УХВАЛА

м. Київ

21.01.2026Справа № 910/9573/25
За заявою арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича

про перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі № 910/9573/25 за нововиявленими обставинами

в межах справи № 910/9573/25

За заявою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Берестейський,14, ідентифікаційний номер 38727770) в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрації морських портів України" (адміністрації Миколаївського морського порту) (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська,23, ідентифікаційний номер 38728444)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова,18/7 літера "В", ідентифікаційний номер 32655926)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Представники учасників: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/9573/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.09.2025, з поміж іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова,18/7 літера "В", ідентифікаційний номер 32655926). Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова,18/7 літера "В", ідентифікаційний номер 32655926) арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1533 від 16.07.2013). Встановлено оплату послуг арбітражному керуючому Капінусу А.А. (розпоряднику майна) в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника.

До Господарського суду міста Києва надійшла заява арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича про перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі № 910/9573/25 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 заяву арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича про перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі № 910/9573/25 за нововиявленими обставинами залишено без руху.

До Господарського суду міста Києва надійшла заява арбітражного керуючого Капінуса А.А. про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 відкрито провадження за нововиявленими обставинами за заявою арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича про перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі № 910/9573/25 за нововиявленими обставинами. Розгляд заяви призначено у судовому засіданні на 21.01.2026.

У судове засідання, призначене на 21.01.2026, представники учасників справи не з`явилися, хоча про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином.

Дослідивши заяву арбітражного керуючого Капінуса А.А. про перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі № 910/9573/25 за нововиявленими обставинами, суд зазначає наступне.

Перегляд рішень, ухвал, постанов господарського суду за нововиявленими обставинами регулюється Главою 3 Розділу 4 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України Рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх існування на час розгляду справи; те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Лише за умови одночасного існування цих трьох нерозривно пов`язаних ознак, суд може визнати наведені заявником обставини нововиявленими.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Суди вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 910/8113/16, постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 908/1043/17, від 28.10.2021 у справі № 910/1645/19.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 по справі № 910/9573/25 у тому числі встановлено оплату послуг арбітражному керуючому Капінусу А.А. (розпоряднику майна) в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника.

Як на нововиявлену обставину арбітражний керуючий Капінус А.А. посилається на довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», видану на запит арбітражного керуючого Капінуса А.А. від 24.09.2025 № 02-15/151, згідно з якою за останні повні 12 місяців роботи (період з 01.09.2024 по 31.08.2025) директору боржника нарахована заробітна плата в загальній сумі 328 133,85 грн., а отже, розмір середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі № 910/9573/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» складає 27 344,49 грн.

Таким чином, розмір середньомісячної заробітної плати керівника боржника за 12 місяців до відкриття провадження у справі про банкрутство (27 344,49 грн.) наразі більший ніж три мінімальні заробітні плати (24 000,00 грн.), а тому, на думку заявника, з урахуванням положень ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір оплати послуг арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна боржника у справі № 910/9573/25 мав би бути встановлений у розмірі 27 344,49 грн., але не менше трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень.

Станом на дату постановлення Господарським судом міста Києва ухвали від 19.09.2025 по справі № 910/9573/25 Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» не надало суду всю фінансову документацію боржника, а тому судом не встановлювались обставини щодо середньомісячної плати керівника боржника. Арбітражний керуючий Капінус А.А. не є посадовою особою боржника, а тому на день постановлення судом вказаної ухвали не знав та не міг знати інформації про розмір заробітної плати керівника боржника. Відповідні відомості стали відомими арбітражному керуючому Капінусу А.А. лише після отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» довідки, виданої та підписаної керівником товариства 10.10.2025, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

З огляду на викладене, арбітражний керуючий Капінус А.А. з урахуванням положень ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства (розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна або ліквідатора) просить суд переглянути за нововиявленими обставинами ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі № 910/9573/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» в частині встановлення оплати послуг арбітражному керуючому та ухвалити рішення, яким змінити пункт 7 резолютивної частини ухвали суду від 19.09.2025 та викласти його в такій редакції «Встановити оплату послуг арбітражному керуючому Капінусу А.А. (розпоряднику майна) в розмірі 27 344,49 грн., але не менше трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника».

Частиною 2 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються у тому числі докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень.

Згідно з ч. 8 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство зазначається у тому числі про призначення розпорядника майна, встановлення розміру його винагороди та джерела її сплати.

Аналіз вказаних положень Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє дійти наступних висновків:

- за результатами проведення підготовчого засідання господарський суд в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство встановлює розмір винагороди арбітражного керуючого та джерела її сплати, які вже визначені частиною 2 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме: розмір винагороди - три розмірі мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання повноважень, джерело її сплати - кошти, авансовані ініціюючим кредитором на депозитний рахунок господарського суду;

- такий розмір винагороди арбітражного керуючого та джерело її сплати визначається на три місяці виконання ним повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України з процедур банкрутства крім відомостей, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, у відзиві боржника зазначаються: заперечення боржника щодо вимог заявника (заявників); загальна сума заборгованості боржника перед кредиторами за зобов`язаннями, що передбачають виплату грошових коштів, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), з виплати заробітної плати; відомості про наявне у боржника майно, а також про всі рахунки боржника в установах банків та інших фінансово-кредитних установах, реквізити рахунків; відомості про всі рахунки, на яких ведеться облік прав на цінні папери, що належать боржнику у депозитарних установах, їх реквізити; відомості про всі рахунки, електронні гаманці, відкриті у небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, що належать боржнику, їх реквізити; відомості про проведення боржником діяльності, пов`язаної з державною таємницею; докази необґрунтованості вимог заявника (за наявності).

Згідно з ч. 3 ст. 36 Кодексу України з процедур банкрутства у відзиві боржника можуть зазначатися й інші відомості, що мають значення для розгляду справи. До відзиву також додається довідка органів приватизації (органів, уповноважених управляти об`єктами державної власності) про наявність або відсутність на балансі підприємства, щодо якого постановлено ухвалу про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до статутного капіталу боржника.

На переконання суду, вказані висновки додатково підтверджуються зазначеними положеннями ст. 36 Кодексу України з процедур банкрутства. Якби Кодексом України з процедур банкрутства була передбачена можливість встановлення іншого розміру винагороди арбітражного керуючого/джерел її сплати в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство, наприклад, в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, про що зазначено арбітражним керуючим Капінусом А.А. у поданій заяві, така інформація щонайменше мала би бути включена до переліку відомостей, визначених ст. 36 Кодексу України з процедур банкрутства, що зазначаються у відзиві боржника.

Застосування іншого підходу при постановленні ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (встановлення іншого розміру винагороди арбітражного керуючого, наприклад, у розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, що є більшим ніж 3 мінімальних заробітних плати, які авансуються ініціюючим кредитором на депозитний рахунок господарського суду за три місяці виконання арбітражним керуючим повноважень, та визначення джерелом її сплати кошти ініціюючого кредитора) у разі відсутності інших джерел сплати основної винагороди арбітражного керуючого окрім як коштів ініціюючого кредитора, авансованих на депозитний рахунок суду (відсутність у боржника будь-яких активів та майна, нездійснення боржником господарської діяльності, відсутність фонду для виплати грошової винагороди арбітражному керуючому, створеному комітетом кредиторів) призведе до виникнення правових проблем та колізій при покладенні обов`язку зі сплати такої винагороди арбітражного керуючого на кредиторів боржника, що полягає у наступному, а саме:

- стягнення винагороди арбітражного керуючого (різниці між сумою нарахованої арбітражним керуючим грошової винагороди за перші три місяці виконання повноважень з моменту його призначення ухвалою про відкриття провадження у справі про банкрутство, виходячи із середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, та сумою трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання повноважень) з усіх кредиторів пропорційно розміру їх визнаних кредиторських вимог до боржника суперечитиме положенням ч. 2 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, якою чітко визначено джерело сплати такої винагороди - кошти ініціюючого кредитора, авансовані на депозитний рахунок господарського суду;

- стягнення винагороди арбітражного керуючого (різниці між сумою нарахованої арбітражним керуючим грошової винагороди за перші три місяці виконання повноважень з моменту його призначення ухвалою про відкриття провадження у справі про банкрутство, виходячи із середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, та сумою трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання повноважень) з ініціюючого кредитора суперечитиме принципу пропорційності при покладенні тягаря зі сплати грошової винагороди арбітражного керуючого на кредиторів, а також положенням ч. 2 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, якою чіткою визначено розмір такої винагороди - три розміри мінімальної заробітної плати за три місяці виконання арбітражним керуючим повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).

З огляду на положення ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, Кодексом визначено інші джерела виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. При цьому, арбітражний керуючий після закінчення авансованих ініціюючим кредитором на депозитний рахунок коштів самостійно визначає та нараховує грошову винагороду (у тому числі в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі), звіти про нарахування якої розглядаються/схвалюються комітетом кредиторів боржника в порядку ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства та у подальшому розглядаються/затверджуються господарським судом.

Визначений Кодексом України з процедур банкрутства порядок нарахування та сплати грошової винагороди арбітражного керуючого (як за перші три місяці виконання повноважень у справі з моменту призначення ухвалою господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство, так і в подальшому після закінчення авансованих ініціюючим кредитором на депозитний рахунок коштів) забезпечує дотримання прав та законних інтересів як арбітражного керуючого (право на працю та її оплату, визначене статтею 43 Конституції України), так і кредиторів, у тому числі ініціюючого кредитора, обов`язком якого є авансування винагороди арбітражного керуючого на депозитний рахунок господарського суду - три розміри мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень у справі (частина 2 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно з ч. 4 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова суду; 3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду. Верховний Суд за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 320 цього Кодексу, приймає постанову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визначення розміру грошової винагороди арбітражного керуючого та джерела її сплати в будь-якому іншому вигляді/розмірі, аніж встановленому ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі № 910/9573/25 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», у зв`язку з чим заява арбітражного керуючого Капінуса А.А. про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 232, 234, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити арбітражному керуючому Капінусу А.А. у задоволенні заяви про перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі № 910/9573/25 за нововиявленими обставинами.

2. Копію ухвали направити сторонам (заявнику, боржнику) та розпоряднику майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 23.02.2026

Суддя Д.В. Мандичев