Справа № 909/180/26
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

16.02.2026 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С.М., розглянувши заяву (вх. №1219/26 від 11.02.2026) Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", вул. Шота Руставелі, буд. 9 А, м. Київ, 01601 в особі філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України", вул. Собранецька, буд. 156, м. Ужгород, Ужгородський район, Закарпатська область, 88017

до боржника: Фізичної особи - підприємця Кравчука Петра Ярославовича, АДРЕСА_1

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 37 423,00 грн заборгованості за поставлену лісопродукцію на підставі Договору купівлі-продажу №04-32/20 від 30.01.2020 та Договору перевезення №02-11/20 від 30.01.2020 та 266,24 грн судового збору

установив: Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою (вх. №1219/26 від 11.02.2026) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Кравчука Петра Ярославовича 37423,00 грн заборгованості за поставлену лісопродукцію на підставі Договору купівлі-продажу №04-32/20 від 30.01.2020 та Договору перевезення №02-11/20 від 30.01.2020 та 266,24 грн судового збору.

Розглянувши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Згідно із частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (стягувачем).

Відповідно до частини 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Порядок та форма звернення до суду з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, розділом II "Наказне провадження".

Форма і зміст заяви про видачу судового наказу унормовані статтею 150 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: - документ, що підтверджує сплату судового збору; - документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; - копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; - інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

За правилами частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1,2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частин 1, 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У заяві про видачу судового наказу заявник, обгрунтовуючи виникнення у боржника заборгованості, посилається на неналежне виконання боржником умов Договору купівлі-продажу №04-32/20 від 30.01.2020 та Договору перевезення №02-11/20 від 30.01.2020, однак Договору купівлі-продажу №04-32/20 від 30.01.2020 не надав.

Судом враховано, що для задоволення заяви про видачу судового наказу суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, без розгляду справи по суті на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів, які підтверджують безспірність таких вимог. З цією метою, насамперед, необхідно перевірити наявність обставин щодо факту виникнення та настання строку виконання боржником зобов`язання.

Безспірність передбачає не лише те, що боржник не оспорює вимог заявника, оскільки боржник має право подати заяву про скасування судового наказу, а й те, що у суду не повинно виникати сумніву у відсутності спору про право та належності стягувачу права вимоги. Вимоги заявника повинні бути документально підтвердженими та безспірними, тобто не може викликати сумнів ні момент настання права вимоги, ні сума грошових коштів, ні те, що вимоги пред`явлені відповідно до умов договору.

Натомість, надання заявником самого Договору перевезення №02-11/20 від 30.01.2020, товарно-транспортних накладних при перевезенні автомобільним транспортом серія ІФА №052317 від 10.07.2020 , серія ІФА №052385 від 21.08.2020 та Журналів реалізації (відпуску) деревини за липень 2020 року й за серпень 2020 року унеможливлює встановлення судом виникнення зобов`язання у боржника здійснити оплату заборгованості в розмірі 37423,00 грн, як і безспірність стягнення суми заборгованості за таких обставин не є документально підтвердженою, що в свою чергу нівелює принцип на базі якого формується інститут наказного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст. 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі Державному спеціалізованому господарському підприємству "Ліси України"в особі філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України" судового наказу, оскільки заяву про видачу судового наказу подано заявником з порушенням вимог п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків, а також не позбавляє заявника права звернутися до суду із відповідною позовною заявою.

Керуючись ст. 147, 148, 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

відмовити Державному спеціалізованому господарському підприємству "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України" у видачі судового наказу за заявою (вх. №1219/26 від 11.02.2026) про стягнення з Фізичної особи - підприємця Кравчука Петра Ярославовича 37 423,00 грн заборгованості за поставлену лісопродукцію на підставі Договору купівлі-продажу №04-32/20 від 30.01.2020 та Договору перевезення №02-11/20 від 30.01.2020 та 266,24 грн судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у визначений ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України строк та порядок.

Ухвалу складено та підписано 16.02.2026.

Суддя Кобецька С. М.