ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" лютого 2026 р. м. Рівне Справа № 918/200/26

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали заяви керівника Рівненської окружної прокуратури про забезпечення позову

у справі за позовом Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-СТИЛЬ"

та відповідача-2 ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2

про визнання недійсним правочину та скасування державної реєстрації права приватної власності на нерухоме майно

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

18.02.2026 Рівненська окружна прокуратура звернулась до Господарського суду Рівненської області позовну заяву в інтересах держави в особі Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України до ТОВ "Т-СТИЛЬ", ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2 , про визнання недійсним правочину, оформленого актом приймання-передачі нерухомого майна в якості додаткового негрошового вкладу учасника до статутного капіталу товариства № 23/10 від 23.10.2023, та застосування наслідків недійсності такого правочину шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності ТОВ "Т-СТИЛЬ" на протирадіаційні сховища: ІТМ-1 площею 1164,6 кв.м, ІТМ-2 площею 1151,8 кв.м, ІТМ-3 площею 1110,6 кв.м, що знаходяться за адресою: вул. Фабрична, 12, м. Рівне.

Разом з позовною заявою 18.02.2026 від Рівненської окружної прокуратури надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на наступні об`єкти нерухомого майна:

- 060 закінчений будівництвом об`єкт, будівля, протирадіаційне сховище (ІТМ-1), загальною площею 1164,6 кв.м, номер об`єкта в РПВН 30772599, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 060 закінчений будівництвом об`єкт, будівля, протирадіаційне сховище (ІТМ-2), загальною площею 1151,8 кв.м, номер об`єкта в РПВН 30772774, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 060 закінчений будівництвом об`єкт, будівля, протирадіаційне сховище (ІТМ-3), загальною площею 1110,6 кв.м, номер об`єкта в РПВН 30772880, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) заборони суб`єктам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаного у п. 1 майна, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

3) заборони відповідачам ТОВ "Т-СТИЛЬ" (), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та іншим фізичним/юридичним особам, вчиняти дії спрямовані на поділ, об`єднання, виділ частки, знищення, реконструкцію, переобладнання, а також укладати будь-які правочини щодо об`єктів нерухомого майна з реєстраційними номерами: 060, 060, 060, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Окрім того, просить стягнути з відповідачів ТОВ "Т-СТИЛЬ" (), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/ р UA0015371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк одержувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800) сплачений за подання заяви про забезпечення позову судовий збір.

20.02.2026 через підсистему "Електронний суд" від відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-СТИЛЬ" надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову. Зокрема, представником зазначено, що позивач не довів реальну загрозу невиконання майбутнього рішення, не обґрунтував співмірність арешту з ціною позову, не довів, що відповідач (ТОВ) намагається приховати, знищити або відчужити протирадіаційні сховища, які використовує для перебування своїх же працівників. Арешт протирадіаційних сховищ, особливо в повному обсязі, не дозволить проводити в них ремонтні роботи, у випадку такої потреби та паралізує роботу підприємства, що є надмірним заходом. Заявник не надав суду обґрунтувань та доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надав жодних доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову. Окрім того зазначив, що позивач не наводить жодних обставин в обґрунтування того, що існує ймовірність, що майно (в тому числі грошові суми, тощо), яке є у відповідача може зникнути, зменшитись, що може призвести до ускладнення виконання рішення в разі задоволення позову. Зокрема, не викладено обставин та не надано доказів, які вказують на наміри відповідача вчиняти дії безпосередньо щодо відчуження своїх активів.

З огляду на викладене та зважаючи на необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, наведені позивачем доводи не є достатньо обґрунтованою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, а тому просить суд відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 140 ГПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За наслідками дослідження вимог заяви, наведеного заявником обґрунтування вимог та доданих ним до заяви доказів, суд не встановив підстав, які б вказували на необхідність виклику заявника та/або витребування від нього додаткових пояснень або додаткових доказів.

Враховуючи наведене, заява розглядається за загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 140 ГПК України, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Як встановлено судом із позовної заяви, остання обґрунтована тим, що 01.05.2025 набрало законної сили рішення Рівненського міського суду від 15.01.2025 у справі № 562/1935/19, яким задоволено позов керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до КП "Здолбунівське реєстраційне бюро" Здолбунівської районної ради, ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора вказаного комунального підприємства, реєстраційні номери: 101, 101 та 101 від 21.09.2017 про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення протирадіаційні сховища ІТМ-1 площею 1164,6 кв.м, ІТМ-2 площею 1151,8 кв.м, ІТМ-3 площею 1110,6 кв.м, а також повернення у власність держави вказаних об`єктів нерухомого майна.

Судами першої та апеляційної інстанцій за результатами судового розгляду справи №562/1935/19 встановлено, що 28.05.2008 між ВАТ "Рівнельон" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ "Рівнельон", за яким продавець передав у власність покупця цілісний майновий комплекс, до складу якого входили: будівлі та споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

При цьому, судами підтверджено, що зазначений договір містить вичерпний перелік об`єктів, які передаються у власність ОСОБА_1 .

Також, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18.05.2010 (справа без номеру), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14.11.2014, задоволено позов ОСОБА_1 до ВАТ "Рівнельон", визнано за ОСОБА_3 право власності на протирадіаційне сховище ІТМ-1 площею 1164,6 кв.м, протирадіаційне сховище ІТМ-2 площею 1151,8 кв.м, протирадіаційне сховище ІТМ-3 площею 1110,6 кв. метрів.

На підставі вказаного рішення суду, 23.06.2010 за ОСОБА_1 було зареєстровано право приватної власності на наступні об`єкти нерухомості: 1) реєстраційний номер майна 30772599, тип майна: протирадіаційне сховище (ІТМ-1), адреса нерухомого майна: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Фабрична, будинок 12, загальна площа 1164,6 кв.м.; 2) реєстраційний номер майна 30772774, тип майна: протирадіаційне сховище (ІТМ-2), адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальна площа 1151,8 кв.м.; 3) реєстраційний номер майна 30772880, тип майна: протирадіаційне сховище (ІТМ-3), адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальна площа 1110,6 кв.метрів.

Разом з тим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.03.2015 частково задоволено касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області, заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18.05.2010 та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 14.11.2014 скасовано.

На виконання вищевказаної ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, 31.03.2017 державну реєстрацію права приватної власності на протирадіаційні сховища ІТМ-1, ІТМ-2, ІТМ-3 за ОСОБА_1 скасовано.

Проте, вже 21.09.2017 державним реєстратором КП "Здолбунівське реєстраційне бюро", на підставі того ж договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ "Рівнельон" № 3447 від 28.05.2008 повторно зареєстровано право власності ОСОБА_1 на протирадіаційні сховища ІТМ-1, ІТМ-2, ІТМ-3.

Враховуючи вказане, рішенням Рівненського міського суду від 15.01.2025, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 01.05.2025, у справі № 562/1935/19 задоволено позов керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до КП "Здолбунівське реєстраційне бюро" Здолбунівської районної ради Рівненської області та скасовано рішення державного реєстратора від 21.09.2017 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення протирадіаційні сховища ІТМ-1 площею 1164,6 кв.м, ІТМ-2 площею 1151,8 кв.м, ІТМ-3 площею 1110,6 кв.м, а також зобов`язано повернути у власність держави вказані об`єкти нерухомого майна.

Так, за результатами судового розгляду справи №562/1935/19 суди прийшли до висновку, що за відсутності у відповідача ОСОБА_1 речових прав на спірне нерухоме майно, рішення держаного реєстратора про реєстрацію за ним права власності на нежитлові приміщення протирадіаційні сховища ІТМ-1 площею 1164,6 кв.м, ІТМ-2 площею 1151,8 кв.м, ІТМ-3 площею 1110,6 кв.м є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з поверненням вищевказаних об`єктів цивільного захисту населення у власність держави.

Окрім того, з урахуванням обставин, встановлених судами, у рішенні зазначено, що протирадіаційні сховища є самостійними об`єктами права власності та не увійшли до переліку майна, переданого за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу №3447 від 28.05.2008, укладеного між ВАТ "Рівнельон" та ОСОБА_1 .

Відтак, суди прийшли до висновку, що спірні об`єкти: протирадіаційне сховище ІТМ-1 площею 1164,6 кв.м, протирадіаційне сховище ІТМ-2 площею 1151,8 кв.м, протирадіаційне сховище ІТМ-3 площею 1110,6 кв.м, є державною власністю.

21.05.2025 державним реєстратором Здовбицької сільської ради Рівненського району скасовано реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення протирадіаційних сховищ, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, з`ясовано, що згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за тими самими номерами об`єктів в РПВН: 30772599 (ІТМ-1 площею 1164,6 кв.м.), 30772774 (ІТМ-2 площею 1151,8 кв.м.), 30772880 (ІТМ-3 площею 1110,6 кв.м.) по вищевказаних протирадіаційних сховищах 23.10.2023 внесено відомості щодо державної реєстрації права приватної власності на них ТОВ "Т-СТИЛЬ" (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: ІТМ-1 060; ІТМ-2 060; ІТМ-3 060).

Підставою такої реєстрації зазначено акт приймання-передачі нерухомого майна в якості додаткового негрошового вкладу учасника до статутного капіталу товариства за № 23/10 від 23.10.2023, виданий ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (подружжя) на користь ТОВ "Т-СТИЛЬ".

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником та єдиним учасником вказаного товариства, до статутного капіталу якого передано спірні об`єкти, є саме ОСОБА_1 .

Таким чином, прокурор вказує, що під час розгляду судом цивільної справи №562/1935/19, до вирішення спору по суті (15.01.2025), ОСОБА_1 вчинено умисні дії з метою уникнення подальшого виконання рішення суду у вказаній справі, у разі задоволення позову прокурора.

Наведене, в свою чергу, призводить до неможливості здійснення належної реєстрації за державою захисних споруд цивільного захисту, у зв`язку із наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на спірне нерухоме майно (протирадіаційні сховища: ІТМ-1 площею 1164,6 кв.м, ІТМ-2 площею 1151,8 кв.м, ІТМ-3 площею 1110,6 кв.м), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Враховуючи зазначені обставини, наявні достатні підстави вважати, що відповідачем в особі засновника вказаного товариства ОСОБА_1 і надалі будуть вживатися заходи (вчинятися дії) щодо подальшого відчуження спірних об`єктів нерухомого майна, що унеможливить виконання рішення суду у цій справі, а відтак призведе до необхідності повторного звернення до суду за захистом інтересів держави, як це має місце і на даний час.

З огляду на викладене, прокурор звертається до суду із заявою про забезпечення позову обгрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 , як засновник та учасник ТОВ "Т-СТИЛЬ", достеменно знаючи про необхідність виконання рішення у справі № 562/1935/19 та повернення протирадіаційних сховищ: ІТМ-1 площею 1164,6 кв.м, ІТМ-2 площею 1151,8 кв.м, ІТМ-3 площею 1110,6 кв.м, що знаходяться по вул. Фабрична, 12, в м. Рівне, здійснив передачу зазначених об`єктів нерухомості до статутного капіталу вказаного товариства, на які у подальшому було зареєстровано право приватної власності ТОВ "Т-СТИЛЬ", (після протиправної реєстрації двічі особисто за собою), що призвело до неможливості виконання судового рішення та відновлення інтересів держави.

Відтак, з метою запобігання випадкам, коли невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав позивача, відповідно до ст. ст. 136, 137 ГПК України прокурор вважає, що наявні підстави для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на об`єкти нерухомого майна з реєстраційними номерами: 060 закінчений будівництвом об`єкт, будівля, протирадіаційне сховище (ІТМ-1), загальною площею 1164,6 кв.м, номер об`єкта в РПВН 30772599, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р., м. Рівне, вулиця Фабрична, будинок 12; 060 закінчений будівництвом об`єкт, будівля, протирадіаційне сховище (ІТМ2), загальною площею 1151,8 кв.м, номер об`єкта в РПВН 30772774, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р., м. Рівне, вулиця Фабрична, будинок 12; 060 закінчений будівництвом об`єкт, будівля, протирадіаційне сховище (ІТМ-3), загальною площею 1110,6 кв.м, номер об`єкта в РПВН 30772880, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р., м. Рівне, вулиця Фабрична, будинок 12.

2) заборони суб`єктам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна (ІТМ-1 площею 1164,6 кв.м, ІТМ-2 площею 1151,8 кв.м, ІТМ-3 площею 1110,6 кв.м), що знаходиться по вул. Фабрична, 12, в м. Рівне, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

3) заборони, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, відповідачам та іншим фізичним/юридичним особам вчиняти дії, спрямовані на поділ, об`єднання, виділ частки, знищення, реконструкцію, переобладнання, а також укладати будь-які правочини щодо об`єктів нерухомого майна з реєстраційними номерами: 060, 060, 060.

Давши оцінку заяві про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову (близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19 тощо).

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Отже, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо.

Статтею 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

У постанові Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 910/3158/20 міститься висновок, що за змістом пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору (такого ж висновку дійшов Верховний Суду у постановах від 21.08.2020 у справі №904/2357/20, від 25.09.2020 у справі №925/77/20, від 20.09.2022 у справі №916/307/22, від 03.03.2023 у справі №907/269/22, від 04.04.2023 у справі №907/268/22, від 04.04.2023 у справі №915/577/22).

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Частина четверта статті 137 ГПК України визначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу (така правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №922/2928/17 та від 05.08.2019 у справі №922/599/19).

Крім того, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України, як власник, вправі вимагати від будь-якої особи усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідачів утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод.

Відтак, обмеження у розпорядженні вищевказаними об`єктами нерухомого майна у вигляді накладення арешту, є співмірним та необхідним у даному випадку.

Так, слід наголосити, що рішенням Рівненського міського суду від 15.01.2025 у справі № 562/1935/19 підтверджено, що власником спірних приміщень протирадіаційних сховищ є держава (в особі позивача Мінекономіки).

Тобто, виходячи зі змісту спірних правовідносин, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання обмежень, про які йдеться вище, на спірне нерухоме майно не може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ТОВ "Т-СТИЛЬ", який не є його законним власником, однак за яким таке майно на даний час зареєстровано.

Як встановлено судом зі фактичних обставин справи, відповідачем у цій справі достеменно було відомо про рішення судів у справі № 562/1935/19, заразом замість того, аби виконати останнє та повернути протирадіаційні сховища: ІТМ-1 площею 1164,6 кв.м, ІТМ-2 площею 1151,8 кв.м, ІТМ-3 площею 1110,6 кв.м, що знаходяться по вул. Фабрична, 12, в м. Рівне, здійснив передачу зазначених об`єктів нерухомості до статутного капіталу вказаного товариства, на які у подальшому було зареєстровано право приватної власності ТОВ "Т-СТИЛЬ", (після протиправної реєстрації двічі особисто за собою), що призвело до неможливості виконання судового рішення та відновлення інтересів держави.

Внаслідок таких дій відповідача спір не був вирішений у межах одного провадження, прокурор був змушений повторно звернутися до суду.

Відтак суд погоджується з доводами прокурора про те, що поведінка відповідача свідчить про те, що останній і надалі може вживати заходів щодо поділу чи подальшого відчуження спірного об`єкту нерухомого майна тощо, тобто існує достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, зокрема, можливість захисту в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Оскільки у цій справі прокурор звернувся до суду з вимогами немайнового характеру, то має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанова Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, від 15.07.2022 у справі №910/4445/21).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. При цьому законодавством не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Зважаючи на всі критерії оцінки щодо застосовування заходів забезпечення позову, суд дійшов висновок, що заявлені прокурором заходи забезпечення позову відповідають положенням статей 136, 137 ГПК України, вжиття вказаних заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, захисту в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Заразом прокурор просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони, окрім відповідача, й іншим фізичним/юридичним особам, вчиняти дії, спрямовані на поділ, об`єднання, виділ частки, знищення, реконструкцію, переобладнання, а також укладати будь-які правочини щодо об`єкту нерухомого майна.

Тобто у цій частині запропоновані заходи стосуються невизначеного (неконкретизованого, абстрактного) кола осіб, що унеможливлює їх реальне виконання у примусовому порядку. На підтвердження вказаного свідчить зміст частини першої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене, запропоновані прокурором заходи забезпечення позову підлягають частковому задоволенню.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (частина шоста статті 140 ГПК України).

У силу вимог частини восьмої статті 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Частинами 7-10 ст. 145 ГПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

На підставі статей 136, 137, 140, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву керівника Рівненської окружної прокуратури про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступні об`єкти нерухомого майна:

- 060 закінчений будівництвом об`єкт, будівля, протирадіаційне сховище (ІТМ-1), загальною площею 1164,6 кв.м, номер об`єкта в РПВН 30772599, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р., м. Рівне, вулиця Фабрична, будинок 12;

- 060 закінчений будівництвом об`єкт, будівля, протирадіаційне сховище (ІТМ-2), загальною площею 1151,8 кв.м, номер об`єкта в РПВН 30772774, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р., м. Рівне, вулиця Фабрична, будинок 12;

- 060 закінчений будівництвом об`єкт, будівля, протирадіаційне сховище (ІТМ-3), загальною площею 1110,6 кв.м, номер об`єкта в РПВН 30772880, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський р., м. Рівне, вулиця Фабрична, будинок 12;

2) заборони суб`єктам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаного у п. 1 майна, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

3) заборони відповідачам ТОВ "Т-СТИЛЬ" (), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вчиняти дії спрямовані на поділ, об`єднання, виділ частки, знищення, реконструкцію, переобладнання, а також укладати будь-які правочини щодо об`єктів нерухомого майна з реєстраційними номерами: 060, 060, 060, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

4. Дана ухвала є виконавчим документом згідно з статті 3 Закону України "Про виконавче провадження".

5. Строк пред`явлення вказаної ухвали до виконання - протягом трьох років з наступного дня після набрання цією ухвалою законної сили, тобто по 21.02.2029.

Стягувач: Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України (01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2, ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Т-СТИЛЬ" (29000, м. Хмельницький, вул. Курчатова, 6, ).

Боржник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала згідно частини 2 статті 235 ГПК України підписана та набрала законної сили 20 лютого 2026 року та відповідно до Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Суддя А.М. Горплюк