації, оформлення права власності, оренди чи постійного користування на земельну ділянку в порядку, встановленому статтями 41, 42 ЗК України.

У цих висновках суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.02.2022 у справі № 910/1582/21, від 18.10.2022 у справі 916/1261/16(916/2158/21).

Верховним Судом у постанові від 18.10.2022 у справі 916/1261/16(916/2158/21) зазначено, що у розвиток вказаної позиції щодо застосування наведених положень ЦК України, ЗК України та Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, як на окремі об'єкти нерухомого або рухомого майна, перебувають у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку в силу закону, у зв'язку з чим, у разі створення ОСББ, від нього не вимагається визнання та доведення права на наведені об'єкти.

При цьому багатоквартирні будинки та належні до них господарські будівлі, споруди і приміщення є нерозривно пов'язаними із земельними ділянками, на яких вони розміщені.

У цих висновках суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.07.2020 у справі № 922/3461/17.

Суд також зазначає, що Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею).

Так, принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (висновки в постановах верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 37-38)).

Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42), яка також в подальшому неодноразово враховувалась Верховним Судом, зокрема при ухваленні та формулюванні правової позиції в постанові від 21.12.2021 у справі № 910/3499/19.

Суд ураховує наведений висновок у спірних правовідносинах не зважаючи на те, що положення статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України не поширюються на правовідносини у разі набуття права власності на об'єкт нерухомого майна - житловий багатоквартирний будинок, об'єкт нерухомого майна в цьому будинку (квартиру), оскільки принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди також закріплений в наведених положеннях статті 42 ЗК України та статей 1, 4, 5 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", а тому зберігається у відповідних правовідносинах .

Правильність такого підходу підтверджується тим, що реалізація права на об'єкт нерухомого майна - житловий багатоквартирний будинок, об'єкт нерухомого майна цьому будинку (квартиру) неможлива без одночасного використання відповідним суб'єктом права власності земельної ділянки, на якій побудований багатоквартирний будинок, а тому вирішення та оцінка правомірності відчуження земельної ділянки без урахування факту розташування на ній нерухомого майна - багатоквартирного будинку, та відповідних прав на цей об'єкт нерухомого майна суперечить наведеному принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Щодо державної реєстрації права на земельну ділянку суд зазначає, що за змістом статей 1, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень":

- державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації; тому при дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає;

- у зв'язку з чим державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість, та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав;

- при цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов'язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності.

У цих висновках суд звертається до сталої правової позиції Верховного Суду в питанні правил та підстав для набуття права власності на нерухоме майно, що сформульована, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 та від 05.07.2022 у справі № 911/966/20 тощо.

Щодо втрати чинності Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 11.10.2002 № 1521, у 2018 році, тобто на момент виникнення спірних правовідносин суд зазначає про таке.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення Європейського суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

А тому, оскільки держава не виконала свій обов'язок (передбачений частиною 2 статті 42 ЗК України) запровадити внутрішню процедуру передачі земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, співвласникам цього будинку, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу, а не на відповідних суб'єктів, зокрема Позивача, в провину якому не може ставитися відсутність затвердження Кабінетом Міністрів України порядку безоплатної передачі земельної ділянки у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються

У цих висновках суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладену в постановах від 04.09.2018 у справі № 915/1283/17 та від 20.11.2018 у справі № 910/23415/17, від 18.10.2022 у справі 916/1261/16(916/2158/21).

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, зобов'язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (часина 1 статті 77 ГПК України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (статті 78 ГПК України).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов'язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі № 927/645/19.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов'язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункту 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України" зазначено, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. № 3-рп/2003).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки спірні земельні ділянки фактично необхідні для обслуговування багатоквартирних будинків та задоволення потреб мешканців приміщень багатоквартирних будинків, тобто мають правовий статус спільного майна багатоповерхового будинку, відтак перебування земельних ділянок у власності інших осіб порушують приписи законодавства України.

Решта доводів ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" залишається без правової оцінки, оскільки наведене не відносить до предмету спору.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Стосовно розподілу судового збору суд зазначає наступне.

Як зазначалось, ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" заявлено позовні вимоги про витребування з чужого незаконного володіння 4 окремі земельні ділянки із кадастровими номерами :01:002:2504 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227); :01:002:2506 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227); :01:002:2809 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227); :01:002:2810 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227).

Частиною 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Із представлених витягів з Державного земельного кадастру, сформованих 30.06.2025 та 02.07.2025, вбачається, що нормативно грошова оцінка земельних ділянок із кадастровими номерами: :01:002:2504, загальною площею 1,2526 га, складає 6016640,64 грн; :01:002:2506, загальною площею 0,0592 га, складає 284356,64 грн; :01:002:2809, загальною площею 0,0604 га, складає 290120,62 грн; :01:002:2810, загальною площею 0,0762 га, складає 366013,11 грн.

Відповідно до статті 7 Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2025 рік" …прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2025 року складає 3028,00 грн…

Підпунктами 1 та 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір" визначено ставки судового збору за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому частиною 3 статті 6 Закону України „Про судовий збір" передбачено, що, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Окрім того, частина 3 статті 4 Закону України „Про судовий збір" передбачає, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відтак, враховуючи правову конструкцію статті 163 ГПК України та статті 4 Закону України „Про судовий збір" ОСББ "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" мало сплатити 83485,57 грн судового збору (сукупна вартість заявлених до витребування земельних ділянок * 1,5% від суми за звернення із вимогою майнового характеру * 0,8 звернення із позовом шляхом використання системи "Електронний суд" - ((6016640,64 грн + 284356,64 грн + 290120,62 грн + 366013,11 грн = 6957131,01 грн)*1,5% = 104356,9652)*0,8 = 83485,57 грн) та сплатило відповідну суму коштів.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, господарський суд доходить до висновку, що стягненню з ТОВ "СУВ-ГРАД" підлягає 79093,41 грн витрат зі сплати судового збору ((6016640,64 грн + 284356,64 грн + 290120,62 грн = 6591117,90 грн) *1,5%*0,8 = 79093,41 грн), а стягненню з ТОВ "БУДСМАРТ ВФС" 4392,16 грн (366013,11 грн * 1,5%*0,8 = 4392,16 грн)/відповідне співвідношення пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241

Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "СУВ-ГРАД", до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДСМАРТ ВФС", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про витребування земельних ділянок з незаконного володіння задовольнити.

Витребувати із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "СУВ-ГРАД" (67562, Одеська обл., Лиманський р-н, с. Крижанівка(з), вул. Бочарова генерала, буд. 54Д, прим. 6Ц, Код ) земельні ділянки, на яких забудовані та обслуговуються багатоквартирні будинки № 56, № 56А по вулиці Бувалкіна Владислава (колишня назва Генерала Бочарова) в селі Крижанівка Одеського (колишня назва Лиманського) району Одеської області, на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" (65086, Одеська обл., Одеський р-н, с. Крижанівка, вул. Бувалкіна Владислава, буд. 56, 56А, Код ), а саме:

земельну ділянку площею 1,2526 га, кадастровий номер :01:002:2504, місце розташування згідно інформації Державного земельного кадастру: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, масив 41, земельна ділянка 604, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227;

земельну ділянку площею 0,0592 га, кадастровий номер :01:002:2506, місце розташування згідно інформації Державного земельного кадастру: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, масив 41, земельна ділянка 604, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227;

земельну ділянку площею 0,0604 га, кадастровий номер: :01:002:2809, місце розташування згідно інформації Державного земельного кадастру: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, масив 41, земельна ділянка 604, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227.

Витребувати із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДСМАРТ ВФС" (65009, м. Одеса, вул. Армійська, буд. 18 А, офіс 107, Код ) земельну ділянку, на якій забудовані та обслуговуються багатоквартирні будинки № 56, № 56А по вулиці Бувалкіна Владислава (колишня назва Генерала Бочарова) в селі Крижанівка Одеського (колишня назва Лиманського) району Одеської області, на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" (65086, Одеська обл., Одеський р-н, с. Крижанівка, вул. Бувалкіна Владислава, буд. 56, 56А, Код ), а саме: земельну ділянку площею 0,0762 га, кадастровий номер :01:002:2810, місце розташування згідно інформації Державного земельного кадастру: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, масив 41, земельна ділянка 604, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 227.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СУВ-ГРАД" (67562, Одеська обл., Лиманський р-н, с. Крижанівка(з), вул. Бочарова генерала, буд. 54Д, прим. 6Ц, Код ) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" (65086, Одеська обл., Одеський р-н, с. Крижанівка, вул. Бувалкіна Владислава, буд. 56, 56А, Код ) 79093/сімдесят дев'ять тисяч дев'яносто три/грн 41коп. витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДСМАРТ ВФС" (65009, м. Одеса, вул. Армійська, буд. 18 А, офіс 107, Код ) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "СУВОРОВСЬКИЙ 56-56А" (65086, Одеська обл., Одеський р-н, с. Крижанівка, вул. Бувалкіна Владислава, буд. 56, 56А, Код ) 4392/чотири тисячі триста дев'яносто дві/грн 16коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Накази видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст складено 16 лютого 2026 р.

Суддя С.Ф. Гут