РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2026Справа № 910/15062/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН"

про стягнення 16699,43 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН" про стягнення 16699,43 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №147831Га3в від 18.04.2023 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст.993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Tesla", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН", позивач просить стягнути з останнього недоплачені витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 16699,43 грн.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.12.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №910/15062/28, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

23.12.2025 до суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація по справі.

30.12.2025 від відповідача надійшов відзив на позов.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Частиною 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що внаслідок ДТП, яка відбулася 19.02.2024 було пошкоджено транспортний засіб "Toyota", державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахований у ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту Все включено" №147831Га3в від 18.04.2023.

На підставі рахунку № КС000002431 від 05.03.2024, ремонтної калькуляції № 1.003.24.0 від 06.03.2024, позивач здійснив розрахунок страхового відшкодування та склав страховий акт № ARX 4046525 від 07.03.2024 на суму 36096,16 грн.

На виконання умов договору страхування позивач здійснив виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 36096,16 грн.

Відповідач частково сплатив суму визначену до відшкодування позивачем у розмірі 19396,73 грн.

Позивач заявив позов про стягнення з відповідача страхове відшкодування у сумі 16699,43 грн (36096,16 - 19396,73).

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що у відповідь на заяву позивача сплатив на користь позивача кошти у розмірі 19396,73 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 210890 від 21.06.2024.

Відповідач визначив розмір страхового відшкодування за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля "Toyota", державний номерний знак НОМЕР_2 , визначеного у Звіті № 74-R/14/98. Підставою для вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля "Toyota ", державний номерний знак НОМЕР_2 стало те, що вказаний автомобіль відновлювався ремонтними роботами.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно із матеріалами справи, 19.02.2024 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Toyota", державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля "Tesla", державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.03.2024 у справі № 161/4121/24 ДТП відбулася з вини водія транспортного засобу "Tesla", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .

Автомобіль "Toyota", державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахований у ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту Все включено" №147831Га3в від 18.04.2023.

Відповідно до ремонтної калькуляції № 1.003.24.0 від 06.03.2024 та згідно із рахунком №КС000002431 від 05.03.2024, виконавцем за яким є ТОВ "АВТОКОНЦЕПТ", вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota", державний номерний знак НОМЕР_2 становить 36096,16 грн.

На підставі рахунку №КС000002431 від 05.03.2024 позивач здійснив розрахунок страхового відшкодування та склав страховий акт№ ARX 4046525 від 07.03.2024, згідно із якими розмір страхового відшкодування становить 36096,16 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 36096,16 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1042242 від 08.03.2024.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Tesla", державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/219417082.

Відповідно до полісу № ЕР/219417082., ліміт за шкоду заподіяну майну становить 160000,00 грн, франшиза - 3200,00 грн.

Згідно із доданої до позову платіжної інструкції №210890 від 21.06.2024 відповідач сплатив на користь позивача частину страхового відшкодування у розмірі 19396,73 грн.

За таких обставин, посилаючись на норми ст.993 Цивільного кодексу України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 16699,43 грн (36096,16 - 19396,73).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16.07.2018 по справі №910/20412/16.

Матеріалами справи, зокрема, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.03.2024 у справі № 161/4121/24 підтверджено вину водія транспортного засобу "Tesla", державний номерний знак НОМЕР_1 , у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19.02.2024.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (тут та надалі чинний на момент виникнення спірних правовідносин) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Tesla", державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/219417082 (термін дії з 14.02.2024 по 13.03.2024).

Страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Згідно із ст. 102 Закону України "Про страхування", здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).

Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.2 ст.108 Закону України "Про страхування" якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою позивачем на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Відповідно до ремонтної калькуляції № 1.003.24.0 від 06.03.2024 та згідно із рахунком №КС000002431 від 05.03.2024, виконавцем за яким є ТОВ "АВТОКОНЦЕПТ", вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota", державний номерний знак НОМЕР_2 становить 36096,16 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 36096,16 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1042242 від 08.03.2024.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст.993 Цивільного кодексу України та ст.108 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У силу приписів ст.22, ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Оскільки цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Tesla", державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у відповідача відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що розрахунок страхового відшкодування мав здійснюватися за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля "Toyota", державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки 26.10.2020 та 10.06.2021 були здійснені відновлювальні ремонті роботи, що підтверджується витягом з програмного комплексу Audatex, по VIN коду НОМЕР_3 . За замовленням відповідача складено Звіт № 74-R/14/98, відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Toyota", державний номерний знак НОМЕР_2 становить 0,5071. Після застосування до вартості запасних частин, які зазначені в ремонтній калькуляції № 1.003.24.0 від 06.03.2024, коефіцієнта фізичного зносу, та вирахування франшизи, належна до виплати відповідачем сума становить 19396,73 грн. Відповідач виплатив позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 19396,73 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №210890 від 21.06.2024.

Дослідивши докази наявні у матеріалах справи, виходячи з предмету доказування у цій справі та враховуючи зазначені аргументи та заперечення відповідача, судом встановлено таке.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, у разі наявності підстав для його вирахування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №910/3650/16 та у постановах Верховного Суду від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 14.05.2018 №910/5092/17.

Згідно із п.7.38, п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.

З матеріалів справи вбачається, що застрахований позивачем транспортний засіб "Toyota", державний номерний знак НОМЕР_2 , з номером кузова НОМЕР_3 , страхувальник ОСОБА_2 - 2019 року випуску, отже, на час ДТП його строк експлуатації не перевищував 7 років, тому коефіцієнт фізичного зносу, у разі відсутності винятків встановлених п.7.39 Методики, мав дорівнювати нулю.

Проте, відповідач вказує на наявність винятків, передбачених пунктом 7.39 Методики, з посиланням на те, що відповідно до програмного забезпечення "AudaHistory" у 2020 та 2021 роках проводився розрахунок вартості ремонтних робіт, пошкодженого транспортного засобу.

При цьому, як вбачається зі Звіту "AudaHistory" у 2020 та 2021 роках номер транспортного засобу "Toyota" номером кузова НОМЕР_3 був НОМЕР_4 .

Суд зазначає, що самі по собі відомості з програми "AudaHistory" не є беззаперечними доказами, які підтверджують фактичне проведення ремонтних робіт складових частин кузова, оскільки за допомогою цієї програми проводиться певний розрахунок вартості ремонту та технічного обслуговування на той чи інший автомобіль, а причини проведення цього розрахунку можуть бути різні.

В той же час, відповідно до чт. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону (ч. 5 ст. 6 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З наведеного убачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.

Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20, від 24.10.2024 року у справі № 752/8103/13-ц.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що відповідно до постанови Рівненського міськрайонного суду Рівненської області від 30.10.2020 у справі № 569/17412/20, 15.10.2020 в м. Рівне відбулась ДТП за участі транспортного "Toyota Rav-4", державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна постанова Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.09.2021 у справі № 161/8738/21, відповідно до якої 05.05.2021 в м. Луцьку відбулась ДТП за участі транспортного "Toyota Rav-4 Hybrid", державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Із вказаних постанов вбачається, що транспортний засіб "Toyota Rav-4", державний номерний знак НОМЕР_4 (який зазначений в "AudaHistory") двічі отримував механічні пошкодження внаслідок ДТП. Водій, який керував транспортним засобом Toyota Rav-4", державний номерний знак НОМЕР_4 є страхувальником за договором відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту Все включено" №147831Га3в від 18.04.2023, що додатково може свідчити про те, що "Toyota Rav-4", державний номерний знак НОМЕР_4 та "Toyota Rav-4" державний номерний знак НОМЕР_2 є одним і тим же транспортним засобом.

В Акті огляду транспортного засобу "Toyota", державний номерний знак НОМЕР_2 від 19.02.2024 не назначено, що автомобіль має інші пошкодження, не пов`язані зі спірною ДТП.

За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмові, речові та електронні докази.

Відповідно до статті 79 ГГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зазначений стандарт доказування підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Крім того розглядаючи справу необхідно з`ясовувати істотні обставини із застосуванням передбачених ст.86 ГПК України критеріїв дослідження доказів щодо оцінки кожного такого доказу окремо і їх сукупності в цілому, а також із дотриманням стандарту "вірогідності доказів".

Позивач не спростував фактів про те, що транспортний засіб "Toyota Rav-4" державний номерний знак НОМЕР_2 не відновлювався ремонтом.

Отже, враховуючи надані сторонами докази та встановлені судом обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що транспортний засіб "Toyota Rav-4" державний номерний знак НОМЕР_2 відновлювався ремонтом, а тому у даному випадку наявний передбачений п.7.39 Методики виняток, який є підставою для визначення вартості складових частини з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Згідно із наданим відповідачем Звітом № 74-R/14/98 коефіцієнт фізичного зносу (Ез) автомобіля "Toyota Rav 4", державний номерний знак НОМЕР_2 , дорівнює 0,5071.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач належними доказами не спростував визначений відповідачем коефіцієнт фізичного зносу, а також не навів власного розрахунку розміру коефіцієнту фізичного зносу.

За встановлених вище обставин, приймаючи представлений відповідачем розрахунок коефіцієнту фізичного зносу, враховуючи те, що позивач не надав власного розрахунку розміру коефіцієнту фізичного зносу, суд дійшов висновку про здійснення розрахунку вартості деталей з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,5071.

При розрахунку вартості відновлювального ремонту суд приймає суму витрат на деталі автомобіля "Toyota Rav 4", державний номерний знак НОМЕР_2 , що визначені у рахунку ремонтній калькуляції № 1.003.24.0 від 06.03.2024 та становлять 26620,84 грн з ПДВ.

Отже, вартість деталей з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 13121,41 грн (26620,84 грн х (1-0,5071)).

Отже, за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля становить 22596,73 грн (8942,9 грн (вартість робіт + вартість матеріалів з ПДВ ) + 532,42 грн (вартість малоцінних деталей з ПДВ) + 26620,84 грн (вартість складових) х (1 - 0,5071)).

Відповідно до п.9.1. ст.9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/219417082 передбачено, що франшиза становить 3200,00 грн, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 160000,00 грн.

Таким чином, обґрунтованим є страхове відшкодування у розмірі 19396,73 грн (22596,73 грн - 3200,00 грн =19396,73 грн).

Як встановлено судом вище, згідно із платіжної інструкції №210890 від 21.06.2024 відповідач сплатив на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 19396,73 грн.

Отже, до звернення позивача до суду з позовом та відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено страхове відшкодування у сумі 19396,73 грн.

Решта заявленої до стягнення суми відшкодування у розмірі 16699,43 грн (36096,16 грн - 19396,73 грн), за встановлених вище обставин, задоволенню не підлягає з підстав її необґрунтованості.

З огляду на вище встановлені обставини, враховуючи приписи ст.74, 76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, в задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у сумі 16699,43 грн слід відмовити з підстав їх необґрунтованості.

ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН" про стягнення 16699,43 грн

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судові витрати з розгляду справи покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 20.02.2026.

Суддя С.О. Турчин