ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

18 лютого 2026 рокум. ОдесаСправа № 915/806/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2025, прийняте суддею Олейняш Е.М., м. Миколаїв, повний текст складено 16.12.2025,

у справі №915/806/24

за позовом: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 46 527,10 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 42527,10 грн та відшкодування вартості послуг оцінки майна (колісно-транспортного засобу) легкового автомобіля УАЗ-3151, військовий номер НОМЕР_2 у розмірі 4000 грн.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 15.07.2024 відкрито провадження у справі №915/806/24.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2025 у справі №915/806/24 (суддя Олейняш Е.М.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2025 у справі №915/806/24 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Між тим, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржником не подано доказів сплати судового збору у передбачених чинним законодавством порядку і розмірі, натомість було заявлено клопотання про відстрочення сплати останнього.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 02.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2025 у справі №915/806/24, викладеного у прохальній частині апеляційної скарги; вищенаведену апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено скаржникові строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Колегія суддів зауважує, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку.

Відповідно до частини шостої статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

За умовами частини сьомої статті 6 Господарського процесуального кодексу України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

В силу пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (далі Положення) особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з пунктом 37 глави 2 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.

Таким чином, з 05.10.2021, тобто з дати початку функціонування таких підсистем ЄСІТС як "Електронний кабінет" та "Електронний Суд", зазнав змін існувавший до цього порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, передбачений, зокрема, підпунктами 17.1, 17.5, 17.14 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, у тому числі порядок вручення судових рішень. Відтак з 05.10.2021 вручення судом судових рішень особам, які зареєстрували Електронний кабінет, здійснюється в електронній формі шляхом надсилання судових рішень до електронного кабінету таких осіб.

Відповідно до інформації з Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрував свою офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, а відтак апелянт станом на час постановлення ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 про залишення апеляційної скарги без руху у справі №915/806/24 мав свій зареєстрований електронний кабінет, через який отримав доступ до цієї справи (зокрема, до документів та судових рішень у цій справі).

У випадку, якщо особа (учасник справи) зареєструвала свій Електронний кабінет, електронна форма вручення їй судових рішень є обов`язковою та пріоритетною щодо письмової форми вручення, яка, на відміну від електронної форми, може бути реалізована судом у зазначеному випадку лише за окремою заявою учасника справи.

Саме така правова позиція суду касаційної інстанції викладена в ухвалах Верховного Суду від 06.03.2023 у справі №916/3104/21 та від 17.05.2023 у справі №910/15120/20.

Господарський процесуальний кодекс України не покладає на суд обов`язку направляти учаснику справи копію судового рішення у паперовій формі, у випадку, якщо особа зареєструвала свій Електронний кабінет, має доступ до функціонуючих підсистем та документів у межах відповідної справи.

Як вбачається з довідки про доставку документа в кабінет електронного суду, яка сформована за допомогою Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 про залишення апеляційної скарги без руху у справі №915/806/24 була надіслана скаржнику до його електронного кабінету та доставлена останньому 02.02.2026 о 20:34.

У пункті 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 про залишення апеляційної скарги без руху у справі №915/806/24 була отримана скаржником 03.02.2026 (робочий день, наступний за днем відправлення вказаної ухвали).

Відтак кінцевий строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплив 13.02.2026.

В силу частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до вказаної норми суд апеляційної інстанції перевірив зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України та встановив, що в Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" у реєстрі підтверджень оплат із Казначейства не зафіксована сплата скаржником судового збору за розгляд апеляційної скарги у справі №915/806/24, що свідчить про не усунення апелянтом недоліків його скарги, які слугували підставою для залишення її без руху.

Поряд з цим, колегія суддів вбачає, що 11.02.2026 до апеляційного господарського суду надійшла заява ІНФОРМАЦІЯ_1 б/н від 11.02.2026 (вх.№560/26 від 11.02.2026) про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2025 у справі №915/806/24, яка мотивована відсутністю у апелянта станом на теперішній час коштів для сплати судового збору та неможливістю перерозподілення коштів з інших кошторисних призначень. На підтвердження обставин, зазначених у вказаній заяві, скаржником надано копію адресованого останньому повідомлення Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області №07.1-06/2-06/911 від 30.01.2026 про безспірне списання коштів з рахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розглянувши вищенаведену заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення сплати судового збору б/н від 11.02.2026 (вх.№560/26 від 11.02.2026), колегія суддів дійшла висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

За умовами частин першої, другої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю;

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведена норма містить виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору.

Водночас положення частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачають право суду з урахуванням майнового стану сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк лише за наявності викладених вище умов, а не тільки виходячи з майнового стану сторони.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 18.06.2020 у справі №905/6165/13.

Отже, колегія суддів зауважує, що Законом України "Про судовий збір" суду надано право відстрочити (розстрочити) сплату судового збору, звільнити заявника від його сплати за наявності відповідних обставин (умов), визначених частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір", перелік яких розширювальному тлумаченню не підлягає.

Відстрочення (розстрочення) або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком, при цьому вказане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі (ухвали Верховного Суду від 25.07.2022 у справі №927/911/21 та від 02.05.2022 у справі №903/522/21).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу, рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Аналогічну правову позицію Верховного Суду викладено в ухвалі від 12.12.2022 у справі №910/11069/21.

Заявляючи клопотання про зменшення розміру судового збору та клопотання про відстрочення його сплати, заявник повинен надати докази важкого майнового стану, зокрема, про те, що останній не отримує кошти; у заявника відсутнє рухоме чи нерухоме майно, цінні папери, кошти на банківських або депозитних рахунках тощо.

Даний сталий правовий висновок Верховного Суду міститься в постановах від 30.11.2022 у справі №905/1060/21 та від 21.10.2022 у справі №905/1059/21.

Між тим, надана апелянтом копія повідомлення Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області №07.1-06/2-06/911 від 30.01.2026 лише підтверджує факт проведення 29.01.2026 списання з рахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 грошових коштів у сумі 5089 грн, проте не є беззаперечним доказом, який свідчить про скрутний майновий стан скаржника та відсутність у нього можливості сплатити судовий збір, адже не надає суду змоги в повній мірі оцінити майновий стан останнього. Зокрема, вказаний документ не містить жодних відомостей щодо загального фінансового стану скаржника, залишків коштів на інших рахунках, обсягу бюджетних асигнувань, наявності або відсутності подальших надходжень чи об`єктивної неможливості здійснення оплати судового збору.

Крім того, колегією суддів враховується, що вищезазначеним повідомленням, навпаки, підтверджено, що станом на 29.01.2026, тобто вже після подання апеляційної скарги у цій справі, на рахунку апелянта були наявні кошти у сумі 5089 грн, яка перевищує розмір судового збору, що підлягає сплаті за апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2025 у справі №915/806/24 (3633,60 грн), у зв`язку з чим останній мав реальну можливість здійснити сплату судового збору за рахунок цих коштів, тим більше, що доказів цільових обмежень використання вказаних коштів або неможливості їх спрямування на оплату судового збору заявником не подано.

Крім того, списання коштів з рахунку, яке, за твердженням апелянта, зумовило неможливість сплати судового збору, відбулося ще 29.01.2026, у той час як заяву про відстрочення сплати судового збору подано 11.02.2026, тобто майже через 2 тижні, протягом яких існувала реальна можливість отримання ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідної для сплати судового збору суми коштів, між тим скаржник не надав жодного доказу, який би відображав відомості про рух коштів на його рахунках, про всі відкриті рахунки тощо, які б підтверджували відсутність надходження грошових коштів на всі наявні рахунки останнього. Саме по собі посилання на списання коштів без підтвердження повної фінансової неспроможності не може розцінюватися як достатня підстава для відстрочення сплати судового збору.

Посилання скаржника на неможливість перерозподілення коштів з інших кошторисних призначень відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки заявником не подано жодного належного у розумінні процесуального закону доказу на підтвердження існування такої неможливості.

Сам по собі статус бюджетної установи або державного органу не є підставою для звільнення чи відстрочення сплати судового збору. Навпаки, як розпорядник бюджетних коштів апелянт зобов`язаний здійснювати планування видатків з урахуванням потенційної необхідності судового захисту своїх прав та інтересів. Непередбачення або несвоєчасне планування відповідних видатків не може покладатися на суд та не створює для заявника процесуальних привілеїв порівняно з іншими учасниками справи.

Фінансова неспроможність у розумінні статті 8 Закону України "Про судовий збір" повинна мати об`єктивний, тривалий та підтверджений характер. Тимчасове зменшення залишку коштів на окремому рахунку або одноразове списання певної суми не може ототожнюватися з доведеним станом скрутного майнового стану. Відсутність доказів системного дефіциту коштів або нормативних обмежень щодо їх використання виключає можливість кваліфікації наведених обставин як таких, що перешкоджають сплаті судового збору.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом. Відповідно суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи наведені норми та практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень пункту 1 статті 6 Конвенції, колегія суддів зазначає, що сплата судового збору за подання апеляційної скарги, необхідність якої передбачена положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір", не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання апеляційної скарги певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені. Суд позбавлений права прийняти апеляційну скаргу до розгляду, а потім зобов`язувати скаржника усувати виявлені недоліки.

У статті 129 Конституції України та статті 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, всіх учасників справи поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до засад змагальності та диспозитивності господарського процесу саме на особу, яка заявляє клопотання про відстрочення або звільнення від сплати судового збору, покладається обов`язок доведення наявності виключних обставин, що унеможливлюють виконання процесуального обов`язку. Надання окремого документа, який не відображає повної картини фінансового стану заявника, не може вважатися належним виконанням обов`язку доказування. Суд не наділений повноваженнями самостійно витребовувати або збирати докази на підтвердження доводів сторони, оскільки це суперечило б принципу рівності учасників процесу та неупередженості суду.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи фінансове становище ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі наданих скаржником доказів, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочення йому сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги у зв`язку з неподанням переконливих та достатніх доказів на підтвердження факту відсутності у нього грошових коштів для сплати судового збору.

Станом на 18.02.2026 будь-яких інших документів на виконання вимог ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 про залишення апеляційної скарги без руху у справі №915/806/24 від скаржника до суду апеляційної інстанції не надходило.

Колегія суддів наголошує на тому, що у частині другій статті 174 Господарського процесуального кодексу України імперативно закріплений процесуальний строк на усунення недоліків заяви (скарги), що становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви (скарги) без руху. При цьому, зазначений строк є строком, встановленим законом, відповідно не може бути продовженим судом згідно з частиною другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України, оскільки його максимальна межа визначена безпосередньо законом (Господарським процесуальним кодексом України), а може бути поновлений судом лише за заявою учасника, якщо суд визнає причини його пропуску поважними. Строк, встановлений законом, не може бути поновлений судом з власної ініціативи.

Аналогічний сталий правовий висновок щодо неможливості продовження максимально дозволеного законом десятиденного строку на усунення недоліків апеляційної скарги викладений в постановах Верховного Суду від 21.10.2024 у справі №923/1188/21, від 08.02.2023 у справі №908/2087/21, від 05.10.2023 у справі №907/20/23, від 29.02.2024 у справі №914/2450/22(914/2413/23).

Як вбачається з матеріалів справи, залишаючи апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2025 у справі №915/806/24 без руху, Південно-західний апеляційний господарський суд, керуючись статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, надав апелянту строк у 10 днів (з дня вручення ухвали) на усунення недоліків апеляційної скарги, тобто суд апеляційної інстанції вжив належних заходів щодо сприяння скаржникові у реалізації ним права на апеляційне оскарження, яке гарантоване йому положеннями статті 129 Конституції України і частиною першою статті 17 Господарського процесуального кодексу України, та, визначивши, яка конкретно сума судового збору підлягає до сплати скаржником за апеляційний перегляд оскаржуваного рішення, залишив апеляційну скаргу без руху з наданням максимального строку на усунення недоліків апеляційної скарги, зокрема, шляхом подання доказів сплати судового збору у відповідній сумі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд зазначає про відсутність правових підстав для продовження ІНФОРМАЦІЯ_1 строку на усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2025 у справі №915/806/24.

За умовами частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу у вигляді залишення апеляційної скарги без руху.

Згідно з частиною четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.

Враховуючи те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановлений судом апеляційної інстанції строк не усунуто недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду від 02.02.2026, а саме: не сплачено визначену апеляційним господарським судом суму судового збору, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню.

Положеннями частини восьмої статті 260 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу; скаржнику надсилається копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами; копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Додатково колегія суддів роз`яснює скаржнику, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до апеляційного господарського суду у разі усунення недоліків, що стали підставою для повернення цієї апеляційної скарги, при цьому право особи на апеляційне оскарження може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства. Крім того, повторно звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не позбавлений права знову порушити питання про відстрочення сплати судового збору, надавши при цьому до апеляційного господарського суду належні у розумінні процесуального закону докази на підтвердження його скрутного майнового стану.

Керуючись статтями 174, 232-235, 260 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 б/н від 11.02.2026 (вх.№560/26 від 11.02.2026) про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2025 у справі №915/806/24 відмовити.

Повернути ІНФОРМАЦІЯ_1 апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2025 у справі №915/806/24.

Справу №915/806/24 повернути Господарському суду Миколаївської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир