ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 м. Дніпро Справа № 908/2108/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Фещенко Ю.В. (доповідач),

суддів: Мартинюка С.В., Соп`яненко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Янкіної Г.Д.

та представників:

Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" (скаржника): Рябко Є.О.;

Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат": Ботвінко Р.А.;

Акціонерного товариства "КСК Консалтінг": Безручко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат"

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 (постановлену суддею Корсуном В.Л. у м. Запоріжжі, повна ухвала складена 14.01.2026) у справі № 908/2108/25

за первісною позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" (м. Запоріжжя)

про стягнення 721 855 786 грн 80 коп.

та

за зустрічною позовною заявою Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" (м. Запоріжжя)

до відповідача-1 за зустрічним позовом: Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

до відповідача-2 за зустрічним позовом: Акціонерного товариства "КСК Консалтінг" (м.Прага, Чеська Республіка)

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа №908/2108/25 за первісною позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі по тексту - ПрАТ "ІнГЗК") до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" (далі по тексту - ПрАТ "ЗЗРК") про стягнення 721 855 786 грн 80 коп. та за зустрічною позовною заявою Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" до відповідача-1 за зустрічним позовом: Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"; до відповідача-2 за зустрічним позовом: Акціонерного товариства "КСК Консалтінг" (далі по тексту - АТ "КСК Консалтінг") про визнання недійсним договору.

У січні 2026 року до суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про забезпечення позову у справі №908/2108/25, в якій заявник просив суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, як в національній валюті (гривня) так і в іноземній валюті, що міститься на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, зокрема АТ "Сітібанк" рахунки № 1003, № 1046, № 1143 та на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, та належать підприємству з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат" в межах ціни позову у розмірі 721 855 786 грн 80 коп.

Заява обґрунтована наступним:

- предметом первісного позову є стягнення з ПрАТ "ЗЗРК" на користь ПрАТ "ІнГЗК" заборгованості зі cплати дивідендів у розмірі 721 855 786,80 грн., право на отримання якої відступлене останньому від АТ "КСК Консалтінг" на підставі спірного договору. Так, спір у справі виник між сторонами у зв`язку з невиконанням ПрАТ "ЗЗРК" зобов`язання з виплати дивідендів згідно з протоколами позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ "ЗЗРК" №29 від 30.01.2018, № 30 від 13.06.2018 та № 34 від 22.06.2021 на загальну суму 721 855 786 грн 80 коп. на користь ПрАТ "ІнГЗК" як нового кредитора, право на отриманнях яких передано останньому від АТ "КСК Консалтінг" на підставі спірного договору. ПрАТ "ІнГЗК" погоджується з позицією АТ "КСК Консалтінг" стосовно того, що ПрАТ "ЗЗРК" всупереч положень частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України приховує докази та, відповідно, не сприяє своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин цієї справи. Більше того, ПрАТ "ІнГЗК" наполягає та тому, що ініціювання ПрАТ "ЗЗРК" спору про недійсність спірного договору направлене не для захисту цивільних прав та інтересів останнього, а для досягнення інших цілей - затягування процесу та ускладнення розгляду справи шляхом зловживання правом, що згідно з наявною судовою практикою є недопустимим;

- у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 та постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2024 у справі №160/12841/23 (набрали законної сили) за позовом ПрАТ "ЗЗРК" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення встановлено наступні обставини: 1) видами діяльності ПрАТ "ЗЗРК" є: 07.10 Добування залізних руд; 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.; 86.21 Загальна медична практика; 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 2) майно, яке на праві власності належить ПрАТ "ЗЗРК", знаходилось на земельних ділянках Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області (Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, Василівське шосе, 7 км), які після повномасштабного вторгнення були тимчасово окуповані збройними формуваннями Російської Федерації; 3) 20.06.2022 за заявою ПрАТ "ЗЗРК" про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку заволодінням військовослужбовцями ЗС РФ та іншими збройними формуваннями держави-агресора, службових приміщень ПрАТ "ЗЗРК" у с. Малобілозерка Василівського району Запорізької області слідчим відділом Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218 за частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України;

- захоплення майнового комплексу ПрАТ "ЗЗРК", який знаходиться на вказаній території підтверджується також досудовим розслідуванням № 0001085 від 04.07.2023 (ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2024 у справі №331/6779/23);

- Наказом ПрАТ "ЗЗРК" № 130 від 15.06.2022 змінено організацію ведення виробничої діяльності у зв`язку з повною втратою контролю над виробничими потужностями ПрАТ "ЗЗРК" та неможливістю ведення господарської діяльності та оголошено призупинення виробничої діяльності комбінату з використанням майна, над яким втрачений контроль;

- тобто, у ПрАТ "ЗЗРК" відсутнє майно, за рахунок якого можливе виконання судових рішень майнового характеру. При цьому, через тимчасову окупацію території, на якій знаходиться майно ПрАТ "ЗЗРК", останнє, починаючи з червня 2022 року, не може здійснювати свій основний вид господарської діяльності добування та продаж залізної руди;

- із аналізу загальнодоступної інформації щодо фінансової звітності ПрАТ "ЗЗРК" на інформаційних ресурсах "Опендатабот" та "YouControl" вбачається, що за результатами діяльності протягом 2023 року 9 місяців 2025 року ПрАТ "ЗЗРК" є збитковим. Так, у звіті про фінансові результати (форма № 2) за 9 місяців 2025 року відображено, що станом на 30.09.2025 збитки ПрАТ "ЗЗРК" складають 428 284 000 грн 00 коп.;

- у той же час, на веб-сайті ПрАТ "ЗЗРК" (https://www.zgrk.com.ua) розміщено повідомлення про проведення 22.01.2026 позачергових загальних зборів акціонерів ПРАТ "ЗЗРК", які скликаються за ініціативою акціонера останнього АТ "Мінерфін" (MINERFIN A.S.) ("Повідомлення"). На вказаних позачергових зборах планується зокрема розглянути питання щодо надання згоди на вчинення ПрАТ "ЗЗРК" правочину щодо якого є заінтересованість договору про надання безпроцентної фінансової допомоги ТОВ "Мінерфін-Транс". Статутом ПрАТ "ЗЗРК" передбачено незастосування обмежень, встановлених частиною 12 статті 107 Закону України "Про акціонерні товариства" щодо відсутності права голосу та участі у голосуванні акціонерів, зацікавлених у вчиненні правочину із заінтересованістю. У зв`язку з цим АТ "Мінерфін" (MINERFIN A.S.) має право голосу при вирішенні вказаного вище питання;

- із загальнодоступної інформації, розміщеної на інформаційних ресурсах "Опендатабот" та "YouControl", вбачається, що основними акціонерами ПрАТ "ЗЗРК" є: - АТ "Мінерфін" (MINERFIN A. S.) яке володіє 51,1698% статутного капіталу ПРАТ "ЗЗРК"; - Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", яке володіє 29,5193% статутного капіталу ПрАТ "ЗЗРК"; - АТ "КСК Консалтінг", яке володіє 19,0632% статутного капіталу ПРАТ "ЗЗРК". У свою чергу, учасниками (власниками) Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" є: - АТ"Мінерфін" (MINERFIN A. S.), яке володіє 84,84% статутного капіталу ТОВ "Мінерфін-Транс"; - Компанія з обмеженою відповідальністю "Мюрленс Ентерпрайзіс Лімітед" (MURELANCE ENTERPRISES LIMITED), яка володіє 15,16% статутного капіталу ТОВ "Мінерфін-Транс". Тобто, АТ "Мінерфін" (MINERFIN A. S.) є афілійованою особою по відношенню до ПрАТ "ЗЗРК" та ТОВ "Мінерфін-Транс", якому має бути надана вказана безпроцентна поворотна фінансова допомога;

- згідно з фінансовою звітністю ТОВ "Мінерфін-Транс", за результатами діяльності протягом 2023 hоку 9 місяців 2025 року останнє є прибутковим. Так, за результатами діяльності у 2024 році чистий прибуток ТОВ "Мінерфін-Транс" склав 172 232 000 грн 00 коп., а за 9 місяців 2025 року - 96 322 000 грн 00 коп.;

- на підставі зазначеного, ПрАТ "ІнГЗК" вважає, що ініціювання АТ "Мінерфін" (MINERFIN A.S.) проведення вказаних позачергових загальних зборів свідчить про його заінтересованість у прийнятті рішення щодо узгодження вказаного вище правочину із заінтересованістю та подальшому отриманні ТОВ "Мінерфін-Транс" від ПрАТ "ЗЗРК" безпроцентної поворотної фінансової допомоги у сумі до 30 млн. доларів США (близько 1 280 838 000 грн 00 коп.). Враховуючи, що АТ "Мінерфін" (MINERFIN A.S.) володіє 51,1698% статутного капіталу ПРАТ "ЗЗРК", то відповідно до положень пункту 15.2.8. Статуту ПрАТ "ЗЗРК" - рішення щодо надання згоди на вчинення ПрАТ "ЗЗРК" правочину щодо якого є заінтересованість укладення договору про надання зазначеної безпроцентної фінансової допомоги ТОВ "Мінерфір-Транс" може бути прийнято виключно за рахунок голосів АТ "Мінерфін" (MINERFIN A.S.), незалежно від результатів голосування інших акціонерів з цього питання. Тобто, очікується, що збиткове ПрАТ "ЗЗРК", яке не здійснює свою основну діяльність, надасть прибутковому ТОВ "Мінерфін" безпроцентну поворотну фінансову допомогу у розмірі до 30 млн. доларів США (близько 1 280 838 000 грн 00 коп.). терміном на 3 роки;

- ПрАТ "ІнГЗК" вважає, що після отримання необхідного узгодження укладення вказаного правочину має явні ознаки фраудаторного правочину, який направлений на те, щоб ПрАТ "ІнГЗК" не могло задовольнити своє право вимоги на отримання дивідендів за спірним договором за рахунок наявних грошових коштів ПрАТ "ЗЗРК". При цьому, АТ "Мінерфін" (MINERFIN A.S.) як ініціатору проведення вказаних позачергових загальних зборів, очевидно, відомо про наявність спору у цій справі, оскільки в повідомленні зазначено, що одним із питань порядку денного є: "11.1. Схвалити та затвердити договір про надання правничої (правової) допомоги № 01-17/25ю від 14.07.2025, що укладений ПРАТ "ЗЗРК" з Адвокатським об`єднанням "Гудман" (). Підтвердити повноваження голови правління-генерального директора Карнауха Андрія Вікторовича та заступника голови правління-фінансового директора Варавки Василя Володимировича щодо укладення та підписання ПрАТ "ЗЗРК" зазначеного договору з Адвокатським об`єднанням "Гудман"…";

- згаданий договір зазначений представником ПрАТ "ЗЗРК", - адвокатом Рябко Є.О., як підстава надання правничої допомоги у цій справі в ордері серії АІ №1959200 від 28.07.2025, який долучався до процесуальних документів по суті спору ПрАТ "ЗЗРК". Враховуючи викладене, у випадку задоволення судом первісного позову та стягнення з ПрАТ "ЗЗРК" на користь ПрАТ "ІнГЗК" зазначених вище коштів, не вжиття заходів забезпечення позову, не лише утруднить виконання такого рішення суду в майбутньому, а і зробить це неможливим, оскільки:

1) у ПрАТ "ЗЗРК" відсутнє майно за рахунок якого можливо здійснити стягнення (знаходиться на тимчасово окупованій території);

2) діяльність ПрАТ "ЗЗРК" протягом 2023 року 9 місяців 2025 року є збитковою, що підтверджується його фінансовою звітністю;

3) з червня 2022 року ПрАТ "ЗЗРК" не здійснює свій основний вид господарської діяльності добування залізної руди та її подальший продаж;

4) до судового засідання у цій справі (04.02.2026) планується укладення правочину, за умовами якого ПрАТ "ЗЗРК" надасть строком на 3 роки безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у розмірі 30 млн. доларів США (близько 1 280 838 000 грн 00 коп.) ТОВ "Мінерфін-Транс", яке є афілійованим з АТ "Мінерфін" (MINERFIN A. S.) - акціонером ПрАТ "ЗЗРК" з контрольним пакетом акцій;

- зазначені обставини свідчать про існування загрози ефективному захисту і поновлення порушених прав та інтересів ПрАТ "ІнГЗК" у разі задоволення первісного позову у справі, без вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів й подальші дії ПрАТ "ЗЗРК" щодо надання згаданої вище фінансової допомоги унеможливлять виконання рішення суду. Виконання у майбутньому судового рішення у цій справі та стягнення з ПрАТ "ЗЗРК" грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог за первісним позовом, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у ПрАТ "ЗЗРК" присудженої до стягнення суми заборгованості. У зв`язку з цим, ефективним заходом забезпечення позову в даному випадку ПрАТ "ІнГЗК" вважає накладення арешту на кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/ або банках, зокрема в АТ "Сітібанк" рахунки № 1003, №1046, № 1143 (зазначені в документах, наданих АТ "КСК Консалтінг" разом із відповіддю на зустрічний позов) та належать ПрАТ "ЗЗРК" в межах ціни первісного позову у розмірі 721 855 786 грн 80 коп.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 у справі №908/2108/25 заяву ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про забезпечення позову задоволено частково, зокрема, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти як в національній валюті (гривня) так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, зокрема, АТ "Сітібанк" рахунки № 1003, № 1046, № 1143, та належать Підприємству з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" в межах ціни позову у розмірі 721 855 786 грн 80 коп. до моменту скасування заходів забезпечення позову, визначеного статтею 145 Господарського процесуального кодексу України; в іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала обґрунтована наступним:

- достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо);

- рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2024 у справі №160/12841/23 (які набрали законної сили) за позовом ПрАТ "ЗЗРК" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення якими (рішенням і постановою) встановлено наступні обставини: 1) видами діяльності ПРАТ "ЗЗРК" є: 07.10 Добування залізних руд; 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.; 86.21 Загальна медична практика; 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 2) майно, яке на праві власності належить ПРАТ "ЗЗРК", знаходилось на земельних ділянках Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області (Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, Василівське шосе, 7 км), які після повномасштабного вторгнення були тимчасово окуповані збройними формуваннями Російської Федерації; 3) 20.06.2022 за заявою ПрАТ "ЗЗРК" про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку заволодінням військовослужбовцями ЗС РФ та іншими збройними формуваннями держави-агресора, службових приміщень ПрАТ "ЗЗРК" у с. Малобілозерка Василівського району Запорізької області слідчим відділом Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 за частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України; 4) наказом ПрАТ "ЗЗРК" № 130 від 15.06.2022 змінено організацію ведення виробничої діяльності у зв`язку повною втратою контролю над виробничими потужностями ПрАТ "ЗЗРК" та неможливістю ведення господарської діяльності та оголошено призупинення виробничої діяльності комбінату з використанням майна, над яким втрачений контроль.

- отже, суд здійснивши оцінку:

1) обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача за первісним позовом щодо забезпечення позову (зокрема, але не виключно щодо того, що є наявним спір між сторонами у цій справі; що через тимчасову окупацію території, на якій знаходиться майно ПрАТ "ЗЗРК", останнє, починаючи із червня 2022 року, не може здійснювати основний вид господарської діяльності добування і продаж залізної руди; що у ПрАТ "ЗЗРК" через тимчасову окупацію відповідної території відсутнє майно, яке на праві власності належить ПрАТ "ЗЗРК" та знаходиться на земельних ділянках Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, за рахунок якого можливе виконання судових рішень майнового характеру);

2) забезпечення збалансованості інтересів сторін (накладення арешту на кошти у межах ціни позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ПрАТ "ЗЗРК", оскільки арештовані кошти фактично перебувають у його володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ними );

3) наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

4) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятись як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду (заявлена до стягнення сума у розмірі 721 855 786 грн 80 коп. за первісним позовом є значною);

5) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами (зазначена у заяві про забезпечення сума, на яку заявник просить накласти арешт, не перевищує заявлену до стягнення у первісному позові суму позову);

6) дійсність мети звернення позивача за первісним позовом у цій справі до суду з заявою про забезпечення позову, а також відсутність підстав у суду стверджувати, що таке звернення (у даному випадку заява про забезпечення позову) спрямоване на зловживання учасником (таким заявником, що є позивачем за первісним позовом) справи своїми правами;

7) доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів (у ПрАТ "ЗЗРК" через тимчасову окупацію відповідної території відсутнє майно, яке на праві власності належить ПрАТ "ЗЗРК" та знаходиться на земельних ділянках Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, за рахунок якого можливе виконання судових рішень майнового характеру); приймаючи до уваги наявність певної суми коштів на рахунках відповідача за первісним позовом у цій справі; що АТ "Мінерфін" є афільованою особою по відношенню до ПрАТ "ЗЗРК" та ТОВ "Мінерфін-Транс", кому має (чи може) бути надана безвідсоткова поворотна фінансова допомога у розмірі 30 000 000,00 доларів США (близько 1 млрд. 280 млн. грн 00 коп.);

8) приймаючи до уваги те, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є її обґрунтованість, що: наявність обставин, якими сторона посилається на підставу своїх вимог і заперечень вважається доведеною якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України); заходи забезпечення позову про які просить суд заявник в частині накладення арешту на грошові кошти ПрАТ "ЗЗРК" в межах суми 721 855 786 грн 80 коп. відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини;

- суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представника ПрАТ "ІнГЗК" про забезпечення позову у справі № 908/2108/25, а саме: в частині накладення арешту на грошові кошти як в національній валюті (гривня) так і в іноземній валюті, що міститься на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, зокрема АТ "Сітібанк" рахунки № 1003, № 1046, № 1143 та належать підприємству з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" в межах ціни позову у розмірі 721 855 786 грн 80 коп. до моменту скасування заходів забезпечення позову визначеного статтею 145 Господарський процесуальним кодексом України;

- поряд з цим, в частині заяви щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, як в національній валюті (гривня) так і в іноземній валюті, що міститься на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, та належать підприємству з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" в межах ціни позову у розмірі 721 855 786 грн 80 коп. судом було відмовлено через недоведеність та необґрунтованість.

Не погодившись з вказаним рішенням, Підприємство з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 по справі №908/2108/25 у частині задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову;

- прийняти нове рішення (постанову), яким відмовити у повному обсязі в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про вжиття заходів забезпечення позову по справі № 908/2108/25;

- судові витрати покласти на Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а ще й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Накладення арешту на грошові кошти у всіх інших банках, крім АТ "Сітібанк", призведе до повного блокування всіх відкритих у таких банківських установах рахунків та є непропорційним обмеженням. Зважаючи на те, що АТ "Сітібанк" не є роздрібним банком, його функціонал не передбачений для виплати заробітної плати та інших роздрібних платежів. Накладення арешту на грошові кошти на рахунках в інших банківських установах позбавляє ПрАТ "ЗЗРК" технічної можливості здійснювати виплату заробітної плати у розмірі 3,0 млн. гривень в місяць, сплату податків у розмірі 1,8 млн. гривень в місяць та сплату пільгових пенсій до Пенсійного фонду у розмірі 4,9 млн. гривень щомісяця. Отже, накладення арешту на грошові кошти у всіх інших банках, крім АТ "Сітібанк", матиме негативні наслідки у формі невиплати заробітної плати понад 50 працівникам, невиконання зобов`язань, щодо сплати податків, а також недоотримання значних коштів Пенсійним Фондом України;

- з огляду на викладене, суд першої інстанції, задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову та вказуючи про наявність підстав для забезпечення позову, у порушення статей 86, 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, не зазначив і не дослідив обґрунтованості позовних вимог з урахуванням співмірності, а відтак не встановив порушених відповідачем за первісним позовом прав позивача за первісним позовом, ризик незабезпечення ефективного захисту порушених цих прав, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, як одне з чотирьох ключових питань, які суд вирішує при забезпеченні позову;

- ПрАТ "ІнГЗК" не надано доказів, а судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (ухвалі) у порушення статті 86 Господарського процесуального кодексу України не встановлено та не наведено фактичних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про не правомірність дій відповідача за первісним позовом, порушення ним прав позивача за первісним позовом та вчинення відповідачем за первісним позовом дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення, а також імовірність утруднення або унеможливлення виконання в майбутньому судового рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову. Сам по собі факт можливості відповідача за первісним позовом розпоряджатися коштами не є доказом ризику ухилення від виконання судового рішення за конкретно цим позовом з огляду на його підстави і предмет. Таким чином, судом першої інстанції порушено норми процесуального права: статтю 86, частину 2 статті 136, частину 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України;

- судом першої інстанції встановлено, що відповідно до фінансової звітності (баланс (форма № 1) ПрАТ "ЗЗРК" станом на 30.09.2025, тобто на час подачі вказаної звітності (рядок 1167), у вказаного акціонерного товариства обліковуються грошові кошти на рахунках в банках у сумі 2 025 830 000 грн 00 коп. Встановлені судом першої інстанції обставини щодо наявності у ПРАТ "ЗЗРК" на банківських рахунках грошових коштів у сумі 2 025 830 000 грн 00 коп. (сума грошових коштів на банківських рахунках значно перевищує суму стягнення за первісним позовом) безумно свідчить про те, що можливе укладання правочину безвідсоткової поворотної фінансової допомоги ніяким чином не вплине на реальну можливість ПрАТ "ЗЗРК" виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог;

- ПрАТ "ЗЗРК" під час розгляду цієї справи не вчинялися та не вчиняються будь-які можливі недобросовісні дії, що унеможливлять виконання рішення суду;

- інших доводів та будь-яких підстав для вжиття заходів забезпечення позову, окрім посилання на необхідність забезпечення позову з метою гарантування відновлення порушених прав заявника (представника позивача за первісним позовом) в разі задоволення позову та виконання судового рішення, заявником (представником позивача за первісним позовом) в поданій суду заяві про вжиття заходів забезпечення позову, окрім питань порядку денного майбутніх загальних зборів акціонерів ПрАТ "ЗЗРК", призначених на 22.01.2026, не наведено;

- сам факт можливого в майбутньому укладення договору позики (враховуючи максимальну суму договору обмежену потенційним рішенням загальних зборів акціонерів) не призводить до неможливості виконання відповідачем за первісним позовом його можливості виконати рішення суду першої інстанції у разі задоволення позову;

- саме з метою приведення кількісного складу правління до вимог Статуту ПрАТ "ЗЗРК", у порядку статей 42, 43 Закону України "Про акціонерні товариства" та Статуту ПрАТ "ЗЗРК" на 22.01.2026 було скликано позачергові загальні збори акціонерів, серед питань порядку денного були поставлені питання щодо дострокового припинення повноважень членів правління ПрАТ "ЗЗРК", обрання голови правління, заступника голови правління та членів правління тощо. Зазначене є стандартною процедурою та прийнятною практикою корпоративних відносин. Таким чином, судом першої інстанції не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме: з якою діловою метою було скликано на 22.01.2026 позачергові загальні збори акціонерів, серед питань порядку денного якого були поставлені питання щодо дострокового припинення повноважень членів правління ПрАТ "ЗЗРК", обрання голови правління, заступника голови правління, членів правління та яким чином голосування акціонерів саме по цим питанням порядку денного впливають на добросовісність поведінки відповідача за первісним позовом, а також неможливості виконати рішення суду першої інстанції, у разі задоволення позову;

- під час розгляду справи в апеляційному порядку підлягають повторному дослідженню та оцінці усі докази, надані учасниками справи, адже судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали у частині задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову не досліджено та не оцінено докази у відповідності до статей 75, 79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, а доводи скаржника, викладені у відзиві, відхилені судом першої інстанції як необґрунтовані без будь-якого правового обґрунтування. Підлягають встановленню обставини, що мають значення для справи, а саме: обґрунтованості позовних вимог з урахуванням співмірності, а відтак не встановлення порушених відповідачем за первісним позовом прав позивача за первісним позовом, ризик незабезпечення ефективного захисту порушених цих прав, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, чи вчинялися та/або будуть вчинені скаржником недобросовісні дії, що унеможливлять виконання рішення суду тощо.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Мартинюка С.В., Соп`яненко О.Ю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 10.02.2026.

У судове засідання 10.02.2026 з`явилися представники всіх учасників процесу; у судовому засіданні представником скаржника було заявлено усне клопотання про надання часу для ознайомленні з відзивом на апеляційну скаргу; вказане клопотання було задоволено судом.

Враховуючи вказане, у судовому засіданні 10.02.2026 протокольно було оголошено перерву до 18.02.2026.

Від Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № суду 1411/26 від 09.02.2026), в якому товариство просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 без змін, посилаючись на те, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та такою, що відповідає фактичним обставинам справи, а також на такі обставини:

- вчинення дій щодо надання ПрАТ "ЗЗРК" на користь ТОВ "Мінерфін-Транс" безвідсоткової поворотної фінансової допомоги у розмірі 30 000 000,00 доларів США (на теперішній час близько понад 1 млрд. 295 млн. грн), яке є афілійованою особою по відношенню до ПрАТ "ЗЗРК" та АТ "Мінерфін" (MINERFIN A.S.) (акціонер, який володіє більше 50% акцій ПрАТ "ЗЗРК") не є простим розпорядженням власними коштами, як стверджує ПрАТ "ЗЗРК", оскільки: 1) у ПрАТ "ЗЗРК" відсутнє майно, за рахунок якого реально можливо здійснити стягнення (знаходиться на тимчасово окупованій території). Вказані обставини не заперечуються ПрАТ "ЗЗРК". Докази на спростування зазначеного останнім до судів як першої так і апеляційної інстанції не надавалися; 2) з червня 2022 року ПрАТ "ЗЗРК" не здійснює свій основний вид господарської діяльності добування залізної руди та її подальший продаж. Вказані обставини не заперечуються ПрАТ "ЗЗРК". Докази на спростування зазначеного останнім до судів як першої так і апеляційної інстанції не надавалися; 3) діяльність ПрАТ "ЗЗРК" протягом 2023 9 місяців 2025 років є збитковою, що підтверджується його фінансовою звітністю. При цьому, ПрАТ "ЗЗРК" не заперечується та фінансова звітність, яка надана ПрАТ "ІнГЗК" на обґрунтування заяви про забезпечення позову. Заперечуючи законність застосування до ПрАТ "ЗЗРК" заходів забезпечення позову, останнє посилається саме на вказану фінансову звітність та наявність на його рахунках грошових коштів у розмірі 2 025 830 000 грн 00 коп. Тобто, в даному випадку ПрАТ "ЗЗРК" намагається переконати суд апеляційної інстанції, що наявність вказаної суми є достатньою для виконання судового рішення у справі у разі задоволення первісного позову ПрАТ "ІнГЗК";

- втім, такі твердження ПрАТ "ЗЗРК" не відповідають дійсним обставинам, а саме: 1) 2 025 830 000 грн 00 коп. це розмір коштів на рахунках ПрАТ "ЗЗРК" згідно з наданим ПрАТ "ІнГЗК" балансом (форма № 1) станом на 30.09.2025. Тобто на момент ухвалення оскаржуваного рішення минуло 3 місяці. Враховуючи підтверджену фінансовою звітністю збитковість ПрАТ "ЗЗРК" (перевищення витрат над доходами), реальний розмір коштів на рахунках ПрАТ "ЗЗРК" станом на січень-лютий 2026 року залишається невідомим. При цьому, актуальної інформації з даного питання ПрАТ "ЗЗРК" не надає та використовує в апеляційній скарзі дані із фінансової звітності станом на 30.09.2025; 2) розмір чистих збитків ПрАТ "ЗЗРК" станом на 30.09.2025 склав 428 446 000 грн 00 коп.; 3) згідно з фінансовою звітністю ПрАТ "ЗЗРК" станом на 30.09.2025 розмір поточної кредиторської заборгованості останнього складав 823 364 000 грн 00 коп. (серед яких поточна заборгованість перед державним бюджетом 108 740 000 грн 00 коп. та 614 895 000 грн 00 коп. - поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з учасниками), а операційні витрати ПрАТ "ЗЗРК" складали 433 212 000 грн 00 коп. За вказаних обставин, навіть, якщо припустити, що на теперішній час розмір коштів на рахунках скаржника продовжує складати 2 025 830 000 грн 00 коп., то у разі задоволення первісного позову ПрАТ "ІНГЗК" (721 855 786 грн 80 коп.), враховуючи перерахування ТОВ "Мінерфін-Транс" безпроцентної фінансової допомоги у розмірі до 30 000 000,00 доларів США (близько понад 1 млрд. 295 млн. грн), поточні витрати ПрАТ "ЗЗРК" та наявність кредиторської заборгованості останнього (823 364 000 грн 00 коп.), вбачаються очевидні ризики того, що зазначених коштів буде недостатньо для виконання відповідного судового рішення та задоволення вимог ПрАТ "ІнГЗК" у цій справі, що відповідно утруднить його подальше виконання;

- з оскаржуваного рішення вбачається, що питання наявності у ПрАТ "ЗЗРК" вказаних грошових коштів на банківських рахунках оцінювалось судом першої інстанції в сукупності з іншими показниками фінансової діяльності скаржника, зокрема, наявності чистого фінансового збитку ПрАТ "ЗЗРК" у розмірі 428 284 000 грн 00 коп., що підтверджено звітом про фінансові результати (форма № 2) ПрАТ "ЗЗРК" за 9 місяців 2025 року, станом на 30.09.2025 та не заперечується останнім;

- крім того, на веб-сайті ПрАТ "ЗЗРК" (https://www.zgrk.com.ua) розміщено протокол позачергових загальних зборів ПрАТ "ЗЗРК" № 39 від 27.01.2026, згідно з яким АТ "Мінерфін" (MINERFIN A.S.), одноособово прийнято наступне рішення:

"10.1. Надати згоду на вчинення ПрАТ "ЗЗРК" правочину щодо якого є заінтересованість, а саме: на укладення ПрАТ "ЗЗРК" договору про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" () у сумі до 30 млн. доларів США.

10.2. Затвердити істотні умови договору про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги:

- фінансова допомога надається Товариству з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" ();

- загальна сума фінансової допомоги до 30 000 000,00 (тридцять мільйонів) доларів США;

- фінансова допомога підлягає поверненню протягом трьох років, з дати підписання договору про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги;

- відсотки за користування фінансовою допомогою не нараховуються;

10.3. надати голові правління генеральному директору ПрАТ "ЗЗРК" та заступнику голови правління-фінансовому директору ПрАТ "ЗЗРК" повноваження на укладення та підписання від імені ПрАТ "ЗЗРК" договору про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги, на умовах, визначених у рішенні 10.2. цих позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ "ЗЗРК", з правом визначення на власний розсуд всіх інших умов цього договору". Вказане підтверджує наведені ПрАТ "ІнГЗК" у заяві про забезпечення позову обставини щодо очевидності прийняття загальними зборами акціонерів ПрАТ "ЗЗРК" рішення щодо надання збитковим ПрАТ "ЗЗРК", яке не здійснює свою основну діяльність, прибутковому та афілійованому ТОВ "Мінерфін-Транс" безпроцентної поворотної фінансової допомоги у розмірі до 30 млн. доларів США (близько 1 млрд. 295 млн. грн.) терміном на 3 роки;

- ПрАТ "ІнГЗК" наполягає на тому, що з урахування результатів фінансової звітності ПрАТ "ЗЗРК" укладення вказаного правочину має явні ознаки фраудаторного правочину, який направлений на те, щоб ПрАТ "ІнГЗК" не могло задовольнити своє право вимоги на отримання дивідендів за спірним договором за рахунок наявних грошових коштів ПрАТ "ЗЗРК" і лише вжиті оскаржуваним рішенням заходи забезпечення позову у подальшому можуть гарантувати виконання судового рішення у разі задоволення первісного позову. ПрАТ "ЗЗРК" з метою прийняття рішення щодо надання згоди на укладення зазначеного правочину між афілійованими особами ПрАТ "ЗЗРК" та ТОВ "Мінерфін-Транс" за своєю суттю є підготовчими діями до реалізації майна ПрАТ "ЗЗРК", а саме: грошових коштів останнього у розмірі до 30 млн. доларів США (близько 1 млрд. 295 млн. грн.), які здійснюються не для розрахунків з ПрАТ "ІнГЗК" за наявності невиконаного спірного зобов`язання;

- інші аргументи ПрАТ "ЗЗРК", зокрема, щодо повного блокування всіх рахунків останнього та технічних обмежень у здійсненні виплат заробітної плати, податків не заслуговують на увагу, оскільки в порушення статті 74 Господарського процесуального кодексу України, останнім не надано жодних доказів на їх підтвердження. Такі обставини як "дострокове припинення повноважень членів правління ПрАТ "ЗЗРК", обрання голови правління, заступника голови правління та членів правління" не мали ключового значення при встановленні наявності зазначених підстав. В даному випадку судом першої інстанції враховано сам факт скликання АТ "Мінерфін" (MINERFIN A.S.) 22.01.2026 позачергових зборів акціонерів ПрАТ "ЗЗРК", серед питань порядку денного яких вирішувались, зокрема, питання дострокового припинення повноважень членів правління ПрАТ "ЗЗРК", обрання голови правління, заступника голови правління та членів правління, та в більшій мірі можливість надання згоди на вчинення ПрАТ "ЗЗРК" правочину на укладення договору про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги афілійованому з АТ "Мінерфін" (MINERFIN A.S.) - ТОВ "Мінерфін-Транс" в сумі до 30 000 000,00 доларів США. Скликання АТ "Мінерфін" (MINERFIN A.S.) на 22.01.2026 загальних зборів акціонерів ПрАТ "ЗЗРК" з метою прийняття рішення щодо надання збитковим ПрАТ "ЗЗРК", яке не здійснює свою основну діяльність, прибутковому та афілійованому ТОВ "Мінерфін-Транс" безпроцентну поворотної фінансової допомоги у розмірі до 30 млн. доларів США (близько 1 млрд. 295 млн. грн.) є конкретними підготовчими діями до подальшої реалізації майна ПрАТ "ЗЗРК", які вчиняються після подання ПрАТ "ІнГЗК" первісного позову у справі у межах, які вдвічі перевищують ціну позову та складають більшу половину грошових коштів, які наявні на банківських рахунках ПрАТ "ЗЗРК" станом на 30.09.2025 (більш актуальної інформації про суму коштів на своїх рахунках скаржник не надає);

- враховуючи, що ПрАТ "ЗЗРК" є збитковим підприємством (розмір чистих збитків на 30.09.2025 складав 428 284 000 грн 00 коп.) та крім вказаних коштів у нього відсутнє інше майно, на яке можливо звернути стягнення у разі задоволення позову ПрАТ "ІнГЗК", що не заперечується самим ПрАТ "ЗЗРК", то вказані дії, на переконання ПрАТ "ІнГЗК", є такими, що спрямовані на ухилення від виконання спірних зобов`язань. У свою чергу, факт надання загальними зборами акціонерів ПрАТ "ЗЗРК" згоди останньому на укладення вказаного правочину, що підтверджується протоколом № 39 від 27.01.2026 додатково підтверджує обґрунтованість заяви ПрАТ "ІнГЗК" про забезпечення позову, а також свідчить про фактичне завершення підготовчих дій для надання ПрАТ "ЗЗРК" зазначеної безпроцентної поворотної фінансової допомоги;

- ПрАТ "ІнГЗК" стало відомо, що 22.01.2026 було проведено вказані загальні збори акціонерів ПрАТ "ЗЗРК", за результатами проведення яких АТ "Мінерфін" (MINERFIN A.S) фактично одноособово надано згоду на вчинення зазначеного правочину та надано посадовим особам останнього відповідні повноваження на його укладення, що підтверджується розміщеним на веб-сайті ПрАТ "ЗЗРК" (https://www.zgrk.com.ua) протоколом № 39 від 27.01.2026. Вказаний протокол додатково підтверджує доводи ПрАТ "ІнГЗК", викладені у заяві про забезпечення позову та в цьому відзиві та, відповідно, спростовує аргументи ПрАТ "ЗЗРК", наведені у апеляційній скарзі. Оскільки зазначений протокол оформлений після ухвалення оскаржуваного рішення, ПрАТ "ІнГЗК" з об`єктивних причин не могло його подати до суду першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову.

Від Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу (вх. № суду 1784/26 від 16.02.2026), в якій товариство просить відмовити у задоволенні клопотання ПрАТ "ІнГЗК" про визнання поважними причин не подання протоколу загальних зборів акціонерів ПрАТ "ЗЗРК" № 39 від 27.01.2026 (розміщений на веб-сайті ПрАТ "ЗЗРК" (https://www.zgrk.com.ua) до Господарського суду Запорізької області та залучення його до матеріалів справи № 908/2108/25; задовольнити повністю апеляційну скаргу; скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області про вжиття заходів забезпечення позову від 12.01.2026 по справі № 908/2108/25 у частині задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову; прийняти нове рішення (постанову), яким відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" по справі № 908/2108/25 у повному обсязі.

Від Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення (вх. № суду 1941/26 від 17.02.2026), в якому товариство просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 без змін.

У судове засідання 18.02.2026 з`явилися представники Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" (скаржника), Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" та Акціонерного товариства "КСК Консалтінг", які висловили свої правові позиції з приводу вимог та доводів апеляційної скарги.

Під час розгляду апеляційної скарги судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції під час апеляційного провадження.

У судовому засіданні 18.02.2026, відповідно до статей 240, 283 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, а також правильність застосування норм матеріального права, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Основні правила щодо вжиття заходів забезпечення позову містяться у статтях 136, 137 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У частині 3 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову (правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 910/16868/19).

Згідно з частиною 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного суду від 19.07.2024 у справі №917/1862/21.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі №925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі № 904/8506/21.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що з рештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. А тому господарський суд повинен враховувати ризики неможливості виконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Відтак, інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Достатньо обґрунтованим, для забезпечення позову, є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17, постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19, від 28.10.2019 у справі №916/1845/19, від 10.09.2020 у справі № 922/3502/19).

У постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що при розгляді заяви про забезпечення позову ключовим є встановлення судом:

1) наявності спору між сторонами;

2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду;

3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та

4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (пункт 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту і спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі №914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.

Необхідно врахувати, що сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

У даній справі заявник просить суд накласти арешт на грошові кошти, які належать підприємству з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ "Запорізький залізорудний комбінат" в межах ціни позову у розмірі 721 855 786 грн 80 коп., оскільки невжиття відповідних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову у даній справі, та відповідач під час розгляду даної справи в будь-який момент може розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках.

На підтвердження доводів щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову заявник (позивач за первісним позовом) надав до суду: рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 у справі №160/12841/23; постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2024 у справі № 160/12841/23; ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2024 у справі №331/6779/23; витяг щодо ПрАТ "ЗЗРК" з Опендатабот; витяг щодо ПрАТ "ЗЗРК" з YouControl; фінансову звітність ПрАТ "ЗЗРК" за 2023 рік; фінансову звітність ПрАТ "ЗЗРК" за 2024 рік; фінансову звітність ПрАТ "ЗЗРК" за 9 місяців 2025 року; повідомлення про проведення 22.01.2026 позачергових Загальних зборів акціонерів ПрАТ "ЗЗРК"; витяг щодо ТОВ "Мінерфін-Транс" з Опендатабот; витяг щодо ТОВ "Мінерфін-Транс" з YouControl; фінансову звітність ТОВ "Мінерфін-Транс" за 2023 рік; фінансову звітність ТОВ "Мінерфін-Транс" за 2024 рік; фінансову звітність ТОВ "Мінерфін-Транс" за 9 місяців 2025 року; Статут ПрАТ "ЗЗРК".

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 зазначено, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Підставою для застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є саме обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача, на момент пред`явлення позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Апеляційним господарським судом також враховано, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 06.10.2022 у справі № 905/446/22, від 27.04.2023 у справі № 916/3686/22, від 07.11.2024 у справі № 915/538/24, у разі звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач.

Наведений підхід щодо розподілу тягаря доказування обставин співмірності заходів забезпечення позову є логічним та раціональним, адже інформація щодо дійсного фінансового стану відповідача (у тому числі відомості стосовно наявності банківських рахунків, фінансово-економічний стан клієнта) у розумінні статті 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є банківською таємницею, а тому саме відповідач має можливість більш повно доводити наведені обставини. Зокрема спростувати підстави для накладення арешту на грошові кошти на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми; обґрунтувати, яким чином накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми порушує його права; зазначити про наявність у нього на відкритих ним рахунках в банківських установах достатньої кількості грошових коштів, про наявність іншого майна (із конкретизацією переліку та вартості), що в сукупності свідчитиме про можливість реального та фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову. Тобто спростувати обставини імовірності утруднення виконання рішення суду у справі в разі задоволення позову у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів відповідача на відкритих ним рахунках в банківських установах та належного йому майна в межах спірної суми.

Тобто, відповідач не позбавлений права подати суду докази, які б дозволили оцінити дійсний майновий стан відповідача станом на момент розгляду заяви та в залежності від цього встановити, чи є ризики утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову або, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, є неспівмірними (наприклад надати докази оцінки майна, які б підтверджували можливість накладення арешту лише на конкретне майно, вартість якого покриває спірну суму).

При цьому, у разі, коли відповідач не доводить, що наявних у нього грошових коштів та майна достатньо для виконання судового рішення у разі задоволення позову, накладення арешту на грошові кошти та майно в межах спірної суми є співмірним та виправданим. Аналогічний висновок Верховного Суду міститься у постанові від 07.01.2025 у справі № 910/1/21.

Відповідно до статті 3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Апеляційним господарським судом враховано, що заява про забезпечення позову була подана до суду 07.01.2026; її розгляд судом відбувся 12.01.2026.

Слід відзначити, що Підприємство з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" скористалось своїм правом та 12.01.2026 подало до суду першої інстанції відзив за заяву про забезпечення позову (а.с.158-160 у томі 1 матеріалів оскарження), однак жодного доказу, який би дозволив оцінити дійсний майновий стан відповідача станом на момент розгляду заяви та спростувати наявність ризиків утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову або, щодо того, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, є неспівмірними, відповідач за первісним позовом до суду першої інстанції не подав.

При цьому, фактично, відповідач за первісним позовом під час розгляду судом першої інстанції заяви про забезпечення позову мав можливість спростувати підстави для накладення арешту на грошові кошти на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми; обґрунтувати, яким чином накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми порушує його права; повідомити суду та надати відповідні докази про наявність на його рахунках в банківських установах достатньої кількості грошових коштів, що в сукупності могло б свідчити про можливість реального та фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи вказане, апеляційним господарським судом відхиляються доводи скаржника щодо неспівмірності вжитих судом заходів забезпечення позову.

Також, колегія суддів зазначає, що у даній справі, після пред`явлення Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" позову до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" про стягнення 721 855 786 грн 80 коп. (позов поданий 08.07.2025), Підприємством з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" вчиняються підготовчі дії щодо реалізації майна, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем. Так, з Повідомлення про проведення позачергових зборів акціонерів ПрАТ "ЗЗРК" убачається, що на запланованих на 22.01.2026 загальних зборах буде вирішуватись, зокрема, питання про надання згоди на вчинення ПрАТ "ЗЗРК" правочину щодо якого є заінтересованість - договору про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги ТОВ "Мінерфін-Транс" у сумі до 30 000 000 доларів США (питання 10 проєкту Порядку денного, а.с.74-77 в томі 1).

Окрім зазначеного, як вірно було враховано судом першої інстанції:

- через тимчасову окупацію території, на якій знаходиться майно ПрАТ "ЗЗРК", останнє, починаючи із червня 2022 року, не може здійснювати основний вид господарської діяльності добування і продаж залізної руди; у ПрАТ "ЗЗРК" через тимчасову окупацію відповідної території відсутнє майно, яке на праві власності належить ПрАТ "ЗЗРК" та знаходиться на земельних ділянках Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, за рахунок якого можливе виконання судових рішень майнового характеру;

- щодо забезпечення збалансованості інтересів сторін - накладення арешту на кошти у межах ціни позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ПрАТ "ЗЗРК", оскільки арештовані кошти фактично перебувають у його володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ними;

- наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- щодо ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятись як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду - заявлена до стягнення сума у розмірі 721 855 786 грн 80 коп. за первісним позовом є значною;

- щодо співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами - зазначена у заяві про забезпечення сума, на яку заявник просить накласти арешт, не перевищує заявлену до стягнення у первісному позові суму позову;

- дійсність мети звернення позивача за первісним позовом у цій справі до суду з заявою про забезпечення позову, а також відсутність підстав у суду стверджувати, що таке звернення (у даному випадку заява про забезпечення позову) спрямоване на зловживання учасником справи (заявником, що є позивачем за первісним позовом) своїми правами;

- доведеність обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а саме: у ПрАТ "ЗЗРК" через тимчасову окупацію відповідної території відсутнє майно, яке на праві власності належить ПрАТ "ЗЗРК" та знаходиться на земельних ділянках Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, за рахунок якого можливе виконання судових рішень майнового характеру.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи заявника про утруднення відновлення і захисту його порушених прав, в розрізі зазначених вище обставин, відповідають вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності та збалансованості інтересів сторін.

Так, апеляційним господарським судом розцінюються критично доводи апеляційної скарги щодо того, що накладення арешту на грошові кошти призведе до повного блокування всіх відкритих у банківських установах рахунків та є непропорційним обмеженням, оскільки позбавляє ПрАТ "ЗЗРК" технічної можливості здійснювати виплату заробітної плати у розмірі 3,0 млн. гривень в місяць, сплату податків у розмірі 1,8 млн. гривень в місяць та сплату пільгових пенсій до Пенсійного фонду у розмірі 4,9 млн. гривень щомісяця.

З цього приводу суд зазначає, що у даній справі арешт на грошові кошти накладений в межах ціни первісного позову - в сумі 721 855 786 грн 80 коп.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позиція скаржника у даній справі є суперечливою, оскільки в апеляційній скарзі скаржник також посилається на те, що станом на 30.09.2025, у вказаного акціонерного товариства обліковуються грошові кошти на рахунках в банках у сумі 2 025 830 000 грн 00 коп., що, на думку скаржника, свідчить про те, що можливе укладання правочину безвідсоткової поворотної фінансової допомоги ніяким чином не вплине на реальну можливість ПрАТ "ЗЗРК" виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Як було зазначено вище, у даній справі арешт на грошові кошти накладений в межах ціни первісного позову - 721 855 786 грн 80 коп., отже, враховуючи наявність на рахунках скаржника грошових коштів в сумі 2 025 830 000 грн 00 коп., накладений ухвалою суду арешт не призведе неможливості виплати заробітної плати, податків та інших платежів в процесі здійснення господарської діяльності підприємства.

Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті, з метою зупинення можливого вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для накладення арешту на грошові кошти як в національній валюті (гривня) так і в іноземній валюті, що міститься на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, зокрема АТ "Сітібанк" рахунки №1003, № 1046, № 1143 та належать підприємству з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" в межах ціни позову у розмірі 721 855 786 грн 80 коп.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду розцінюються судом критично, оскільки індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а також дискреційний характер визначення судом необхідності вжиття відповідних заходів, виключає формування єдиних (для вирішення питання щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову) критеріїв та алгоритму визначення підстав для вжиття того чи іншого засобу забезпечення позову.

На переконання колегії суддів, в питаннях наявності або відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову не може бути подібних правовідносин, оскільки в кожній конкретній справі судом надається оцінка конкретній та індивідуальній сукупності обставин, фактів та доказів в їх взаємозв`язку, які, очевидно, не можуть буди ідентичними з іншими справами.

Слід також відзначити, що в питаннях оцінки наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин справи, якими обумовлена необхідність вжиття відповідних заходів, а також оцінює вказані обставини у відповідності до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи скаржника щодо відсутності доказів вчинення ним недобросовісних дій, що спрямовані на унеможливлення виконання рішення суду, розцінюються судом критично, з огляду на таке.

Так, відсутність таких доказів не позбавляє правової підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки загроза неефективного виконання майбутнього рішення випливає не лише з наявності фактів відчуження, а також з наявності у відповідача за первісним позовом реальної, не обмеженої законом можливості вільно розпоряджатися своїми активами до моменту набрання рішенням законної сили, а відтак і беззаперечної можливості відчуження ними такого майна.

Тотожна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.07.2025 у справі №904/659/25.

З огляду на викладене, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним.

За результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення, - ухвали Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 у справі № 908/2108/25, відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду такою, що підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

З підстав наведеного та керуючись статтями 3, 13, 74 - 80, 129, 136, 137, 269, 270, 275 - 284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 у справі № 908/2108/25 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.01.2026 у справі №908/2108/25 - залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Підприємство з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат".

4. Матеріали справи (оскарження) № 908/2108/25 повернути до Господарського суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 19.02.2026.

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя С.В. Мартинюк

Суддя О.Ю. Соп`яненко