ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"10" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4192/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Чуйко О.О.

при розгляді справи за позовом: Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізований зерновий термінал Чорноморськ (пр. Миру, 2, прим. 71-Н, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Міністерство розвитку громад та територій України (пр. Берестейський, 14, м. Київ, 01135)

про припинення дії земельного сервітуту,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Марченко Д.В.;

від відповідача: Бондаренко Ю.С.;

від третьої особи: не з`явився.

УСТАНОВИВ:

Державне підприємство Морський торговельний порт Чорноморськ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізований зерновий термінал Чорноморськ, в якій просить суд: припинити дію земельного сервітуту, встановленого відносно земельної ділянки площею 1,3743 га (кадастровий номер :03:001:0363), площа земельного сервітуту 0,0441 га відповідно до договору про встановлення постійного (безстрокового) платного земельного сервітуту від 16.10.2019 за № 19/333-о/д; припинити дію земельного сервітуту, встановленого відносно земельної ділянки площею 4,3567 га (кадастровий номер :03:001:0361), площа земельного сервітуту 0,4252 га відповідно до договору про встановлення постійного (безстрокового) платного земельного сервітуту від 16.10.2019 за № 19/335-о/д.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину того, що відповідачем протягом більше п`яти років не вчинено жодних дій щодо використання сервітутів, встановлених на вищевказаних земельних ділянках, що, за переконанням позивача, свідчить про відсутність у відповідача реального наміру на використання земельних сервітутів відповідно до їх змісту та призначення, натомість відповідачем пропозиція позивача щодо їх припинення відхилена.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.10.2025 позовну заяву Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4192/25; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче засідання з подальшим його відкладенням. Крім цього, вказаною ухвалою суд залучив до участі у цій справі Міністерство розвитку громад та територій України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач заперечив позовні вимоги позивача, наголосивши, зокрема, що: відповідач реалізує проєкт «Нове будівництво спеціалізованого зернового перевантажувального комплексу із виходом транспортної галереї на причали №5,6 за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 2» (далі - проєкт) із будівництва зернового перевантажувального комплексу пропускною потужністю - 2,5 млн. тонн вантажів на рік із виходом транспортної галереї на причали №№ 5-6 Чорноморського морського порту; з метою реалізації цього проєкту відповідач уклав з Одеською обласною державною адміністрацією договори оренди щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 0:03:001:0532 та 0:03:001:0527, загальною площею 3,796 га, а для розташування транспортної галереї, яка поєднуватиме комплекс відповідача та причали № 5, 6, а також для проїзду автотранспорту з вантажами, в межах реалізації проєкту між відповідачем та позивачем укладено 16.10.2019 три договори земельного сервітуту: від 16.10.2019 № 19/333-О/Д щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0363; від 16.10.2019 № 19/334-О/Д щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0530; від 16.10.2019 № 19-335-О/Д щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0361; відповідач наголошує, що для реалізації проєкту необхідна можливість використання відповідачем всіх трьох земельних ділянок, разом з цим, позивач в односторонньому порядку провів поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0530, в результаті чого відповідач був позбавлений можливості зареєструвати сервітут на цю земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства, натомість позивач ухиляється від укладення з відповідачем нових договорів або додаткових угод про встановлення сервітуту на новостворені земельні ділянки; як зазначає відповідач, у зв`язку з неможливістю реалізувати проєкт, за відсутності у відповідача права користування земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0530, відповідач звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до позивача про встановлення постійного платного земельного сервітуту на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0667 та :03:001:0826, які утворились в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0530 та за результатами вирішення спору судом у справі № 916/5791/24 позов відповідача було задоволено повністю; як наголошує відповідач, саме дії позивача, які полягають у вчиненні ним перешкод відповідачу у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:0530, не дають можливості відповідачу реалізувати проєкт в повному обсязі, у тому числі, використовуючи спірні сервітути.

У відповіді на відзив позивач наголосив про таке: обставини поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0530, укладання договору земельного сервітуту на неї та реєстрація такого речового права, а також реалізація будівництва проєкту, не пов`язані між собою процеси та не впливають один на одне; у відповідача був достатній проміжок часу для здійснення реєстрації речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0530, натомість відповідач таким правом не скористався з власної вини; робочий проєкт розроблений з урахуванням діючих договорів оренди земельної ділянки та договорів платного безстрокового сервітуту на земельних ділянках з кадастровими номерами :03:001:0363 (договір № 13/333-О/Д від 16.10.2019) та :03:001:0361 (договір № 19-335-О/Д від 16.10.2019) для встановлення, експлуатації та обслуговування транспортної галереї та іншого обладнання, а тому посилання на необхідність встановлення сервітуту на земельні ділянки, які виникли в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0530 для реалізації проєкту є безпідставними; позивач вважає, що відповідач не надав належних доказів на підтвердження того, що відсутність права користування земельною ділянкою вплинуло на можливість реалізувати проєкт за наявності діючих сервітутів щодо спірних у цій справі земельних ділянок; здійснення відповідачем підготовчої роботи для реалізації проєкту у вигляді замовлення розробок, проєктів, висновків, звітів та інше не спростовує того факту, що ані на панівній земельній ділянці, ані на обслуговуючих земельних ділянках, не розпочато будівельні роботи з реалізації проєкту, не збудовано жодних споруд та об`єктів, що достовірно свідчить про невикористання земельних сервітутів, оскільки на таких земельних ділянках не здійснюється прокладання, ремонт та експлуатація транспортної галереї на причали № 5, 6.

18.12.2025 відповідачем було подано до суду клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 916/5791/24, з посиланням на те, що у цій справі позиції позивача та відповідача ґрунтуються на доводах та обставинах щодо можливості чи неможливості реалізації проєкту «Нове будівництво спеціалізованого зернового перевантажувального комплексу» без обтяження сервітутом саме земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0667 та :03:001:0826, які утворились в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0530, що встановлюється в іншій справі - № 916/5791/24, що наразі перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції, а тому відповідач вважає, що висновки суду у справі № 916/5791/24 будуть мати вирішальне значення для вирішення спору у цій справі.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач знову наполягає на тому, що для реалізації проєкту існує необхідність у використанні трьох земельних ділянок щодо яких були укладені договори між сторонами з однією метою. Також відповідач не погоджується з доводами позивача про те, що відповідач протягом тривалого часу зволікав щодо здійснення реєстрації речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0530, наголошуючи, що відповідач не був проінформований про наміри позивача здійснити її поділ.

12.01.2026 позивачем були подані суду письмові заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у цій справі, в яких позивач зазначив, зокрема, про таке: відповідач не обґрунтовує в чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи між сторонами; відповідач протягом тривалого часу (з жовтня 2019 року до травня 2020 року, коли була розроблена технічна документація на поділ) не скористався своїм правом на державну реєстрацію сервітуту, тобто не вчинив жодних юридичних дій, спрямованих на реалізацію та набуття свого права сервітуту; предмети судових справ №916/4192/25 та №916/5791/24 не пов`язані між собою та не впливають один на одне, оскільки предметом справи, що розглядається, є припинення земельного сервітуту за земельними ділянками за кадастровими номерами :03:001:0363 та :03:001:0361, в свою чергу предметом справи № 916/5791/24 є встановлення земельного сервітуту за земельними ділянками за кадастровими номерами :03:001:0667 та :03:001:0826, оскільки, зі змісту робочого проєкту вбачається, що проєкт позивача розроблений з урахуванням наявних у нього земельних ділянок на праві оренди і сервітутів та не передбачає необхідність отримання у своє користування на будь-яких правах інших земельних ділянок; ТОВ «СЗТЧ» не зазначено та не надано доказів того, що нормальне використання земельних ділянок, які передані позивачу в оренду згідно договорів оренди від 25.03.2019 та реалізація проєкту «Нове будівництво спеціалізованого зернового перевантажувального комплексу» неможливо без обтяження сервітутом саме земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0667 та :03:001:0826.

13.01.2026 відповідачем були подані суду додаткові пояснення у справі, в яких останній, зокрема, наголосив про те, що позивач залишає поза увагою та не спростовує жодними доказами доводи відповідача відносно того, що для реалізації проєкту із розташуванням транспортної галереї, яка поєднуватиме комплекс відповідача та причали № 5, 6, необхідна наявність земельних сервітутів на всі земельні ділянки, що підтверджується зауваженнями/відмовою Державною архітектурно-будівельною інспекцією (ДАБІ) Чорноморської міської ради від 09.08.2024 у відповідь на подану на портал «ДІЯ» заяву відповідача про видачу дозволу на виконання будівельних робі з вказанням підстав: «відсутній документ (сервітут) щодо користування земельною ділянкою при будівництві об`єкта в місцях перетину транспортної галереї №1 залізничної та автомобільної дороги» (земельні ділянки по договору №19/334-О/Д від 16.10.2019). Відповідач наполягає на тому, що висновки судів за результатом вирішення спору у справі № 916/5791/24 будуть мати вирішальне значення для вирішення цієї справи, оскільки докази та доводи зазначені сторонами у цій справі є предметом судового розгляду у іншій справі.

У засіданні суду 10.02.2026 судом було поставлено на обговорення сторін питання щодо поданого відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі. Відповідач подане ним клопотання повністю підтримав та просив суд його задовольнити. Позивач щодо зупинення провадження у справі заперечив, просив суд відмовити відповідачу у задоволенні відповідного клопотання.

Отже, розглянувши вищевказане клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пунктом 4 частини 1 статті 229 ГПК України визначено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Так, метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупиняється.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. При цьому під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, зокрема, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами тощо.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу. Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку (постанова Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 638/18026/19).

Відповідно до ч. 3-5 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Так, з пояснень сторін та наявних у справі доказів вбачається, що між сторонами були укладені три договори про встановлення постійного (безстрокового) платного земельного сервітуту:

- від 16.10.2019 № 19/335-о/д, з метою надання відповідачу права користування обслуговуючою земельною ділянкою, а саме право прокладання, ремонту та експлуатації транспортної галереї на причали № 5, 6 на земельних ділянках, загальною площею 0,4252 га, що є частиною земельної ділянки, площею 4,3566 га, кадастровий номер :03:001:0361;

- від 16.10.2019 № 19/333-о/д, з метою надання відповідачу права користування обслуговуючою земельною ділянкою, а саме право прокладання, ремонту та експлуатації транспортної галереї на причали № 5, 6 на земельних ділянках, загальною площею 0,0441 га, що є частиною земельної ділянки, площею 1,3743 га, кадастровий номер :03:001:0363;

- від 16.10.2019 № 19/335-о/д, з метою надання відповідачу права користуватися обслуговуючою земельною ділянкою, а саме - право прокладання, ремонту та експлуатації транспортної галереї на причали № № 5, 6 на земельних ділянках, загальною площею 0,0601 га, у тому числі площею 0,0238 га та площею 0,0363 га, що є частинами земельної ділянки, площею 123,1301 га, кадастровий номер :03:001:0530; право влаштування виїзду на територію планового зернового перевантажувального комплексу на земельній ділянці, площею 0,6570 га, що є частиною земельної ділянки площею 123,1301 га, кадастровий номер :03:001:0530.

У цій справі позивачем заявлені до відповідача вимоги про припинення дії земельних сервітутів, встановлених відносно земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0363 та :03:001:0361, а підставою позову позивач визначив обставину того, що відповідачем протягом більше п`яти років не вчинено жодних дій щодо використання сервітутів, встановлених на вищевказаних земельних ділянках, що, за переконанням позивача, свідчить про відсутність у відповідача реального наміру на використання земельних сервітутів відповідно до їх змісту та призначення.

Не погоджуючись з доводами позивача відповідач наполягає на тому, що саме позивач вчинив для відповідача перешкоди в реалізації проєкту та використання спірних сервітутів, який потребує наявності у відповідача права користування як земельними ділянками з кадастровими номерами :03:001:0363 та :03:001:0361, так і земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:0530, щодо якої позивачем був здійснений поділ на нові земельні ділянки. При цьому відповідач наголошує, що позивач відмовив відповідачу в укладенні нових договорів щодо новостворених земельних ділянок, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про встановлення земельного сервітуту на ці земельні ділянки у судовому порядку. Позивач, у свою чергу, наполягає на тому, що обставина поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0530 не вплинула на можливість реалізувати відповідачем проєкт, за наявності права користування спірними у цій справі земельними ділянками.

Як встановлено судом, в межах справи № 916/5791/24 Господарським судом Одеської області розглядались позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізований зерновий термінал "Чорноморськ" до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про встановлення постійного платного земельного сервітуту на частині земельної ділянки державної власності кадастровий номер :03:001:0667 та на частині земельної ділянки державної власності кадастровий номер :03:001:0826, що знаходиться у постійному користуванні Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", а також встановити істотні умови такого сервітуту. Рішенням суду від 17.04.2025 позовні вимоги товариства були задоволені у повному обсязі, при цьому суд у справі № 916/5791/24 встановив та зробив, зокрема, такі обставини і висновки:

- судом з наявних в матеріалах справи документів встановлено, що після укладення договору № 19/334-О/Д земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0530 було поділено на менші земельні ділянки, що унеможливило проведення державної реєстрації права безстрокового користування (сервітуту) земельною ділянкою за ТОВ "СЗТ "Чорноморськ";

- судом було встановлено, що відповідачем відмовлено ТОВ "СЗТ "Чорноморськ" в укладенні додаткової угоди, а також будь-яких інших договорів, за якими позивачу було б надано право користування (земельний сервітут) частинами земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0667 та :03:001:0826, зокрема з посиланням на встановлену Міністерством інфраструктури України в наказах за №331 від 29.05.2020 та № 368 від 24.06.2020, заборони ДП "МТП "Чорноморськ", зокрема укладати (продовжувати строк) договорів сервітуту;

- як було встановлено судом, ТОВ "СЗТ "Чорноморськ" впродовж 2020 -2024 років неодноразово звертався до ДП "МТП "Чорноморськ" та Міністерства інфраструктури України (згодом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України) із листами, в яких зазначав про наявну необхідність у встановленні земельних сервітутів на частинах земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0667 та :03:001:0826;

- відповідач також звертався до Міністерства вже за погодженням укладення конкретних договорів про встановлення сервітуту на земельних ділянках з ТОВ СЗТЧ, тобто після аналізу змісту та положень проєкту договорів, з конкретним посиланням на Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0667 та земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0826;

- оскільки 16.10.2019 у договорі № 19/334-О/Д відповідачем було погоджено встановлення безстрокового платного земельного сервітуту для прокладання, ремонту та експлуатації транспортної галереї та влаштування виїзду на територію терміналу та визначені його основні умови, суд доходить висновку, що право позивача щодо встановлення постійних платних земельних сервітутів на земельні ділянки, що утворилися після їх поділу відповідачем в односторонньому порядку, є порушеним, а тому звернення до суду з даними позивними вимогами не є передчасними;

- земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0826 та :03:001:0667 необхідні для реалізації проєкту будівництва позивача, в`їзду/виїзду з території ТОВ СЗТЧ та позивач не може задовольнити свої потреби, в інший ніж заявлено спосіб, з огляду на таке: ділянка з кадастровим номером :03:001:0826 є проекцією від транспортної галереї над землею. На цих ділянках не буде будь-яких конструкцій (опор) товариства, Технічні умови погоджено регіональною філією Одеська залізниця АТ Укрзалізниця (№ НТО-50/15 від 04.07.2023 Перетин залізничних колій транспортною галереєю в межах ст.Чорноморськ-Порт). Матеріали справи підтверджують, що безпосередньо опори транспортної галереї будуть розташовані на земельній ділянці № :03:001:0363 та № :03:001:0361 (сервітут на які вже надано відповідачем за договором №19/333-О/Д від 16.10.2019 (ділянка 0,0441га) № :03:001:0363 для прокладання, ремонту та експлуатації транспортної галереї на причали №№ 5, 6 та договором №19-335-О/Д від 16.10.2019 (ділянка 0,4252га) № :03:001:0361 для прокладання, ремонту та експлуатації транспортної галереї на причали №№ 5, 6); ділянка з кадастровим номером :03:001:0667 поєднує територію вантажного комплексу з автодорогою загального користування і є єдиним можливим з`єднанням, тобто в`їздом/виїздом з території ТОВ СЗТЧ. ТОВ СЗТЧ не може дістатися та користуватися земельними ділянками кадастровими номерами 0:03:001:0532 та 0:03:001:0527, які належать позивачу на праві оренди без встановлення сервітуту;

- суд доходить висновку, що оскільки ТОВ "СЗТ "Чорноморськ" підтверджено, що він позбавлений можливості здійснювати свою господарську діяльність та реалізувати інвестиційний проєкт з будівництва нового зернового перевантажувального комплексу пропускною потужністю - 2,5 млн. тонн вантажів на рік в тилу причалів № 6-8 із виходом транспортної галереї на причали № 5-6 Чорноморського морського порту, вичерпавши всі можливі способи позасудового (добровільного) встановлення земельного сервітуту на необхідних земельних ділянках, вчинивши при цьому всі необхідні дії, було вимушене звертатися до суду з позовом.

Отже, за результатом вирішення спору у цій справі, з урахування підстав позову позивача та заперечень відповідача, суду необхідно надати оцінку, зокрема правовідносинам сторін, що стосуються використання відповідачем спірних сервітутів для реалізації інвестиційного проєкту, у тому числі, за відсутності права користування відповідачем земельними ділянками з кадастровими номерами :03:001:0667 та :03:001:0826. В цей же час, у рішенні Господарського суду Одеської області у справі № 916/5791/24 судом, при вирішенні спору щодо встановлення земельних сервітутів на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0826 та :03:001:0667, були викладені обставини і висновки щодо впливу цих сервітутів на можливість для відповідача реалізувати інвестиційний проєкт.

З урахуванням викладеного суд виснує, що питання встановлення сервітутів для використання відповідачем земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0667 та :03:001:0826 не є предметом розгляду у цій справі, натомість встановлення відповідних обставин є необхідним, зокрема, при надані оцінки запереченням відповідача. За таких обставин суд вважає, що обставини, які будуть встановлені за результатом остаточного вирішення спору у справі № 916/5791/24, будуть мати значення для вирішення спору у цій справі та не можуть бути встановлені господарським судом у даній справі, оскільки не є предметом даного позову.

За цих підстав та враховуючи заявлене відповідачем клопотання, суд дійшов висновку про наявність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення спору у справі № 916/5791/24, у зв`язку з чим провадження у справі № 916/4192/25 слід зупинити.

Керуючись п. 5 ч.1 ст.227, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 916/4192/25 зупинити до вирішення спору у справі Господарського суду Одеської області № 916/5791/24.

Повну ухвалу складено 16.02.2026.

Ухвала набрала законної сили 10.02.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля