ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2026м. ДніпроСправа № 904/6977/25
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Губи К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Тавріда Електрик Україна» м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида Електрик Дніпро» м. Дніпро

про стягнення поворотної фінансової допомоги у розмірі 1500000грн

представники:

від позивача: Гончарук М.П. на підставі ордеру АА №1654630 від 09.12.2025, адвокат

від відповідача: Вороновська О.В. на підставі ордеру АЕ №1457063 від 22.12.2025, адвокат

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Тавріда Електрик Україна» звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида Електрик Дніпро» про стягнення поворотної фінансової допомоги у розмірі 1500000грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем зобов`язання з повернення суми поворотної фінансової допомоги, отриманої на підставі договору від 30.11.2018 №3011/2 поворотної безпроцентної фінансової допомоги.

Позивач вказав, що платіжним дорученням від 02.09.2019 №212 з призначенням платежу: «Надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги згідно Договору №3011/2 від 30.11.18р.» перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 2000000грн.

Позивач повідомив, що згідно з платіжною інструкцією від 28.02.2023 №2628.02.2023 відповідач здійснив часткове повернення позики у розмірі 500000грн. Факт наявності заборгованості у розмірі 1500000грн. станом на 30.06.2025 визнаний та підтверджений обома сторонами, шляхом підписання акту звірки взаємних розрахунків за І півріччя 2025 року.

Позивач зазначив, що у додатковій угоді від 04.08.2025 №1 до договору від 30.11.2018 №3011/2 сторони виклали у новій редакції пункт 3.2 договору від 30.11.2018 №3011/2 та встановили кінцевий термін повернення коштів до 30.11.2025.

Позивач послався на пункти 3.3, 3.4, 4.3 договору від 30.11.2018 №3011/2 та зазначив, що позикодавець має право у будь-який момент вимагати дострокове повернення коштів, наданих позичальнику, шляхом надсилання вимоги про повернення суми поворотної фінансової допомоги. Позичальник зобов`язаний повернути кошти протягом 7(семи) робочих днів з моменту отримання такої вимоги.

Позивач повідомив про направлення 07.11.2025 на адресу відповідача вимоги про термінове повернення залишку заборгованості у розмірі 1500000грн. Станом на момент звернення з позовом відповідач вимогу не виконав, грошові кошти у розмірі 1500000грн. на рахунок позивача не повернув.

Позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу дорівнює 60000грн. Детальний опис робіт та докази понесення цих втрат будуть надані позивачем суду у порядку, визначеному ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (протягом 5 днів після ухвалення рішення суду).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 23.12.2025 об 11:30год.

На адресу суду 12.12.2025 надійшло сформоване в системі «Електронний суд» клопотання представника позивача - адвоката Гончарука М.П. про участь у підготовчому засіданні, призначеному на 23.12.2025 об 11:30год., та в усіх подальших судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2025 суд задовольнив клопотання представника позивача - адвоката Гончарука М.П. від 11.12.2025 про участь у підготовчому засіданні, призначеному на 23.12.2025 об 11:30год., та в усіх подальших судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

На адресу суду 22.12.2025 надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява представника відповідача про вступ у справу як представника.

Також представник відповідача просив суд відкласти підготовче засідання на іншу дату та час.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2025 була доставлена до електронного кабінету відповідача 12.12.2025 о 03:01год.

Призначене на 23.12.2025 об 11:30год. підготовче засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням на території Дніпропетровської області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2025 суд призначив підготовче засідання на 21.01.2026.

На адресу суду 20.01.2026 надійшло сформоване у системі «Електронний суд» клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання внаслідок хворобливого стану здоров`я та відсутності змоги прибути до суду.

На адресу суду 21.01.2026 надійшли сформовані у системі «Електронний суд» заперечення позивача щодо задоволення клопотання відповідача.

Позивач послався на укладення відповідачем договору про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням. Тимчасова непрацездатність одного з адвокатів об`єднання не позбавляє відповідача можливості залучити іншого адвоката цього ж об`єднання для участі в судовому засіданні (в тому числі в режимі відеоконференції). Системні клопотання про відкладення (попереднє було подано 22.12.2025, поточне -20.01.2026) без надання позиції по суті спору (відзиву) вказують на тактику затягування процесу з метою відстрочення моменту стягнення заборгованості.

У підготовчому засіданні від 21.01.2026 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2026 суд відклав підготовче засідання до 11.02.2026 о 14:30год.

На адресу суду 21.01.2026 надійшла сформована у системі «Електронний суд» заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Тавріда Електрик Україна» про вжиття заходів забезпечення позову та накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Таврида Електрик Дніпро» та знаходяться на будь-яких рахунках у банківських та інших фінансових установах, у межах суми позовних вимог у розмірі 1500000грн.

На адресу суду 22.01.2026 надійшли сформовані у системі «Електронний суд» заперечення відповідача щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 суд задовольнив заяву позивача від 21.01.2026 про вжиття заходів забезпечення та наклав арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Таврида Електрик Дніпро» та знаходяться на будь-яких рахунках у банківських та інших фінансових установах, у межах суми позовних вимог у розмірі 1500000грн.

На адресу суду 09.02.2026 надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява відповідача про визнання позову.

Відповідач повідомив, що визнає позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида Електрик Дніпро» суми боргу у розмірі 1500000грн за договором від 30.11.2018 №3011/2 про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги.

Також відповідач вказав про незгоду із визначеним позивачем розміром правничої допомоги (60000грн) та вважає цей розмір неадекватним та неспівмірним з ціною позову, предметом та підставами позову, категорію та складністю справи, обсягом та характером доказів у справі, визнанням відповідачем позову у повній сумі основного боргу.

Відповідач зазначив, що фактично правнича допомога адвоката складалася лише з написання позовної заяви у справі з нескладною фабулою. Текст позовної заяви розмістився на трьох сторінках. Предметом позовних вимог є стягнення основного боргу за письмовим договором, який відповідач визнав у повному обсязі. Відповідач має наміри повністю погасити суму боргу. Позовна заява не містить та не потребувала складних розрахунків, а обставини справи є зрозумілими та не складними. Зазначена позивачем до стягнення сума на професійну правничу допомогу у справі перевищує середню місячну заробітну плату за посадою «Адвокат» в Україні. За даними ресурсу Work.ua https://www.work.ua/salary середня зарплата адвоката в Україні станом на січень 2026 року становить 37500грн., а станом на день подання позову (у 2025 році) - 35000грн. на місяць.

Відповідач просив здійснити розподіл судових витрат з урахуванням обставин визнання позовних вимог до початку розгляду справи №904/6977/25 по суті та зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2000грн.

На адресу суду 10.02.2026 надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява відповідача про:

- розстрочення виконання судового рішення у справі №904/6977/25, шляхом сплати відповідачем суми боргу рівними частинами у розмірі 125000грн. строком на 12 місяців, з дня набрання рішенням суду законної сили;

- скасування заходів забезпечення позову, накладені ухвалою суду від 26.01.2026 за заявою позивача, одночасно з розстроченням виконання рішення суду.

В обґрунтування наявності підстав для розстрочення виконання рішення суду відповідач послався на

- визнання позову відповідачем, неможливість сплатити суму боргу одночасно;

- скрутне фінансове становище боржника, пов`язане, у тому числі, з введенням воєнного стану на території України (зокрема, невиконання господарських зобов`язань контрагентами відповідача внаслідок повномасштабного вторгнення військ рф на територію України 24.02.2022). Згідно з фінансовою звітністю малого підприємства за 9 місяців 2025року наявна збиткова діяльність підприємства у 2025 році в сумі 4686500грн. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/8115/19 ТОВ «Таврида Електрик Дніпро» визнане кредитором ТОВ «Зв`язоктехсервіс» на суму 13013017грн60коп (4204грн - перша черга; 13008813,60грн - четверта черга). ТОВ «Зв`язоктехсервіс» перебуває у стані припинення, борг не повернений. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.10.2023 у справі №908/2043/23 ТОВ «Таврида Електрик Дніпро» визнане кредитором ТОВ «Метінвест Інжиніринг» на суму боргу у розмірі 11416833грн54коп, пені у розмірі 1245445грн39коп, судового збору у розмірі 5368грн;

- віднесення товариства до об`єктів критичної інфраструктури на підставі наказу Міністерства енергетики України від 07.08.2025 №299.

Відповідач зазначив, що розстрочення виконання судового рішення на 12 місяців не порушить баланс інтересів сторін, не сприятиме ухиленню від його виконання та не вплине на фінансовий стан позивача критично, не призведе до припинення господарської діяльності останнього. Надання розстрочки виконання судового рішення надасть можливість боржнику самостійно виконати рішення суду у даній справі при максимальному дотриманні співмірності наслідків для боржника та з інтересом кредитора отримати зазначені грошові кошти у повному обсязі, не порушуючи баланс інтересів обох сторін. У разі примусового виконання судового рішення, додаткова оплата відповідачем витрат виконавчого провадження стане непомірним тягарем для відповідача. Негайне звернення стягнення на кошти і майно боржника у виконавчому провадженні хоча й може забезпечити виконання цього рішення, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може критично вплинути на діяльність відповідача.

Відповідач просив розстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/6977/25 рівними частинами строком на 12 (дванадцять) місяців з дня набрання рішенням суду законної сили за таким графіком платежів:

- до 28 лютого 2026 року 125000грн;

- до 31 березня 2026 року 125000грн;

- до 30 квітня 2026 року 125000грн;

- до 31 травня 2026 року 125000грн;

- до 30 червня 2026 року 125000грн;

- до 31 липня 2026 року 125000грн;

- до 31 серпня 2026 року 125000грн;

- до 30 вересня 2026 року 125000грн;

- до 31 жовтня 2026 року 125000грн;

- до 30 листопада 2026 року 125000грн;

- до 31 грудня 2026 року 125000грн;

- до 31 січня 2027 року 125000грн.

Також відповідач послався на статтю 145 Господарського процесуального кодексу України та просив скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026, у разі задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

В обґрунтування наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову відповідач послався на належне виконання рішення суду, недопущення блокування та повної зупинки господарської діяльності відповідача, виплату заробітної плати працівникам, закупку матеріалів та обладнання з метою ведення господарської діяльності, оплату комунальних послуг.

На адресу суду 11.02.2026 надійшли сформовані в системі «Електронний суд» заперечення позивача на заяву відповідача про розстрочення виконання рішення та скасування заходів забезпечення позову.

Позивач зазначив, що відповідач не навів обставин та не надав відповідних доказів на підтвердження існування таких обставин. Розстрочення виконання рішення має виключний характер і не повинно порушувати майнові інтереси стягувача. Збитковість діяльності не є підставою для звільнення від своєчасного виконання зобов`язань. Посилання відповідача на фінансовий звіт із збитками у 4,6млн.грн не доводить відсутності коштів на рахунках саме зараз. Відповідач є діючим підприємством, що віднесене до об`єктів критичної інфраструктури (енергетика), та має постійний грошовий потік від контрагентів за виконані роботи та поставлені товари. Наявність збитків у бухгалтерському обліку не тотожна відсутності грошових коштів. Відповідач не надав довідок з банків про залишки коштів на рахунках станом на 10.02.2026, що свідчить про приховування реального фінансового стану.

Позивач вказав, що фінансова звітність відповідача за 9 місяців 2025 року спростовує заяви відповідача. Відповідач акцентує увагу на збитковості, але цифри в балансі та звіті про фінансові результати свідчать про протилежне - підприємство має ресурси, але виводить їх у дебіторську заборгованість. Поверхневий аналіз звітності вказує на те, що відповідач маніпулює «збитковістю». Збиток у бухгалтерському розумінні не означає відсутності грошей. Це різниця між нарахованими доходами та витратами. Водночас «Чистий дохід від реалізації» (рядок 2000 Звіту про фінансові результати) становить 11853500грн. Це означає, що підприємство є активним гравцем на ринку, через його рахунки проходять значні суми, яких достатньо для погашення боргу в 1,5млн.грн. Відповідач декларує значну кількість запасів (Рядок 1100 Балансу). Підприємство володіє ліквідними активами (товарами), вартість яких майже в шість разів перевищує суму боргу. Відповідач має можливість реалізувати частину майна для погашення заборгованості.

Позивач наполягав на тому, що запропонований графік невигідний для позивача. В умовах воєнного стану та інфляційних процесів отримання боргу частинами протягом 2026 - 2027 років призведе до знецінення грошових коштів. Відповідач хоче рік безкоштовно користуватися 1,5млн.грн позивача. Це спричинить фінансові втрати для позивача.

На думку позивача, вимога відповідача про скасування арешту коштів одночасно з наданням розстрочки розкриває справжню мету цієї заяви - виведення активів з-під контролю суду та позивача. Забезпечення позову це гарантія виконання рішення суду, а не покарання. Оскільки рішення не виконане, відсутні підстави для скасування арешту. Надання розстрочки не змінює факту існування боргу. Арешт має зберігатися на суму залишку боргу, щоб гарантувати дотримання графіку погашення. Зняття арешту призведе до негайного припинення будь-яких виплат.

Призначене на 11.02.2026 о 14:30год. підготовче засідання не відбулось, у зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщеннях суду, внаслідок переведення Господарського суду Дніпропетровської області на погодинні графіки стабілізаційних відключень електроенергії.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2026 суд продовжив строк підготовчого засідання на 30днів, призначив підготовче засідання на 20.02.2026.

На адресу суду 18.02.206 надійшло сформоване у системі «Електронний суд» клопотання відповідача від 18.02.2026 про розстрочення виконання рішення суду про стягнення 1250000грн рівними частинами на 10місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідач повідомив, що платіжною інструкцією від 12.02.2026 №2010 повернув позивачу безвідсоткову фінансову допомогу у розмірі 250000грн. З урахуванням цього просив розстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/6977/25 шляхом сплати суми боргу у розмірі 1250000грн рівними частинами строком на 10 (десять) місяців, з дня набрання рішенням суду законної сили за таким графіком платежів:

- до 31 березня 2026 року 125000грн;

- до 30 квітня 2026 року 125000грн;

- до 31 травня 2026 року 125000грн;

- до 30 червня 2026 року 125000грн;

- до 31 липня 2026 року 125000грн;

- до 31 серпня 2026 року 125000грн;

- до 30 вересня 2026 року 125000грн;

- до 31 жовтня 2026 року 125000грн;

- до 30 листопада 2026 року 125000грн;

- до 31 грудня 2026 року 125000грн.

На адресу суду 20.02.2026 надійшли сформовані у системі «Електронний суд» заперечення позивача від 19.02.2026 щодо клопотання відповідача від 18.02.2026 про розстрочення виконання рішення суду на 10місяців.

Позивач вказав, що часткова сплата боргу свідчить про платоспроможність відповідача.

Позивач зазначив, що згідно з відкритими аналітичними системами та реєстрами (зокрема, бази даних МВС) за відповідачем зареєстровані 13транспортних засобів (вантажний фургон, легкові автомобілі, причіп). Наявність рухомого майна свідчить про спроможність відповідача виконати свої фінансові зобов`язання перед позивачем.

Згідно з частинами 3, 4 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Заява про визнання позову підписана представником відповідача адвокатом Вороновською О.В. на підставі ордеру АЕ №1457063 від 22.12.2025. В цьому ордері зазначено, що повноваження адвоката не обмежуються.

У підготовчому засіданні від 20.02.2026 представник відповідача також повідомив про відсутність обмежень повноважень з представництва у суді інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида Електрик Дніпро». Представник відповідача вказав про обізнаність з наслідками відповідної процесуальної дії.

Оскільки заява відповідача про визнання позову подана з дотриманням вимог чинного законодавства, суд приймає її.

У підготовчому засіданні від 20.02.2026 представник відповідача підтримав клопотання про розстрочення виконання рішення суду на 10місяців та скасування заходів забезпечення позову, одночасно із розстроченням виконання рішення суду.

У підготовчому засіданні від 20.02.2026 представник позивача підтримав раніше викладені заперечення щодо розстрочення виконання рішення суду на 10місяців та скасування заходів забезпечення позову, одночасно із розстроченням виконання рішення суду.

Представник позивача вказав про надходження 250000грн, сплачених відповідачем платіжною інструкцією від 12.02.2026 №2010, та спрямування цієї суми на погашення боргу за договором поворотної безпроцентної фінансової допомоги від 30.11.2018.

Також представник позивача повідомив суд про намір надати докази витрат на правничу допомогу у строк, передбачений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представників сторін під час розгляду справи, суд установив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Таврида Електрик Україна» (далі позикодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврида Електрик Дніпро» (далі позичальник) був укладений договір поворотної безпроцентної фінансової допомоги від 30.11.2018 №3011/2 (далі договір від 30.11.2018).

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 договору від 30.11.2018 позикодавець надає позичальнику грошові кошти у вигляді поворотної безпроцентної фінансової допомоги у розмірі передбаченому в п.2.1 цього договору, а позичальник зобов`язується повернути надану поворотну фінансову допомогу в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Поворотна безпроцентна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

У пунктах 2.1, 2.2 договору від 30.11.2018 вказано, що сума споживчої позики за договором становить 2000000грн.

Позика за даним договором є поворотною та безпроцентною. Проценти за позикою не нараховуються та не сплачуються.

Пунктом 3.1 договору від 30.11.2018 визначено, що видача позики здійснюється протягом п`яти календарних днів з моменту підписання цього договору. Позичальник отримує позичку на свій банківський рахунок.

Відповідно до пункту 3.2 договору від 30.11.2018 (у редакції додаткової угоди від 04.08.2025 №1) позичальник зобов`язується повернути позикодавцю повністю нею суму грошових коштів, передбачену п. 2.1. договору, до 30.11.2025.

Згідно з пунктами 3.3- 3.5 договору від 30.11.2018 у випадку, якщо позикодавець бажає достроково отримати кошти надані позичальнику, вів зобов`язаний надіслати рекомендованим листом, з повідомленням про вручення, письмову вимогу про повернення суми поворотної фінансової допомоги на адресу позичальника.

Позичальник, у разі отримання письмової вимоги позикодавця про повернення поворотної фінансової допомоги, зобов`язаний протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання вимоги повернути кошти у порядку, передбаченому п. 3.5. цього договору.

Повернення поворотної фінансової допомоги проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця.

Пунктами 4.2, 4.3 договору від 30.11.2018 передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути поворотну фінансову допомогу після отримання письмової вимоги позикодавця про її повернення.

Позикодавець має право у будь-який момент вимагати дострокове повернення коштів, наданих позичальнику у вигляді поворотної фінансової допомоги, шляхом надсилання вимоги про повернення суми поворотної фінансової допомоги.

У пункті 8.1 договору від 30.11.2018 вказано, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань за договором. Договір може бути розірвано за домовленістю сторін або за рішенням суду.

Відповідно до матеріалів справи платіжною інструкцією від 02.09.2019 №212 позивач перерахував відповідачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 2000000грн на підставі договору від 30.11.2018.

Платіжною інструкцією від 28.02.2023 №26 відповідач повернув позивачу частину поворотної фінансової допомоги у розмірі 500000грн.

На момент звернення позивача з позовом розмір неповерненої поворотної фінансової допомоги становив 1500000грн.

У матеріалах справи наявний лист позивача від 07.11.2025, що направлявся на адресу відповідача, з вимогою повернути суму у розмірі 1500000грн.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 530 Цивільного кодексу України визначає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З огляду на положення пункту 3.4 договору від 30.11.2018 та визнання позову відповідачем строк повернення поворотної фінансової допомоги у розмірі 1500000грн є таким, що настав.

Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з платіжною інструкцією від 12.02.2026 №2010 відповідач перерахував позивачу 250000грн в якості повернення безвідсоткової зворотної фінансової допомоги за договором від 30.11.2018.

Таким чином наявні правові підстави для закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору в частині вимог про стягнення поворотної фінансової допомоги у розмірі 250000грн.

Станом на 20.02.2026 суду не надані докази повернення поворотної фінансової допомоги у розмірі 1250000грн.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 1250000грн, підтверджені матеріалами справи та визнані відповідачем. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення суми боргу у розмірі 1250000грн підлягають задоволенню.

Відповідач просив розстрочити виконання рішення суду на 10місяців рівними частинами з дня набрання рішенням суду законної сили за таким графіком платежів:

- до 31 березня 2026 року 125000грн;

- до 30 квітня 2026 року 125000грн;

- до 31 травня 2026 року 125000грн;

- до 30 червня 2026 року 125000грн;

- до 31 липня 2026 року 125000грн;

- до 31 серпня 2026 року 125000грн;

- до 30 вересня 2026 року 125000грн;

- до 31 жовтня 2026 року 125000грн;

- до 30 листопада 2026 року 125000грн;

- до 31 грудня 2026 року 125000грн.

Обґрунтовуючи наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду, відповідач послався на:

- визнання позову відповідачем, неможливість сплатити суму боргу одночасно;

- скрутне фінансове становище боржника, пов`язане, у тому числі, з введенням воєнного стану на території України;

- віднесення товариства до об`єктів критичної інфраструктури на підставі наказу Міністерства енергетики України від 07.08.2025 №299.

Позивач заперечував наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення.

Частиною 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частин 3-5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

З аналізу вказаної норми права вбачається, що розстрочення виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду (судова дискреція або «суддівський розсуд»), яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав. При вирішенні питання про розстрочку виконання судового рішення враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, законодавець пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

При цьому норми чинного господарського процесуального законодавства не містять вичерпного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення суду чи ускладнюють його виконання.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування. Особа, яка подала заяву про розстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення у даній справі або роблять таке виконання неможливим.

Відповідач не надав довідок з банків про залишки коштів на рахунках станом на момент розгляду справи.

Згідно з відкритими аналітичними системами та реєстрами (зокрема, бази даних МВС) за відповідачем зареєстровані 13транспортних засобів (вантажний фургон, легкові автомобілі, причіп). Наявність рухомого майна свідчить про спроможність відповідача виконати свої фінансові зобов`язання перед позивачем.

Відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк та наявності виняткового випадку, а саме доказів наявності тяжкого фінансового стану боржника, загрози банкрутства, відсутності коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду на 10місяців рівними частинами з дня набрання рішенням суду законної сили.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 18000грн платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 09.12.2025 №880 за подання до господарського суду позову про стягнення 1500000грн.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

З огляду на закриття провадження у справі в частині стягнення суми боргу у розмірі 250000грн, у зв`язку з відсутністю предмету спору, сплачена сума судового збору розмірі 3000грн ((250000грн х 1,5%) х 0,8) підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (із змінами та доповненнями) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином необхідне клопотання особи, яка сплатила судовий збір, для повернення судового збору з Державного бюджету України внаслідок закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору, щодо заявлених позовних вимог, які суд прийняв до розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, сума судового збору у розмірі 7500грн (((1250000грн х 1,5%) х 0,8) / 2) підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України на підставі частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України.

За подання заяви про забезпечення позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1664грн платіжною інструкцією від 21.01.2026 №937.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином суд покладає на відповідача витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 9164грн (7500грн +1664грн).

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, статтями 3, 4, 13, 20, 42, 73, 74, 76, 77, 78, 86, 91, 129, 130, 185, 191, 231, 237, 238, 239, 240, 241, 242, Господарського процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Тавріда Електрик Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида Електрик Дніпро» про стягнення поворотної фінансової допомоги у розмірі 1500000грн задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення поворотної фінансової допомоги у розмірі 250000грн, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврида Електрик Дніпро» (Ідентифікаційний код 32131293; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд.76-а, кв.105) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Тавріда Електрик Україна» (Ідентифікаційний код 31576194; місцезнаходження: 03067, м. Київ, вул. Гарматна, буд. 2) суму поворотної фінансової допомоги у розмірі 1250000грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 15000грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

У судовому засіданні 20.02.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошене скорочене рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 23.02.2026

Суддя Р.Г. Новікова