ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відстроченні виконання судового рішення

"13" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/1884/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.

за участі секретаря судового засідання Дробиш К.А.,

розглянувши матеріали заяви (вх. № 2-2043/25 від 29.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю Ліга-50 про відстрочення виконання рішення суду

у справі № 916/1884/25

за позовом: Акціонерного товариства ОТП БАНК (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43)

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Ліга-50 (67000, Одеська

обл., Миколаївський район, селище міського типу Миколаївка(з), вул.

Карпішина В., буд. 70 )

2) ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

про стягнення заборгованості 16 391 750, 66 грн

у відкритому судовому засіданні

за участю представників сторін:

від позивача: Яшин О.С.;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Ліга-50 (далі ТОВ Ліга-50, відповідач 1) звернулося із заявою, сформованою в системі Електронний суд 28.12.2025 (вх. № 2-2043/25 від 29.12.2025), з урахуванням заяви, сформованої в системі Електронний суд 16.01.2026 (вх. № 1614/26 від 16.01.2026), в якій просить відстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 у справі № 916/1884/25 про солідарне стягнення з ТОВ Ліга-50 та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ОТП БАНК (далі АТ ОТП БАНК) заборгованості в розмірі 16 391 750, 66 грн та судового збору в сумі 256 376, 26 грн до 24.11.2026, тобто на 1 рік.

Заява обґрунтована тим, що станом на сьогоднішній день не має об`єктивної можливості відразу єдиним платежем сплатити в повному обсязі суму боргу на рахунок позивача, визначену рішенням суду. Відповідна обставина випливає з того, що відповідач є товариством, яке займається вирощуванням сільськогосподарської продукції в Миколаївському районі, та її реалізації, звідки отримує єдиний дохід. З 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Миколаївська область, в межах якої знаходяться ділянки ТОВ Ліга-50, з яких останнє має прибуток, періодично піддаються обстрілам, на них неодноразово виникали пожежі, що призводило до знищення врожаю, та, як наслідок, відсутності певний час отримувати прибуток та розраховуватись із кредиторами. Зазначає, що такі обставини у 2019 році ТОВ Ліга-50 не могло передбачити, що є суттєвим, та напряму вплинуло на своєчасність погашення заборгованості перед кредиторами. Водночас, ТОВ Ліга-50, після отримання у 2019 році кредитних коштів, частково погасило заборгованість, що підтверджується матеріалами справи, та й самими вимогами банку, адже у період розгляду справи судом сума заборгованості становила спочатку 17 091 750, 66 грн, в подальшому ТОВ Ліга-50 було частково, періодичними платежами погашено частину заборгованості, внаслідок чого іі сума становить 16 391 750, 66 грн. Вказує, що дії ТОВ Ліга-50 з часткового погашення заборгованості свідчать про те, що товариство не вчиняє жодних дій з уникнення від відповідальності, а навпаки намагається виконувати свої зобов`язання, по мірі своїх можливостей, тобто по факту надходження коштів за реалізацію вирощеної продукції. Разом з цим, періодами вирощування та реалізації продукції є серпень листопад кожного року. ТОВ Ліга-50 по мірі надходження коштів від реалізації продукції, намагається повернути кожну заборгованість перед кожним контрагентом, аби залишитись діючим підприємством та не збанкрутитись. АТ ОТП БАНК не є виключенням. Повернення коштів напряму залежить від реалізації продукції, яка відбувається посезонно кожного року. ТОВ Ліга-50 не має стабільного щомісячного доходу, а має дохід, що носить сезонний характер, зважаючи на особливості діяльності вирощування сільськогосподарської продукції, про що свідчать довідки ТОВ Ліга-50 із зазначенням періодів вирощування продукції, її реалізації, отримання доходу за минулі роки, та прогнозований дохід на 2026-2027 роки, а також довідки про розрахунки з контрагентами за останні три роки. Зазначає, що має намір, ціль та можливість повністю розрахуватись з АТ ОТП БАНК за отриманим кредитом до грудня місяця 2026 року. У випадку примусового виконання рішення суду, ТОВ Ліга-50 буде не тільки позбавлена можливості розрахуватись з АТ ОТП БАНК, але й з іншими контрагентами, що призведе до банкрутства товариства, тобто до вкрай негативних наслідків.

До заяви про відстрочення виконання рішення суду додано: ордер на надання правничої допомоги; погашення кредиторської заборгованості по банках ТОВ Ліга-50 за 2023-2025 роки і планове погашення 2026-2027 роки; вирощування та реалізація продукції рослинництва по підприємству ТОВ Ліга-50 за 2023-2024-2025 роки та планове виробництво на 2026-2027 роки.

У додаткових поясненнях до заяви про відстрочення виконання рішення суду, сформованих в системі Електронний суд 29.01.2026 (вх. № 3479/26 від 29.01.2026), зауважив, що не надання ТОВ Ліга-50 відстрочки виконання судового рішення не тільки вкрай негативно вплине взагалі на платоспроможність товариства, та поставить під ризик його існування, але й також негативним чином вплине на дохід держави, та забезпечення населення продовольчими товарами, які є наслідком активної роботи товариства. Вказав, що ТОВ Ліга-50 та АТ ОТП БАНК знаходяться на стадії врегулювання виниклого спору, у зв`язку із чим, відповідачем було скеровано лист на адресу позивача; що станом на день розгляду заяви процес врегулювання спору триває.

До додаткових пояснень додано квитанції до платіжної інструкції.

АТ ОТП БАНК надані заперечення, сформовані в системі Електронний суд 14.01.2026 (вх. № 1304/26 від 14.01.2026), в яких викладено прохання відмовити у задоволенні заяви ТОВ Ліга-50 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 по справі № 916/1884/25.

Вказує, що відповідачу ТОВ Ліга-50 неодноразово пропонувалося провести реструктуризацію заборгованості як до подачі позову, так і під час розгляду справи про стягнення заборгованості судом. Зокрема, про це зазначалося представником АТ ОТП Банк під час судових засідань у Господарському суді Одеської області, коли представник просив відкласти розгляд справи для надання можливості сторонам вирішити спір у позасудовому порядку. Але ТОВ Ліга-50 з невідомих банку причин не погодився на проведення реструктуризації і замість цього здійснив часткове погашення суми боргу на 700 000, 00 грн протягом серпня-вересня 2025 року, що вже досліджувалося судом та знайшло своє вираження у рішенні суду 24.11.2025 та не оспорюється зі сторони відповідачів.

Звертає увагу суду на те, що за весь 2025 рік ТОВ Ліга-50 (крім оплачених 700 000, 00 грн в рамках переговорів по позасудовому врегулюванню боргу, вже під час судового розгляду справи) здійснило погашення боргу за тілом кредиту всього на суму 34 900, 00 грн, після вересня (від сезонного отримання прибутку підприємством, як наголошується в заяві) після "вже реалізованої" сільськогосподарської продукції коштів до банку не надходило. Відтак, доводи відповідача не відповідають дійсності. Щодо сплати ТОВ Ліга-50 відсотків за користування кредитом, звертає увагу суду на те, що останній платіж по ним було здійснено 05.09.2024 на суму 300 000, 00 грн. Жодних оплат після цієї дати від сезонного отримання товариством доходів не було здійснено. Так само не було здійснено жодних погашень за весь 2025 рік (крім оплачених 700 000, 00 грн в рамках переговорів по позасудовому врегулюванню боргу, вже під час судового розгляду справи). Підводячи підсумок, можна стверджувати, що позиція (підстава) ТОВ Ліга-50 щодо сезонності отримання прибутку у залежності від продажу сільськогосподарської продукції є необґрунтованою та суперечить фактичним обставинам справи. Відстрочення виконання рішення суду на рік призведе до порушення вже і так порушених прав АТ ОТП Банк як кредитора та прямо вплине на фінансовий стан банківської установи.

Відповідач 1 у судове засідання 13.02.2026 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив; доказів щодо результатів мирного врегулювання між ним та позивачем не надав.

Щодо строку розгляду заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалами Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 та від 30.01.2026 відкладався розгляд заяви (вх. № 2-2043/25 від 29.12.2025) ТОВ Ліга-50 про відстрочення виконання рішення суду у зв`язку з усним проханням відповідача 1 про відкладення та у зв`язку з тим, що тривали перемовини між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 статті 11 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практики Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно є необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродньо встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Ураховуючи наведене, та з метою забезпечення законних прав та інтересів сторін, повного, об`єктивного та всебічного розгляду заяви, а також з метою надання можливості учасникам справи скористатись своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, суд вважає за необхідне розглянути вказану справу поза межами встановленого ч. 2 ст. 331 ГПК України строку, у розумний строк.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву (вх. № 2-2043/25 від 29.12.2025) ТОВ Ліга-50 про відстрочення виконання рішення суду, вислухавши учасників справи, суд встановив.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 позов задоволено; стягнуто солідарно з ТОВ Ліга-50, ОСОБА_1 на користь АТ ОТП БАНК заборгованість за договором про надання банківських послуг № CR 19-090/500-2 від 06.03.2019 в сумі 16 391 750, 66 грн та судовий збір в сумі 256 376, 26 грн.

24.12.2025 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 у справі № 916/1884/25 було видано відповідні накази.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися. Вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відстрочка виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника (постанова Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №2-54/08).

Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018 у справі № 910/8153/17, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо. Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.

Дійсно, на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі Чижов проти України, заява №6962/02). Таким чином, питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17).

Отже відстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника. Між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах Hornsby v. Greece (заява №18357/91, пункт 40), Деркач та Палек проти України (заяви №34297/02 та №39574/02, пункт 18): право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок; право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні; судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок (Immobiliare Saffi v. Italy, заява № 22774/93, пункт 74).

У заяві про відстрочення виконання судового рішення відповідач вказав про відсутність об`єктивної можливості відразу єдиним платежем сплатити в повному обсязі суму боргу на рахунок позивача, визначеному рішенням суду. Також, зазначив, що відповідач 1 є товариством, яке займається вирощуванням сільськогосподарської продукції в Миколаївському районі, в межах якої знаходяться ділянки ТОВ «Ліга 50», з яких останнє має прибуток, періодично піддаються обстрілам, на них неодноразово виникали пожежі, що призводило до знищення врожаю, та як наслідок відсутності, певний час, отримувати прибуток та розраховуватись із кредиторами.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши наявні матеріали справи, господарський суд зазначає, що відповідачем не надано доказів як наявності підстав (об`єктивних, непереборних, виняткових обставин, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення) саме для відстрочення виконання рішення суду строком на один рік (зокрема, не надано довідок обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, а також довідок про відсутність майна у власності, тощо), так і не надано доказів, що через рік за період отримання товариством прибутку (як зазначено відповідачем це серпень-листопад кожного року) відповідачем буде виконано рішення в повному обсязі, оскільки матеріалами справи підтверджується, що за результатами 2025 року відповідачем була погашена лише незначна частина заборгованості перед позивачем, про що зазначено також і в запереченнях позивача (стягувача). Також, заявником не надано до суду належних доказів на підтвердження відповідних обставин, зазначених ним у заяві за вх. № 2-2043/25 від 29.12.2025 та у додаткових поясненнях до заяви про відстрочення виконання рішення суду за вх. № 3479/26 від 29.01.2026 і після відкладення судом розгляду вказаної заяви та надання відповідачу додаткового строку для цього. Відтак, доводи відповідача вказують лише на несприятливість виконання рішення суду для відповідача та негативні наслідки у зв`язку з цим. При цьому, суд ураховує, що спір у даній справі виник саме з вини відповідача внаслідок неналежного виконання взятих на себе договірних зобов`язань, а при наданні відстрочення виконання рішення строком на один рік, стягувач, в даному випадку Акціонерне товариство ОТП БАНК не матиме можливості користуватися своїми грошовими коштами без отримання будь-якої компенсації, оскільки невиконання грошового зобов`язання за наявності судового рішення про задоволення вимог позивача з відстроченням не призводить до наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України за період такого розстрочення, та останній понесе збитки від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в економіці країни (до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15.03.2018 у справі № 910/8153/17).

З урахуванням вище викладеного, проаналізувавши наявні матеріали справи, доводи сторін, з метою недопущення порушення балансу інтересів сторін, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви (вх. № 2-2043/25 від 29.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю Ліга-50, з огляду на що у задоволенні заяви відповідача судом відмовляється.

Керуючись ст. ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви (вх. № 2-2043/25 від 29.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю Ліга-50 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 у справі № 916/1884/25 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Ліга-50 та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ОТП БАНК заборгованості в розмірі 16 391 750, 66 грн та судового збору в сумі 256 376, 26 грн до 24.11.2026.

Ухвала набирає законної сили 13 лютого 2026 року у відповідності до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Повну ухвалу складено та підписано 18 лютого 2026 року.

Суддя О.О. Мусієнко