ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2026 р. Справа№ 910/8771/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Барибіна К.Б. (довіреність від 28.10.2025 б/н (в режимі відеоконференції)

розглянувши апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2025

у справі №910/8771/25 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом фізичної особи-підприємця Тарабана Романа Володимировича

до Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 323504, 63 грн,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 323 504,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору про закупівлю товару №190 від 14.11.2024 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 275 700, 90 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 12199,78 грн та штрафні санкції у вигляді подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 35603, 95 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.10.2025 позов задоволено.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №7" виконавчого органу Київської міської ради на користь фізичної особи-підприємця Тарабана Романа Володимировича заборгованість у розмірі 275 700 (двісті сімдесят п`ять тисяч сімсот) грн 90 коп., інфляційні втрати у розмірі 12199 (дванадцять тисяч сто дев`яносто дев`ять) грн 78 коп., штрафні санкції у вигляді подвійної ставки НБУ розмірі 35603 (тридцять п`ять тисяч шістсот три) грн 95 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 4852 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят два) грн 57 коп.

Органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №910/8771/25 здійснювати нарахування штрафних санкцій у вигляді подвійної облікової ставник НБУ на користь фізичної особи-підприємця Тарабана Романа Володимировича за формулою: Сх2УСДхД:100, де С - сума заборгованості за період, УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення, до моменту повного виконання рішення.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином доведено, що позивачем на виконання умов договору було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 275 700,90 грн що підтверджується підписаною видатковою накладною №102 від 27.11.2024. Оскільки на момент винесення рішення доказів погашення заборгованості подано не було, тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Барибіна Катерина Борисівна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу КНП "КМКЛ № 7" у справі №910/8771/25 задовольнити, рішення господарського суду м. Києва від 21.10.2025 по справі №910/8771/25 скасувати, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 275 700, 90 грн - закрити в зв`язку з відсутністю предмету спору, в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат - 12 199, 78 грн та стягнення штрафних санкції у вигляді подвійної ставки НБУ розмірі 35603, 95 грн, застосуванні ч. 10 ст. 238 ГПК України - відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції при винесенні рішення не було взято до уваги, що відповідачем 12.08.2025 року повністю погашена основна сума боргу у розмір 275 700,90 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. А тому станом на 12.08.2025 відповідач повністю виконав свої грошові зобов`язання перед позивачем за договором про закупівлі товару №190 від 14.11.2024 в частині повної оплати поставленого товару. Також апелянт зазначає, що вини відповідача у простроченні зобов`язання немає, що розмір заявленої до стягнення пені, який є очевидно завеликим та обтяжливим для підприємства та цілком не відповідає принципам справедливого правосуддя. Не доцільним є застосування судом ч.10 ст.238 ГПК України, оскільки основна сума заборгованості станом на 12.08.2025 була погашена повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 апеляційну скаргу у справі №910/8771/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та призначено розгляд справи на 16.12.2025 р.

12.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивач надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Також представник позивача у відзиві просив розглядати справу у відсутності уповноваженого представника, за наявними в матеріалах справи доказами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 розгляд справи було відкладено на 27.01.2026.

27.01.2026 у судовому засідання представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення скасувати, провадження в частині основного боргу закрити, в іншій частині в позовові відмовити.

Представник позивача, у судове засідання не з`явився, але у відзиві на апеляційну скаргу просив розглядати справ у відсутності його представника.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим задовольнити клопотання позивача, та розглянути справу у відсутності його представника за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.11.2024 між Комунальним некомерційним підприємством "Київська міська клінічна лікарня №7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Замовник) та фізичною особою-підприємцем Тарабан Роман Володимирович (далі - Постачальник) укладено договір поставки №190 (далі - договір) (а.с.12-19)

За умовами договору постачальник зобов`язується передати (поставити) зумовлений даним договором строк у власність замовника (далі - товар), а замовник зобов`язується прийняти товар і оплатити його в порядку та на умовах, передбачених договором (п.1.1. договору).

Пунктами 4.1, 4.3 та 4.4 сторони передбачили, що постачальник власними силами, засобами та за власний рахунок відповідно до умов даного договору зобов`язується здійснити поставку товару протягом строку дії даного договору. Поставка та навантажувально-розвантажувальні роботи здійснюються постачальником за його власними коштами. Поставка товару здійснюється за адресою: 03179, м. Київ, вул. Котельникова, буд. 95, склад. Замовник надає заявку щодо поставки відповідної партії товару у телефонному режимі в асортименті та кількості вказаній у заявці не пізніше 5 діб з отримання заявки або у письмовому вигляді засобам електронного зв`язку з постачальником (e-mail, чи за менеджером телефонного номеру (через Viber, WhatsApp, Telegram, Signal), зазначеними у цьому договорі.

Ціна даного договору включає в себе сплату податків і зборів, обов`язкових платежів, що сплачуються або мають бути сплачені, усіх інших витрат постачальника, пов`язаних з паркуванням, маркування, доставкою, зборкою, завантаженням та розвантаженням товару. (п.2.2 договору). Загальна вартість договору визначена на підставі додатку № 1 до даного договору та складає: 400 403 грн 25 коп. без ПДВ (п.2.1. договору) (а.с.20-23)

Умовами пунктів 3.1, 3.2 договору сторони визначили, що розрахунки за цим договором здійснюються у національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування належних до сплати сум коштів та поточний розрахунок виконавця, що вказаних у реквізитах цього договору. Розрахунки здійснюються з відстрочкою платежу до дев`яносто календарних днів з моменту та на підписаного сторонами акту здачі-приймання наданих послуг.

На виконання умов договору, позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 344 700,90 грн, що підтверджується підписаною позивачем та відповідачем видатковою накладною №102 від 27.11.2024. скріпленою печатками сторін.(а.с.29-32)

Як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та здійснив неповну оплату за товару станом на 02.07.2025 року в розмірі 69000 грн., у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 275 700,90 грн.

Позивачем на адресу відповідача були направлені претензії: №0605/1 від 06.05.2025(а.с.33), за №0606/1 від 05.06.2025 року (а.с.36) та за №1006/1 від 10.06.2025 року (а.с.41), у яких позивач вказував на наявність у відповідача заборгованості, зокрема, за договором №190 від 14.11.2024 та вимагав її сплати.

02.07.2026 відповідачем було надано направлено відповідь на претензію за №061/07-1368 (а.с.54) в якій останній вказав, що у зв`язку із тим, що КНП "Київська міська клінічна лікарня №7" від Національної служби здоров`я України вчасно не отримує фінансування за надані медичних послух утворилась заборгованість в розмірі 275 700 грн. 90 коп., яку відповідач зобов`язується погасити протягом двох місяців.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи належним чином доведено, заборгованість відповідача перед позивача за поставку товару за видатковою накладною № 102 від 27.11.2024 на загальну суму 275 700,90 грн, на момент винесення рішення доказів погашення заборгованості до суду подано не було, тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, та як наслідок правомірним є нарахування інфляційних та штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Положеннями ч.1 ст.712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума заборгованості підтверджена наявними доказами в повному обсязі, тому судом першої інстанції правомірно були задоволені вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 275 700,90 грн.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що на момент винесення рішення судому першої інстанції 21.10.2025, заборгованість за договором № №190 від 14.11.2024, була погашена 12.08.2025 в повному обсязі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, звертаючись з апеляційною скаргою, відповідачем було додано до апеляційної скарги, докази погашення суми заборгованості в загальному розмірі 275 700,90 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №913 від 12.08.2025. (а.с.82).

Частиною 3 ст. 269 ГПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв матиме наслідком порушення приписів ст. 269 ГПК України, тож суд апеляційної інстанції досліджує нові докази, якщо вони існували на час розгляду справи судом першої інстанції та якщо визнає, що вони не могли бути надані суду першої інстанції у виняткових випадках.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі від 07.08.2025 була отримана відповідачем 08.08.2025, відповідно до повідомлення про доставку процесуальних документів до електронного кабінету (а.с.66), в свою чергу рішення господарським судом міста Києва було винесено 21.10.2025, а отже у відповідача було достатньо часу для направлення доказів погашення заборгованості до суду першої інстанції, до винесення рішення, чого останнім зроблено не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що надання доказів до суду апеляційної інстанції про погашення боргу , відповідно до платіжної інструкції № 913 від 12.08.2025 року не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки ані позивачем, ані відповідачем не було повідомлено суд першої інстанції про погашення боргу на час винесення судового рішення. При цьому , колегія суддів зазначає про те, що погашення суми основного боргу повинно враховуватись при виконанні судового рішення для уникнення подвійного стягнення коштів основного боргу.

Доводи апеляційної скарги, щодо закриття провадження у справі в зв`язку з погашення суми боргу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вже зазначалось, на момент винесення рішення відповідачем не було подано доказів погашення заборгованості, а оскільки суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення на момент його винесення, тому відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Стосовно, позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 12199,78 грн та штрафних санкцій у розмірі 35603, 95 грн, які судом першої інстанції були задоволені, колегія суддів зазначає наступне.

За умовами п 7.8 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату поставленого товару замовник сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставник НБ, яка діяла на момент прострочення оплати, від розміру несвоєчасного виконання зобов`язань за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 237 ГПК України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Перевіривши розрахунок інфляційних та штрафних санкцій, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони є арифметично вірними, тому правомірно були задоволені інфляційні втрати у розмірі 12 199,78 грн (за період березень 2025 - травень 2025) та штрафні санкції у вигляді подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 35603,95 грн. (за період 26.02.2025 по 02.07.2025).

Окрім того, відповідно до ч.10 статті 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Відповідно до приписів статті 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Застосування частини 10 статті 238 ГПК України у даному випадку, сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач буде позбавлений необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Відповідно до частин 11, 12 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно було застосовано положення ч.10 ст. 238 ГПК України та зазначено в рішенні суду про проведення нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, на користь фізичної особи-підприємця Тарабана Романа Володимировича штрафні санкції у вигляді подвійної облікової ставник НБУ за формулою: Сх2УСДхД:100, де С - сума заборгованості за період, УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. При цьому, колегія суддів, вдруге звертає увагу на те, що заборгованість за основним зобов`язанням згідно платіжної інструкції №913 (а.с. 82) погашена 12.08.2025 року.

Доводи апеляційної скарги, щодо не доцільного застосування судом ч.10 ст.238 ГПК України, оскільки основна сума заборгованості станом на 12.08.2025 була погашена в повному обсязі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вже зазначалось на момент винесення рішення, доказів погашення заборгованості відповідачем до суду першої інстанції0 подано не було.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 21.10.2025 року у справі № 910/8771/25, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №7" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2025 р. у справі № 910/8771/25 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 21.10.2025 р. у справі № 910/8771/25 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи № 910/8771/25 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України

Повний текст постанови складено 12.02.2026

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук