ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026м. ДніпроСправа № 904/5492/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (м. Київ)

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)

про стягнення заборгованості

Представники:

від позивача: Яковченко Р.Г.;

від відповідача: Тищенко Т.А.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 182683153,60грн, з якої: 172626049,09грн основного боргу, 5039137,97грн інфляційних втрат, 5017966,54грн трьох відсотків річних. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління з датою акцептування №0534-03041-ПД від 01.01.2024 в частині своєчасної та повної оплати вартості наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.10.2025.

16.10.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2025 задоволено клопотання Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про продовження процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 03.10.2025 у справі №904/5492/25. Продовжено процесуальний строк, встановлений ухвалою суду від 03.10.2025, для подання відзиву на позовну заяву до 30.10.2025 включно.

23.10.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2025 задоволено заяву представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме за допомогою комплексних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

За результатами судового засідання 28.10.2025 оголошено перерву та призначено підготовче засідання на 13.11.2025.

28.10.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 37371709,77грн у зв`язку зі сплатою відповідачем 37371709,77грн до подачі позову, що підтверджується копією платіжної інструкції №4190857 від 18.09.2025. Також, відповідач просить закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 37372456,30грн у зв`язку з відсутністю предмету спору. На підтвердження наведеного надав копію платіжної інструкції №4203654 від 29.09.2025. Разом з цим, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення трьох відсотків річних у сумі 663570,76грн.

04.11.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив. В своїх поясненнях на заперечення відповідача зазначає, що останній безпідставно посилається на постанову Верховного Суду від 15.07.2025 у справі №914/3621/23, оскільки відповідач цитує не висновки безпосередньо Верховного Суду щодо застосування норм права, а позицію судів першої та апеляційної інстанцій щодо оцінки доказів і встановлення обставин справи. Жодних висновків Верховного Суду щодо застосування норм права відповідач не навів. Також зазначає, що усталена судова практика підтверджує обов`язок відповідача здійснювати поетапну оплату, зокрема, планової вартості послуги.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 11.12.2025.

20.11.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 182683153,60грн, з якої: 172626049,09грн основного боргу, 5039137,97грн інфляційних втрат, 5017966,54грн трьох відсотків річних.

10.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів часткового погашення спірної заборгованості в розмірі 122390800,69грн.

За результатами судового засідання 11.12.2025 оголошено перерву та призначено підготовче засідання на 30.12.2025.

29.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів часткового погашення спірної заборгованості в розмірі 50235248,37грн.

30.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2025 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22.01.2026.

21.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Також в поданому клопотанні відповідач просить долучити до матеріалів справи копію платіжної інструкції №4353306 від 02.01.2026.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2026 задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме за допомогою комплексних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

22.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2026 відкладено розгляд справи по суті на 03.02.2026.

03.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли заперечення проти клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

Судове засідання, призначене на 03.02.2026 о 14:30год. з розгляду справи №904/5492/25, не відбулося з наступних підстав.

Відповідно до акту №9/26 начальника господарського відділу, начальника та головного спеціаліста відділу інформаційно-технічного забезпечення 03.02.2026 в період з 11:35 до 18:00 у приміщенні суду була відсутня електроенергія у зв`язку з плановими відключеннями, що унеможливило проведення судових засідань.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2026 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 05.02.2026.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, а також обізнаність відповідача про судовий розгляд справи, суд вважає, що ним були створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

У судовому засіданні 05.02.2026 проголошене скорочене рішення суду.

Під час розгляду справи судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

01.01.2024 між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі оператор системи передачі (ОСП), позивач) та Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі користувач, відповідач) було укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0534-03041-ПД.

Відповідно до пункту 1.1 договору цей договір є публічним договором приєднання та встановлює порядок та умови надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління користувачам системи передачі (далі користувач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання користувача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №309 (далі КСП), та є однаковими для всіх користувачів. Далі за текстом цього договору ОСП та користувач іменуються "сторона", а разом "сторони" (пункт 1.2 договору).

На підставі пункту 2.1 договору цей договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (далі ОЕС) України. За цим договором ОСП безперервно надає послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі послуга). Послуга, яка надається за цим договором згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010), має код: 35.12.

Приписами пункту 2.2 договору встановлено, що користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов цього договору.

Згідно з пунктом 2.3 договору під час виконання вимог цього договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами ринку, КСП, Кодексом комерційного обліку електричної енергії та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України.

Ціна цього договору визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік. Розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць (пункт 3.1 договору).

Згідно з пунктом 3.2 договору оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що обсяг наданої послуги визначається відповідно до розділу ХІ КСП.

Відповідно до пункту 3.4 договору планова та/або фактична вартість послуги визначається як добуток діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Пункт 3.5 договору визначає, що користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків:

1 платіж до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;

2 платіж до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;

3 платіж до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Відповідно до пункту 3.6 договору плановий обсяг послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних адміністратора комерційного обліку (далі АКО) за кожну декаду розрахункового періоду.

Згідно з пунктом 3.7 договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Вартість фактично наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості фактично наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в "Системі управління ринком", що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання послуги (включно), або акт надання послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді виконавець ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає користувачу два примірники акта надання послуги та/або акта коригування до актів надання послуги в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.

За внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, ОСП має право нарахувати Користувачу пеню у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Оплата пені здійснюється за окремим рахунком. Рахунок підлягає оплаті протягом 3 робочих днів від дати отримання. Розрахунок штрафних санкцій, зокрема пені може бути проведений за результатами розрахункового періоду, тобто після формування акта надання послуг. Пеня нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань щодо оплати заборгованості. За прострочення терміну оплати фактичної вартості послуги понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу. У разі виникнення від`ємної різниці між фактичною вартістю послуги в розрахунковому періоді та сумою планових платежів, виставлених в цьому ж розрахунковому періоді, на таку різницю пеня не нараховується. У разі надання ОСП розрахунку коригування до податкової накладної, що відповідно до статті 192 Податкового кодексу України підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) Користувачем, останній зобов`язується зареєструвати такий розрахунок коригування протягом строку, що визначений пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. У разі відсутності технічної можливості/ не проведення реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної протягом 365 днів з дати складання такого розрахунку коригування, ОCП має право нарахувати Користувачу штраф у розмірі, що дорівнює сумі ПДВ, визначеній в незареєстрованому розрахунку коригування, протягом 10 календарних днів з дати отримання відповідної вимоги ОСП. За таких обставин ОСП повертає кошти в сумі зменшеній на величину штрафу (пункт 7.1 договору).

Згідно з пунктом 7.8 договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Приписи пункту 13.1 договору визначають, що цей договір набирає чинності з дати акцептування заяви-приєднання, зазначеної в повідомленні ОСП, і діє до 31 грудня (включно) року, у якому акцептована заява-приєднання. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії цього договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, шляхом направлення відповідного повідомлення.

Договір підписаний сторонами без заперечень та зауважень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.

На виконання умов договору позивачем виставлено відповідачу наступні рахунки-фактури:

- №ДУ-0058519/0534-03041-ПД від 15.04.2025 на суму 43680754,43грн (з ПДВ);

- №ДУ-0059253/0534-03041-ПД від 24.04.2025 на суму 42026488,18грн (з ПДВ);

- №ДУ-0059989/0534-03041-ПД від 05.05.2025 на суму 37488743,53грн (з ПДВ);

- №ДУ-0060735/0534-03041-ПД від 12.05.2025 на суму 520775078,88грн (з ПДВ);

- №ДУ-000061476/0534-03041-ПД від 14.05.2025 на суму 37486238,56грн (з ПДВ);

- №ДУ-0062216/0534-03041-ПД від 25.05.2025 на суму 38190153,02грн (з ПДВ);

- №ДУ-0062956/0534-03041-ПД від 05.06.2025 на суму 40563188,51грн (з ПДВ);

- №ДУ-0063712/0534-03041-ПД від 11.06.2025 на суму 480050129,13грн (з ПДВ);

- №ДУ-0064462/0534-03041-ПД від 14.06.2025 на суму 36896552,62грн (з ПДВ);

- №ДУ-0065208/0534-03041-ПД від 24.06.2025 на суму 36593916,53грн (з ПДВ);

- №ДУ-0065952/0534-03041-ПД від 05.07.2025 на суму 36613318,18грн (з ПДВ);

- №ДУ-0066693/0534-03041-ПД від 11.07.2025 на суму 457957867,26грн (з ПДВ);

- №ДУ-0067454/0534-03041-ПД від 15.07.2025 на суму 37428869,12грн (з ПДВ);

- №ДУ-0068191/0534-03041-ПД від 25.07.2025 на суму 37684759,14грн (з ПДВ);

- №ДУ-0068934/0534-03041-ПД від 05.08.2025 на суму 42198773,30грн (з ПДВ);

- №ДУ-0069689/0534-03041-ПД від 11.08.2025 на суму 543762774,68грн (з ПДВ) (а.с. 87-90, 92-95, 99-102, 104-107 том 1).

На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період з квітня 2025 року по липень 2025 року на загальну суму 430488651,68грн. На підтвердження чого, позивачем надано до матеріалів справи акти надання послуг та акти-коригування (а.с. 68-86, 91, 96-98, 103, 108 том 1).

Відповідач здійснив часткову оплату, що підтверджується копіями платіжних інструкцій:

- №4171993 від 08.09.2025 на суму 2721,50грн;

- №4171994 від 08.09.2025 на суму 37369734,80грн (а.с. 116, 1177 том 1).

Як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за надані послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період з квітня 2025 року по липень 2025 року здійснив часткову оплату наданих послуг, у зв`язку із чим (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 172626049,09грн.

Зазначене і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача за публічним договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0534-03041-ПД від 01.01.2024 основної заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання за надані послуги.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних із встановленням факту надання послуг та порушення відповідачем домовленості з оплати вартості даних послуг на обумовлену суму, правомірність нарахування штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень відповідача стосовно обсягів наданих послуг.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано положення договору в частині виконання його зобов`язань.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку виконавця за договором надати послуги відповідає обов`язок користувача оплатити вартість наданих послуг.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови договору строк оплати наданих послуг з урахуванням актів коригування є таким, що настав.

Відповідно до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першої та третьої статті 74, частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження своєчасної оплати наданих послуг на суму 172626049,09грн відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати за надані послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період з квітня 2024 року по липень 2025 року в сумі 172626049,09грн слід визнати обґрунтованими.

Однак, як свідчать наявні у справі докази, відповідач здійснив погашення основної заборгованості на суму 172626049,09грн згідно з платіжними інструкціями, які містяться у матеріалах справи (а.с. 150, 151, 170-180, 189-192, 205, 221 том 1).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04).

У пункті 5.26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №916/3245/17 та в пункті 5.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №916/542/18 сформульовано правовий висновок про те, що під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

З огляду на викладене, підтвердження позивачем здійсненої оплати, а також враховуючи дату звернення позивача з позовом та відкриття провадження у справі, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення суми основного боргу в розмірі 172626049,09грн у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних у сумі 5017966,54грн за загальний період з 16.05.2025 по 09.11.2025 та інфляційні втрати у сумі 5039137,97грн за загальний період з травня по жовтень 2025 року, які розраховані на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, відповідно до розрахунку (а.с. 183, 184 том 1).

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних судом порушень не встановлено.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення 5039137,97грн - інфляційних втрат, 5017966,54грн - трьох відсотків річних.

Стосовно інших доводів сторін суд зазначає наступне.

Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Щодо заяви відповідача про відстрочення виконання рішення на 12 місяців суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 239 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись із заявою про відстрочення виконання судового рішення у цій справі, відповідач вказує, що під час виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, мали місце виняткові обставини, які утворились не внаслідок його власної господарської діяльності та недбалого, нераціонального господарювання, а в силу об`єктивних, незалежних від відповідача обставин, передбачити чи попередити які відповідач був не в змозі, адже їх виникнення не залежало від волі останнього, а саме військова агресія російської федерації.

Крім того наголошує, що основним джерелом доходів відповідача є кошти, які надходять на поточні рахунки останнього, на які споживачі електричної енергії, вносять плату за отримані послуги з розподілу електричної енергії. При цьому зазначає, що основними клієнтами відповідача на території Дніпропетровської області є населення, підприємства, що надають комунальні послуги населенню та підприємства, що фінансуються з державного бюджету. Станом на 01.01.2026 дебіторська заборгованість клієнтів відповідача складає 917802213,97грн, що підтверджується довідкою. Окремо звертає увагу на падіння у 2022, 2023, 2024 та 2025 роках, порівняно з 2021 роком, показників основної господарської діяльності відповідача - обсягу розподіленої електроенергії споживачам. Разом з тим, повідомляє, що додатковим джерелом погашення заборгованості після відстрочки виконання судового рішення у даній справі, стануть кошти, які будуть стягнуті з боржників відповідача в судовому порядку.

Таким чином, відповідач протягом року зможе накопичити кошти з метою погашення заборгованості за рішенням суду у справі у справі №904/5492/25.

Правовий аналіз статті 239 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що вона не є імперативною та застосовується за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість відстрочення виконання рішення, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених сум, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

В силу приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачем не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання або погіршення його матеріального стану, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору. Наведені ним аргументи проти задоволення заяви відповідача не підтверджені доказами.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє клопотання відповідача та відстрочує виконання рішення суду на 12 місяців.

Суд зазначає, що такий строк відстрочення виконання рішення не є надмірно тривалим, не суперечить вимогам розумного строку і створить умови для добровільного виконання боржником судового рішення, з урахуванням його реального майнового стану.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00грн.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті (в тому числі позовної заяви), в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні з позовом до суду через систему "Електронний суд", позивач сплатив судовий збір в розмірі 847840,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №АУ-7977 від 24.09.2025.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, оскільки судом закрито провадження у справі в частині стягнення 172626049,09грн, то за клопотанням позивача може бути повернутий з державного бюджету судовий збір у загальному розмірі ?801164,57грн.

Станом на час ухвалення рішення у справі клопотання позивача про повернення судового збору до суду не надходило, що унеможливлює вирішення цього питання.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову всі судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача у сумі 46675,43грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 328, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 182683153,60грн, з якої: 172626049,09грн основного боргу, 5039137,97грн інфляційних втрат, 5017966,54грн трьох відсотків річних задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору в частині стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 172626049,09грн основного боргу.

Стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49111, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Запорізьке шосе, буд. 22, ідентифікаційний код 23359034) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100,97грн - інфляційних втрат, 5017966,54грн - трьох відсотків річних та 46675,43грн - витрат по сплаті судового збору.

Заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців - задовольнити.

Відстрочити виконання рішення суду на 12 місяців до 05 лютого 2027 року.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 16.02.2026.

Суддя В.О. Татарчук