ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/770/25
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Богацької Н.С.,

Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання Полінецька В.С.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Миронюк В.О., у порядку самопредставництва;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЕС»

на рішення Господарського суду Одеської області

від 11 червня 2025 року (повний текст складено 20.06.2025)

у справі № 916/770/25

за позовом Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю РІЕС

про розірвання договору оренди та стягнення 124 183,35грн.

суддя суду першої інстанції: Погребна К.Ф.

місце винесення рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 11.02.2026, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (далі також позивач, Департамент) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) РІЕС (далі також відповідач, Товариство), в якій просив суд:

- розірвати договір оренди комунального майна міської територіальної громади №2148 від 21.01.2020, укладений між управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, правонаступником якого є Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (адреса: 73003, м. Херсон, просп. Незалежності, 37, ) та ТОВ «РІЕС» (, адреса: 73003, м. Херсон, вул. Гоголя, буд 17, кв. 20-а);

- стягнути з ТОВ «РІЕС» на користь Департаменту заборгованість за договором оренди комунального майна №2148 від 21.01.2020 у розмірі 124 183,35 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 6 056,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Департамент посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору оренди від 21.01.2020 в частині здійснення повної та своєчасної сплати орендних платежів за періоди: з 21.01.2020 по грудень 2020, з січня 2021 по грудень 2021, з січня 2022 по 23.02.2022 та з січня 2023 по грудень 2023, у зв`язку з чим за останнім перед позивачем рахується борг у розмірі 124 183,35 грн.

При цьому, Департамент посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану та зазначає, що з 24.02.2022 по грудень 2022 відповідач був звільнений від сплати орендної плати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634, а з 01.01.2023 орендна плата нараховується у розмірі 100% та підлягає оплаті з боку орендаря.

Департамент послався також на те, що з метою досудового врегулювання спору він направив на адресу ТОВ «РІЕС» вимогу від 02.08.2024 №01-23-1075-вих щодо розірвання Договору комунального майна та термінової сплати заборгованості, проте дана вимога повернута відправнику через невручення її адресату, у зв`язку із відсутністю останнього за вказаною адресою.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.06.2025 у справі №916/770/25 (суддя Погребна К.Ф.) позов Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю РІЕС - задоволено частково. Розірвано Договір оренди комунального майна міської територіальної громади №2148 від 21.01.2020; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю PIEC на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради заборгованість за вказаним Договором оренди комунального майна в розмірі 74 670,21 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 878,96 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, нарахованої за січень 2020 - лютий 2022 (з 21.01.2020 до 23.02.2022) в розмірі 74 670,21 грн.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за період: з січня 2023 по грудень 2023 у сумі 49 513,14 грн., то місцевий господарський суд врахував введення з 24.02.2022 в Україні воєнного стану, який триває досі та прийняття, у зв1язку із введенням воєнного стану, Кабінетом Міністрів України (КМУ) Постанови від 27.05.2022 №634 (на яку також послався позивач) «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану». Здійснивши тлумачення змісту положень вказаної постанови, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог Департаменту, що стосувались заборгованості з орендної плати у 2023 році, посилаючись на те, що Постановою КМУ від 27.05.2022 №634 (в редакції до 07.05.2024, тобто в редакції, чинній протягом всього періоду заявленої до стягнення решти заборгованості, а саме: з 01.01.2023 по 31.12.2023, приймаючи до уваги місцезнаходження орендованого нерухомого майна в м. Херсон (пп.1 п.1 Постанови №634) та з огляду на те, що законодавець не пов`язує звільнення від орендної плати з окремим рішенням орендодавця, відповідач у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 був звільнений від орендної плати за орендоване нерухоме майно, оскільки в цей період тривав воєнний стан в Україні.

Крім того, судом був врахований наказ Міністерства юстиції України від 01.04.2022 №1307/5 «Про затвердження Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану». Тому, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірне нарахування позивачем відповідачу заборгованість з орендної плати за відповідний період.

Водночас, з огляду на існуючу у відповідача заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 74 670,21 за період з 21.01.2020 по 23.02.22022, та враховуючи те, що матеріали справи свідчать про невиконання з боку ТОВ «РІЕС» вимог Договору оренди щодо страхування орендованого майна, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість розірвання Договору оренди, оскільки відповідач допустив істотне порушення взятих на себе зазначених зобов`язань за спірним Договором.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2025 року у справі №916/770/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю РІЕС за Договором оренди комунального майна №2148 від 21.01.2020 за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 у розмірі 49 513,14 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Департаменту у повному обсязі. В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2025 року у справі №916/770/25 залишити без змін. Вирішити питання щодо покладення витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції на відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю РІЕС.

Так, оскаржуючи рішення в частині відмови у задоволенні судом позовних вимог щодо стягнення заборгованості, нарахованої за період з 01.01.2023 до 31.12.2023, апелянт зауважує, що суд першої інстанції виходячи з положень пп. 1 п. 1 Постанови КМУ "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану"№634 від 27.05.2022 у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин до 07.05.2024, відповідно до якого від орендної плати звільняються орендарі державного і комунального майна, зокрема, які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (серед інших - Херсонська область), не врахував причини, через які прийнято рішення про втрату чинності наказу Міністерства юстиції України від 01.04.2022 № 1307/5 «Про затвердження Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану» та те, що протягом 2023 року територія Херсонської міської територіальної громади, та, зокрема, місто Херсон не належали до територій, на яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство Юстиції України, в умовах воєнного стану.

Позивач вказує, що постанова КМУ №634 не є актом, що визначає або затверджує перелік відповідних адміністративно-територіальних одиниць, а тому не може самостійно слугувати джерелом правової підстави для звільнення від орендної плати.

Також, Департамент наголошує на тому, що протягом 2023 року паралельно з нормами постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 діяли нормативно-правові акти, якими врегульовано на територіях яких саме адміністративно-територіальних одиниць припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів. Зокрема, конкретні адміністративно-територіальні одиниці Херсонської області, в межах яких припинявся доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, у період спірних правовідносин, визначено та уточнено із врахуванням положень: наказу Міністерства юстиції України від 01.04.2022 №1307/5, наказу Міністерства юстиції України від 17.11.2022 №5152/5, наказу Міністерства юстиції України від №5840/5, постанови КМУ від 06.12.2022 №1364, постанови КМУ від 06.03.2022 №209 та наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 тощо.

Позивач зазначає, що суд не врахував, що наказ Міністерства юстиції України від 01.04.2022 №1307/5, яким було затверджено відповідний перелік територій, втратив чинність у зв`язку зі зміною механізму правового регулювання цього питання. Починаючи з 13.01.2023, визначення адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, здійснювалося вже не на підставі згаданого наказу, а відповідно до інших нормативно-правових актів - постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №209 та наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309;

На переконання Департаменту, посилання суду першої інстанції на те, що після втрати чинності наказу Міністерства юстиції України від 01.04.2022 №1307/5 перелік адміністративно територіальних одиниць, у межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів визначений у самій постанові КМУ №634, є юридично необґрунтованим та призводить до правової невизначеності адже зумовлює суперечності між нормами постанови КМУ №634 та нормами постанови КМУ від 06.03.2022 №209 та наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309.

Апелянт наполягає на тому, що з аналізу зазначених нормативних документів вбачається, що у 2023 році не вся територія Херсонської області підпадала під перелік територій, доступ до єдиних та державних реєстрів на яких було припинено. Зокрема, до таких територій не належало місто Херсон. Це, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для звільнення орендарів комунального майна, розташованого в місті Херсон, від сплати орендної плати за 2023 рік на підставі пп. 1 п. 1 постанови КМУ №634 (у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин до 07.05.2024), факт чого не був врахований судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Детальніше доводи Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради викладені в апеляційній скарзі.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 09.07.2025, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Богацької Н.С., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2025 у справі №916/770/25; продовжено розгляд вказаної апеляційної скарги на розумний строк та призначено її до розгляду на 28.10.2025 року о 15:15 год. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Крім того, з рішенням від 11.06.2025 у справі №916/770/25 також не погодилось Товариство з обмеженою відповідальністю РІЕС, яке звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2025 року у справі №916/770/25 в частині стягнення заборгованості за період з 21.01.2020 по 31.10.2020 у сумі 26 826,90 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги Товариство зазначає, що місцевим господарським судом, при ухваленні оскаржуваного рішення, не проаналізовані та не дана оцінка обставинам того, що спірне приміщення не переходило у фактичне користування відповідача у даній справі ТОВ РІЕС.

Так, апелянт вказує, що Департамент у цій справі звернувся до суду з вимогами про стягнення з ТОВ «РІЕС» заборгованості з орендної плати за відповідним Договором від 21.01.2020 №2148, відповідно до якого Орендарю передано у строкове платне користування нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 108, 6 кв.м., за адресою: м. Херсон, вул. 295 Херсонської стрілецької дивізії, буд. №6/9.

Разом з тим, за твердженням Товариства, 16.02.2018 між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради та Херсонським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді був укладений договір оренди комунального майна міської територіальної громади №1730 про передачу у строкове платне користування нежитлових приміщень першого поверху будинку №6/9 по вул. 295 Стрілецької дивізії в м. Херсоні, загальною площею 108,6 кв.м. (тобто спірного приміщення у даній справі - №916/770/25).

Даний договір, із врахуванням внесених змін згідно додаткового договору №2 від 25.11.2019, втратив чинність 31.03.2020 внаслідок закінчення строку на який його було укладено.

Однак, апелянт зауважує, що акт приймання-передачі, який свідчить про повернення з оренди спірного об`єкту Департаменту, - відсутній; позивачем суду такий акт у даній справі не надано.

На переконання апелянта, вказане свідчить про те, що спірне приміщення не було передано Департаменту попереднім орендарем, а відтак, відповідно не перейшло 21.01.2020 у фактичне користування ТОВ «РІЕС».

Відповідач наполягає на тому, що наведений висновок корелюється із доданими до матеріалів справи доказами укладення відповідачем договорів про постачання комунальних послуг. Так, згідно із копією відповіді АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" від 02.04.2025 від 06-2/631 та копії договору з АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" від 01.11.2020, договору з КП "Виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства міста Херсона" від 30.10.2020 вбачається, що до укладення договору на теплопостачання сплата за дану послугу відбувалася саме Херсонським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, а відповідно і користування до цього періоду здійснювалося ними.

З огляду на наведене вище, апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції щодо стягнення з ТОВ «РІЕС» заборгованості за Договором оренди від 21.01.2020 №2148 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, апеляційну скаргу ТОВ РІЕС передано до розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Богацької Н.С., Принцевської Н.М., яка була сформовано для розгляду справи №916/770/25 в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ РІЕС на рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2025 у справі №916/770/25; об`єднано до сумісного розгляду вказану апеляційну скаргу з апеляційною скаргою Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради; призначено розгляд апеляційної скарги ТОВ РІЕС на 28.10.2025 о 15:15 год. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Жодна зі сторін своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось, відзивів на апеляційні скарги ні позивач, ні відповідач суду апеляційної інстанції не надали, однак, згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 03.09.2025 задоволено заяву представника позивача - Миронюк Вероніки Олександрівни про надання їй можливості брати участь у розгляді справи №916/770/25 поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку EasyCon. Вирішено здійснювати розгляд даної справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 28.10.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 21.01.2026 о 13:30 год.

Разом тим, вказане судове засідання не відбулось, у зв`язку з знеструмленням серверного обладнання через розгерметизацію системи опалення та здійснення ремонтних робіт з метою усунення вказаних наслідків, про що складено відповідну довідку судового засідання.

Ухвалою суду від 26.01.2026 учасників справи №916/770/25 повідомлено про те, що її розгляд відбудеться 11.02.2026 року о 13:45 год.

В судовому засіданні 11.02.2026, яке проводилось в режимі відеоконференції, представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради та просив її задовольнити. Водночас, представник Департаменту заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ РІЕС та просив залишити останню без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні 11.02.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Апеляційний господарський суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Разом з цим Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

З огляду на зазначене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду апеляційної скарги, зважаючи на обмеження у робочому часі внаслідок щоденних тривалих відключень електроенергії, а також тривалих повітряних тривог, введення в Україні воєнного стану, інші чинники тощо; враховуючи принцип незмінності складу суду та значну завантаженість колегії суддів апеляційної інстанції, перебування членів апеляційної колегії у відрядженнях та у відпустках; з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апеляційна скарга у даній справі розглядається у "розумний строк", тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій та справедливого та неупередженого вирішення судом спору.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Матеріали справи свідчать, що 21.01.2020 між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю РІЕС укладено договір оренди комунального майна міської територіальної громади №2148 (Далі- Договір) (т.1, а.с. 16-19).

Відповідно до п. 1, п. 2.4, п. 2.5 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежилі приміщення першого поверху загальною площею 108,6 (сто вісім цілих шість десятих) кв.м, за адресою: місто Херсон, вулиця 295 Херсонської стрілецької дивізії, будинок №6/9, вартість яких визначено відповідно до незалежної оцінки, виконаної ПП Собрі станом на 27.06.2019 і становить 272 136,00 грн (без ПДВ).

Згідно п. 1.2. Договору, майно належить Орендодавцю на підставі Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого 29.03.2006 Херсонською міською радою, на підставі рішення виконавчого комітету від 28.03.2006 №166. Право власності на майно зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно Суворовським районним управлінням юстиції у м. Херсоні, Херсонської області 25.06.2014, номер запису про право власності: 693864, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

За положеннями п. 2.1. Договору, вступ Орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням сторонами цього Договору та акту приймання-передачі вказаного майна Орендодавцем.

Майно вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акта прийняття-передачі (п. 2.5. Договору).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що орендна плата визначається відповідно до Положення про розрахунок та порядок використання плати за оренду об`єктів комунальної власності міської територіальної громади, затвердженого рішеннями міської ради від 28.12.2011 № 499 і становить 27 485,74 грн. без врахування ПДВ за рік.

Умовами п. 3.2. Договору визначено, що орендна плата становить 2 290,05 грн. (базовий місяць грудень 2019 року) згідно з рішенням міської ради від 28.12.2011 №499 перераховується Орендарем Управлінню комунальної власності на р/р UA1078147 ДКСУ в м. Київ, код 820172, , не пізніше 25 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 5.2 Договору, Орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі вносити до бюджету (Орендодавцю) орендну плату.

Приписами п. 5.3. Договору унормовано, у тому числі, що протягом дії Договору оренди Орендар зобов`язаний здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонту орендованих основних фондів.

Пунктом 5.5. визначений обов`язок Орендаря протягом місяця застрахувати орендоване майно в порядку, визначеному чинним законодавством. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим.

Орендодавець має право відмовитись від цього Договору у разі, якщо заборгованість Орендаря з орендної плати становить загалом не менше, ніж 3 місяці (п.7.3. Договору).

Розділом 8 Договору» Особливі умови» передбачено, що Орендар зобов`язаний одночасно з укладенням чинного Договору укласти договір про надання комунальних послуг орендованого приміщення з відповідними службами, в тому числі договір на постачання електричної енергії.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань згідно з цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України (п. 9.1. Договору).

Згідно з п. 9.2. Договору, спори, які виникають в ході виконання цього Договору, вирішуються за згодою сторін. Якщо згоди не буде досягнуто, спір передається до господарського суду.

Цей Договір діє з 21.01.2020 до 21.01.2022 (п. 10.1. Договору).

Зміна або розірвання цього Договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом одного місяця (п. 10.2 Договору).

Відповідно до п. 11.4. Договору, він може бути розірваним за згодою сторін. На вимогу Орендодавця, договір оренді може бути достроково розірваний з підстав, зокрема порушення Орендарем умов передбачених пп. 5.5 п. 5 цього Договору; не внесення орендної плати в повному обсязі протягом 3-х місяців поспіль.

Додатком до Договору є, зокрема: розрахунок орендної плати за базовий місяць оренди (т. 1, а.с. 18 зворотн. стор.).

Договір та розрахунок розміру орендної плати підписано сторонами та скріплено печатками контрагентів. Договір посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. та зареєстровано в реєстрі за №53.

Матеріали справи свідчать, що орендоване майно передано ТОВ «РІЕС» 20.01.2020, згідно Акту прийняття - передачі об`єкта комунальної власності міської територіальної громади від балансоутримувача (Орендодавця) - суб`єкту підприємницької діяльності (т. 1 а.с. 19 звортн. стор.).

На підставі Договору від 20.01.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.01.2020 внесено запис №35122452 про реєстрацію іншого речового права - права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами (т.1, а.с. 20).

Як встановлено судом, Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради є виконавчим органом Херсонської міської ради з правами юридичної особи, утворений рішенням Херсонської міської ради від 26.02.2021 №73 Про затвердження структури виконавчих органів Херсонської міської ради, їхніх положень та загальної чисельності апарату міської ради та її виконавчих органів (зі змінами), є уповноваженим органом управління майном, що належить до комунальної власності Херсонської міської територіальної громади, здійснює повноваження орендодавця щодо нерухомого майна та контролює надходження до бюджету Херсонської міської територіальної громади від оренди та продажу майна комунальної власності.

Положення про Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 18.06.2021 № 346, Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради є правонаступником прав і обов`язків Управління комунальної власності Херсонської міської ради.

Відповідно до підпункту 4.2 пункту 4 рішення Херсонської міської ради Про внесення змін до рішень міської ради від 26.02.2021 №73, від 16.03.2021 №144 та визнання такими, що втратили чинність, рішень міської ради від 18.06.2021 №346 припинено юридичну особу Управління комунальної власності Херсонської міської ради внаслідок організації шляхом приєднання до Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, який є правонаступником його прав та обов`язків.

З огляду на викладене апеляційний суд зазначає, що Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради є належним позивачем у даній справі.

Як стверджує позивач, Орендар не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором зі сплати орендних платежів за періоди: з 21 січня 2020 по грудень 2020, з січня по грудень 2021, з січня 2022 по 23 лютого 2022 та з січня по грудень 2023, оскільки орендна плата до бюджету Орендодавця не сплачувалась, що мало наслідок виникнення у останнього заборгованості з орендної плати в сумі 124 183, 35 грн., а також відповідач, всупереч обов`язкам передбачених п. 5.5. Договору, не застрахував орендоване майно.

Матеріали справи свідчать, що 12.02.2024 працівниками Департаменту складено акт обстеження №14/24 об`єктів нерухомості, що належать до комунальної власності Херсонської міської територіальної громади, по вулиці 295 Херсонської стрілецької дивізії, будинок №6/9, м. Херсон., а саме: приміщень першого поверху, загальною площею 108,6 кв.м. Договір оренди від 21.01.2020 №2148. Термін дії договору 21.01.2055 включно, за яким Орендодавець: Управління комунальної власності Херсонської міської ради (правонаступник Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (далі Департамент)), Орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю РІЕС (т. 1, а.с. 12).

Відповідно до вказаного акту, на момент обстеження виявлено: загальний стан об`єкта задовільний. Слідів використання орендарем приміщення не виявлено; Зовні стан майна свідчить про те, що впродовж дії договору орендар встановив захисні ролети, зробив тинькування зовнішніх стін з наступним фарбуванням водоемульсійною фарбою. Змінив покрівлю над тамбурним приміщенням; Орендар тривалий час не виходить на зв`язок, не повідомив про своє місцезнаходження; Збереження комунального майна не забезпечено; Факт пошкодження будівлі внаслідок збройної агресії РФ проти України (обстрілів) не виявлено.

У зв`язку з цим Департамент направив на адресу ТОВ «РІЕС» Вимогу від 02.08.2024 №01-23-1075-вих про розірвання Договору оренди комунального майна та сплати заборгованості (т. 1 а.с. 13-14). В даному листі, посилаючись на порушенням Орендарем взятих на себе за укладеним Договором оренди зобов`язань в частині внесення орендної плати, що мало наслідком виникнення заборгованості в сумі 124 183,35 грн., Департамент вимагав терміново сплатити вказану заборгованість на реквізити позивача, зазначені ним також у даній вимозі. З огляду на існуючу заборгованість, посилаючись на положення ст. 782 Цивільного кодексу України та п.п. 10.4, 10.5 Договору оренди та те, що угода про розірвання Договору укладається у той самій формі, що і Договір (ст. 654 Цивільного кодексу України), Департамент запропонував Орендарю погодити час та місце укладення додаткової угоди до Договору про його розірвання. Відповідача також попереджено, що у разі відсутності сплати заборгованості з орендної плати на вказану суму або у разі відсутності відповіді на дану вимогу у встановлений законом або Договором строк, Департамент буде змушений звернутися до суду із відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання Договору оренди.

До зазначеної Вимоги Департаментом було долучено розрахунок орендної плати ТОВ «РІЕС» за Договором від 21.01.2020 №2148, з якого вбачається, що з 21.01.2020 по грудень 2023 (включно) останньому нараховано 124 183,35 грн. З боку ТОВ «РІЕС» жодного платежу за вказаний період не здійснено. В період з 24.02.2022 по грудень 2022 відповідач був звільнений від сплати оренди на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №634.

Докази направлення Вимоги та розрахунку з орендної плати містяться у матеріалах даної справи (т. 1 а.с. 14 зворотн. стор.). Але, доказів отримання відповідачем вказаної Вимоги у матеріалах справи не міститься.

З огляду на те, що вищевказана Вимога від 02.08.2024 залишилась з боку Орендаря без виконання і заборгованість з орендної плати за Договором від 21.01.2020 №2148 досі не погашена, Департамент звернувся до господарського суду із даним позовом.

Разом з цим, у матеріалах справи також містяться наступні документи:

- заява ТОВ «РІЕС», адресована Начальнику Управління комунальної власності Херсонської міської ради, в якій вимагається забезпечення звільнення орендованого Товариством приміщення за Договором від 21.01.2020 №2148, яке станом на 19.03.2020 (дата реєстрації Управлінням цього листа за вх. №1183-17/2) зайнято попередніми орендодавцями (т. 1 а.с. 92);

- копія договору від 30.10.2020 №5365 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, укладеного між ТОВ «РІЕС» та міським комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» (т. 1 а.с. 93-102);

- копія договору від 29.10.2020 №7344 про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного між ТОВ «РІЕС» та АТ «Херсонобленерго» (т. 1 а.с. 103-111);

- копія договору від 01.11.2020 №489 з індивідуальним споживачем про надання послуг з постачання теплової енергії, укладеним між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та ТОВ «РІЕС» (т. 1 а.с. 137-140);

- лист АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» від 02.04.2025 №06-2/631, відповідно до якого послуга з постачання теплової енергії за адресою: м. Херсон, вул. 295 Херсонської стрілецької дивізії, буд. 6/9 до укладення відповідного договору з ТОВ «РІЕС» оплачувалась Херсонським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Херсонської міської ради (т. 1 а.с. 141);

- копія договору оренди комунального майна міської територіальної громади від 16.02.2018 №1730, укладеного між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради та Херсонським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про передачу у строкове платне користування нежитлових приміщень першого поверху будинку № 6/9 по вул. 295 Стрілецької дивізії в м. Херсоні, загальною площею 108,6 кв.м.;

- копія додаткового договору №2 від 25.11.2019 до договору оренди комунального майна від 16.02.2018 №1730, відповідно до якого останній втратив чинність 31.03.2020 на підставі п. 10.6 внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Проаналізувавши апеляційні скарги в межах їх доводів, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Стосовно доводів ТОВ «РІЕС» про відсутність фактичної передачі йому спірного приміщення, за яке позивач вимагає сплату орендної плати у сумі 26 826,90 грн. за період з 21.01.2020 по 31.10.2020.

Так, відповідач посилається на відсутність акту повернення спірного об`єкта оренди попереднім орендарем Херсонським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Херсонської міської ради балансоутримувачу, внаслідок чого відсутні підстави вважати, що в подальшому (21.01.2020) Департаментом було передане ТОВ «РІЕС» у фактичне користування таке приміщення.

З приводу наведених доводів відповідача апеляційна колегія зазначає наступне.

Яке зазначалось вище, у матеріалах даної справи міститься копія договору попередньої оренди спірного комунального майна від 16.02.2018 №1730, укладеного між позивачем та Херсонським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, який, з урахуванням додаткового договору №2 від 25.11.2019 до вказаного договору, втратив чинність 31.03.2020, у зв`язку із закінчення строку, на який його було укладено.

Доказів щодо продовження договору від 16.02.2018 №1730, у відповідності до положень Закону України від 10.04.1992 №2269-XII «Про оренду державного та комунального майна» (втратив чинність 31.01.2020) та Закону України від 03.10.2019 №157-ІХ «Про оренду державного та комунального майна» (чинний станом на даний час) у матеріалах даної справи не міститься.

З моменту припинення договору у орендаря виникає майнове зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди орендодавцю.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

За умовами договору оренди від 16.02.2018 №1730, орендар повинен був повернути балансоутримувачу орендоване майно за актом приймання-передавання (п.п.2.4, 5.5 вказаного договору).

Проте, у матеріалах даної справи такий акт приймання-передавання відсутній. При цьому, позивач у своїх письмових поясненнях в суді першої інстанції зазначив, що матеріали архівної орендної справи не містять акту повернення орендованого майна від орендаря орендодавцю. Тому, Департамент не володіє інформацією щодо конкретного періоду протягом якого нежитлові приміщення першого поверху будинку № 6/9 по вул. 295 Стрілецької дивізії в м. Херсоні перебували у фактичному користуванні Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

У контексті наведеного судова колегія зазначає, що відсутність акту приймання-передачі нерухомого майна після припинення договору оренди є порушенням ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України, але само по собі не завжди означає, що майно не було повернуто.

Так, у матеріалах справи не міститься доказів щодо використання Херсонським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді спірного приміщення з 21.01.2021 по 31.10.2020 і протилежного відповідачем не доведено, виходячи з наступного.

У даній справі відсутні докази перешкоджанням Херсонським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у доступі позивачу до належного йому об`єкта оренди або щодо здійснення з боку вказаного Центру дій з обмеження використання ТОВ «РІЕС» відповідного об`єкту оренди.

ТОВ «РІЕС» не зазначено про неможливість Департаменту розпоряджатись відповідним майном з 21.01.2020, у зв`язку із створенням Центром будь-яких перешкод позивачу. Аналогічно ТОВ «РІЕС» не надано таких доказів і відносно себе.

Також судова колегія звертає увагу на те, що в даному випадку відсутні докази будь-які документи, які б свідчили про те, що позивач, як особа, яка має бути зацікавлена у поверненні власного майна, з 01.04.2020 звертався до попереднього орендаря - Херсонським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з повідомленнями, претензіями, пропозиціями щодо необхідності звільнення останнім орендованого приміщення після закінчення строку дії договору від 16.02.2018 №1730.

Водночас, немає доказів такого звернення до Центу з боку Департаменту і відносно періоду з 21.01.2020 по 31.10.2020.

Крім того, не надано суду жодного акту з боку орендодавця за договором від 16.02.2018 №1730, в якому було б зафіксоване незаконне використання Херсонським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді майна за вказаним договором або порушення ним умов цього договору.

Разом з цим, як правильно зазначив суд першої інстанції, пунктом 2.1. спірного у даній справі Договору оренди від 21.01.2020 №2148 передбачено, що вступ Орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням сторонами цього Договору та Акту прийняття-передачі вказаного майна з орендодавцем.

Матеріали справи свідчать, що Акт прийняття-передачі об`єкта комунальної власності міської територіальної громади від балансоутримувача суб`єкту підприємницької діяльності підписано сторонами Договору без зауважень та будь-яких заперечень, що фактично свідчить про вступ ТОВ «РІЕС» у користування майном орендованим майном.

У контексті наведеного судова колегія вважає, що якщо на момент укладення Договору оренди від 21.01.2020 у приміщенні перебувала третя особа, як стверджує відповідач, Орендар мав можливість відмовитися від підписання Договору, або в подальшому, вимагати усунення перешкод у користуванні об`єктом, звертатися до Орендодавця із заявами про звільнення від орендної плати або ініціювати розірвання Договору у порядку, визначеному самим Договором або нормами чинного законодавства.

Однак, жодного документу з боку відповідача не надано, посилання ТОВ «РІЕС» на будь-яке відповідне звернення у матеріалах справи не міститься.

Окремо судова колегія також враховує, що відповідач не був позбавлений процесуального права звернутися до суду з відповідними вимогами, зокрема про усунення перешкод у користуванні спірним майном, але доказів відповідного звернення до суду у матеріалах даної справи немає.

Навпаки, як свідчать матеріали даної справи, на виконання умов Договору оренди, а саме: пункту 5.3 останнього, ТОВ «РІЕС» здійснені поліпшення приміщення встановлені захисні ролети, а також проведено тинькування зовнішніх стін з наступним фарбуванням водоемульсійною фарбою; змінено покрівлю над тамбурним приміщенням, про що свідчить акт обстеження від 12.02.2024 №14/24 об`єктів нерухомості, що належать до комунальної власності, складеного Департаментом і про що не заперечує відповідач у даній справі.

При цьому, ТОВ «РІЕС» не надано суду доказів того, що відповідні ремонтні роботи та поліпшення були здійснені відповідачем у даній справі лише після 31.10.2020.

Щодо посилання апелянта на вищезазначені копію відповіді АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" від 02.04.2025 №06-2/631 та копії договорів: від 30.10.2020 №5365 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, укладеного між ТОВ «РІЕС» та міським КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона», від 29.10.2020 №7344 про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного між ТОВ «РІЕС» та АТ «Херсонобленерго», від 01.11.2020 №489 про надання послуг з постачання теплової енергії, укладеним між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та ТОВ «РІЕС», то судова колегія цілком погоджується з позицією Департаменту відносно того, що з наведених документів неможливо встановити чіткого періоду, протягом якого нежитлові приміщення першого поверху будинку №6/9 по вул. 295 Стрілецької дивізії в м. Херсоні, були фактично зайняті та перебували у користуванні Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Зокрема, у відповіді на адвокатський запит представника відповідача АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" лише повідомило, що до укладення договору з ТОВ "РІЕС" послуга за постачання теплової енергії за адресою вул. 295 Стрілецької дивізії, буд. №6/9 в м. Херсоні оплачувалась Херсонським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Втім, з даної інформації неможливо встановити, протягом якого саме періоду оплачувалася ця послуга Херсонським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, та чи здійснювалося ним фактичне користування об`єктом оренди протягом дії Договору оренди від 21.01.2020 №2148, що перешкоджало відповідачу у реалізації своїх прав за останнім.

Натомість, як зазначалось вище, відповідачем 21.01.2020 був підписаний без зауважень з Орендодавцем акт прийняття-передачі комунального орендованого майна, що за умовами Договору від 21.01.2020 №2148 від 21.01.2020 надало право ТОВ «РІЕС» вступити у користування майном негайно.

При цьому, Договір оренди комунального майна міської територіальної громади від 21.01.2020 №2148 був посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №53, що свідчить про те, що на момент його укладення нотаріусом не встановлено за даними Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно права оренди нежитлових приміщення першого поверху будинку №6/9 по вул. 295 Стрілецької дивізії в м. Херсоні, зареєстрованого за іншим суб`єктом.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу на те, що 21.01.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором було внесено запис про реєстрацію ТОВ «РІЕС» права користування (найму, оренди) спірним приміщенням і жодного застереження відповідний запис не містить.

Отже, вказаним спростовуються твердження апелянта про те, що після укладення Договору оренди ТОВ «РІЕС» не мало можливості використовувати об`єкт оренди, оскільки він був тривалий час зайнятий іншим користувачем.

Крім того, аргументи апелянта щодо перебування у спірному приміщенні третьої особи також не можуть бути прийняти судовою колегією до у ваги і тому, що вказане не є предметом даного спору, який стосується виключно зобов`язань, що виникли між сторонами за Договором оренди від 21.01.2020 №2148. Вирішення обставин, пов`язаних із зайняттям приміщення іншими особами після підписання Договору від 21.01.2020 або припинення договору оренди від 16.02.2018 №1730, виходить за межі розгляду цієї справи та потребує оцінки в окремому судовому провадженні.

За положеннями ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, доводи апелянта відсутність акту повернення майна як підстави для ненарахування орендної плати за період з 21.01.2020 по 31.10.2020 судова колегія відхиляє, оскільки фактично у зв`язку із підписанням акту прийняття-передачі об`єкту оренди та Договору оренди від 21.01.2020 №2148 відповідач вступив у користування майном, що призвело до виникнення у нього обов`язку із внесення орендної плати за умовами спірного Договору. Водночас, факт неможливості користування орендованим приміщенням у період з 21.01.2020 по 31.03.2020, всупереч вимогам ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, не підтверджений відповідачем належними та допустимими доказами.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку, що доводи апеляційної скарги ТОВ «РІЕС» фактично свідчать про незгоду останнього з висновками суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, проте по суті їх не спростовують; направлені на переоцінку доказів, які ретельно були досліджені судом першої інстанції; не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача колегія суддів не вбачає.

Стосовно апеляційної скарги Департаменту.

Насамперед судова колегія зазначає, що апелянт, звертаючись до суду апеляційної інстанції, не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 у сумі 49 513,14 грн., тому, з урахуванням положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на зміст апеляційної скарги позивача, суд апеляційної інстанції відносно вказаної апеляційної скарги здійснює перегляд оскаржуваного рішення лише в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

В силу приписів статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

У даному випадку укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди та належною підставою, у розумінні ст. 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у його сторін взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як зазначено вище, між сторонами укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Херсонської міської територіальної громади.

Згідно з ч. 3 ст. 759 Цивільного кодексу України, особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Так, у ст. 1 Закону України Про оренду державного та комунального майна зазначено, що орендою є речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Частиною 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

В силу ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підставі Акту приймання-передачі об`єкта комунальної власності 20.01.2020 передано відповідачу в орендне користування, згідно з Договором оренди від 20.01.2020 №2148 відповідне нерухоме майно.

В свою чергу, відповідач з моменту прийняття в оренду нежитлових приміщень згідно п. 3.2. Договору №2148 мав сплачувати на користь позивача щомісячно орендну плату до 25 числа поточного місяця.

Між тим, як з`ясовано судом та не спростовано відповідачем, останній, всупереч п. 3.2 Договору, не виконав належним чином свого зобов`язання щодо внесення орендної плати, у зв`язку з чим у відповідача існує заборгованість по орендній платі за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 у розмірі 49 513,14 грн.

Щодо вимоги про стягнення орендної заборгованості за період із січня 2023 по грудень 2023 апеляційна колегія зазначає наступне.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022Про ведення воєнного стану в Україні, починаючи з 24.02.2022, на всій території України введено воєнний стан, який триває станом на даний час.

Відповідно до пп. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану №634 від 27.05.2022 (далі Постанова №634), у редакції, яка діяла в спірний проміжок часу, було установлено, що на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31.12.2022, за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24.02.2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24.02.2022 або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна:

- фізичні особи та фізичні особи - підприємці, які були призвані або прийняті на військову службу після оголошення воєнного стану;

- які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (в тому числі Херсонська область).

Отже, згідно з наведеною нормою, обов`язковою умовою для звільнення орендарів від орендної плати за користування державним і комунальним майном є його розташування в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану.

При цьому, судова колегія вважає, що текстуальний вираз норми на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022, означає встановлення присічного строку її дії саме до 31.12.2022 незалежно від інших наведених раніше подій або дій (припинення чи скасування воєнного стану).

Вказане підтверджується листом Міністерства економіки України від 14.03.2023 №3211-07/11185-09, в якому чітко зазначено, що починаючи з 01.01.2023 року орендарям, визначеним пп. 1 п. 1 Постанови №634, орендна плата нараховується у розмірі 100% без застосування знижки.

Тобто, підпунктом 1 п. 1 Постанови №634 встановлено норму про звільнення від орендної плати, яка діє:

1) за колом осіб для орендарів державного та комунального майна;

2) у просторі на території адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану;

3) у часі з присічним строком (межею існування суб`єктивного права) до 31.12.2022.

Перелік адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, був затверджений наказом Міністерства юстиції України від 01.04.2022 №1307/5.

Згідно даного Наказу (в редакції станом на дату винесення Постанови №634) до переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, включено Херсонську область.

Однак, з 18.11.2022 територію Херсонської міської територіальної громади виключено з Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, затвердженого наказом Мін`юсту від 01.04.2022 № 307/5 відповідно до наказу Мін`юсту від 17.11.2022 №5152/5 (набрав чинності з 18.11.2022).

Таким чином, судова колегія зазначає, що з 18.11.2022 на територію Херсонської міської територіальної громади припинила розповсюджуватись дія норми пп. 1 п. 1 Постанови №634 про звільнення від орендної плати орендарів державного та комунального майна.

Проте, вказане не було досліджено та враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення у даній справі.

Крім того, відповідно до п. 1 Наказу Міністерства юстиції України від 27.12.2022 №5840/5, що набрав чинності 13.01.2023, визнано таким, що втратив чинність, Наказ Міністерства юстиції України від 01.04.2022 №1307/5 Про затвердження Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за №386/37722.

При цьому, як вбачається з преамбули Наказу Міністерства юстиції України від 27.12.2022 №5840/5, його прийнято відповідно до пп. 1 п. 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №209 Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану.

Згідно з пп. 1 п. 1-2 постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану від 06.03.2022 №209, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364, яка набрала чинності 25.12.2022, установлено, що протягом дії воєнного стану припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в межах адміністративно-територіальних одиниць, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих, інформація про які міститься в переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 09.05.2023 № 469, яка набрала чинності 23.05.2023, до вказаної норми внесено зміни, згідно із якими, установлено, що протягом дії воєнного стану припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в межах адміністративно-територіальних одиниць, що належать до територій активних бойових дій (крім територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації.

В свою чергу, Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309.

Відтак, починаючи з грудня 2022, змінилось правове регулювання порядку визначення територій, на яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції:

- по-перше, такі адміністративно-територіальні одиниці визначаються на підставі переліку, що затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій;

- по-друге, самі території повинні мати статус таких, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих.

А з 23.05.2023 для територій активних бойових дій зроблено виключення щодо таких територій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, територію Херсонської міської територіальної громади віднесено до наступних територій:

1) з 01.03.2022 до 11.11.2022 - територія тимчасово окупованих Російською Федерацією (пп. 1.9. п. 1 розділу І);

2) з 11.11.2022 до 01.05.2023 - територія можливих бойових дій (п. 11 розділу ІІ);

3) з 01.05.2023 - територія активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (пп. 3.6. п. 3 розділу І, в редакції наказу від 13.07.2023 №199).

Підсумовуючи наведене, судова колегія зазначає, що у період з 18.11.2022 до 01.05.2023 територія Херсонської міської територіальної громади не відносилась до територій активних бойових дій або тимчасово окупованих Російською Федерацією територій. З 01.05.2023 територія Херсонської міської територіальної громади є територією активних бойових дій, на якій функціонують державні електронні інформаційні ресурси, тобто наявний доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 №512, яка набрала чинності 08.05.2024, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану.

Так, відповідно до даних змін, зокрема, доповнено п. 1 Постанови №634 підпунктом 1-1, згідно із яким, орендарям державного та комунального майна, розташованого на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - визначені території), не нараховується орендна плата за період з 1 числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку бойових дій або тимчасової окупації, по 1 число місяця, що настає через три місяці після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації, що визначаються відповідно до зазначеного переліку.

Водночас, пунктом 2 Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 №512 установлено, що нарахування орендної плати орендарям, визначеним пп. 1-1 п. 1 Постанови №634 здійснюється з урахуванням змін, затверджених цією Постановою, починаючи з 01.01.2024, а надмірно сплачена зазначеними орендарями орендна плата підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів.

Положеннями ч. 1 ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У даному випадку апеляційна колегія враховує позицію, викладену у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 09.02.1999 №1-рп/99, від 05.04.2001 №3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Зокрема, апеляційний суд враховує висновки, викладені у п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 №1-рп/99, згідно із якими, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

У даному спірному випадку доповнення п. 1 Постанови №634 підпунктом 1-1 (в редакції Постанови КМУ від 07.05.2024 №512), яким звільнено від нарахування орендної плати орендарів державного та комунального майна, розташованого на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, є переходом від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої із застосуванням зворотної дії у часі (ретроактивної форми).

Однак, зворотна дія норм пп. 1-1 п. 1 Постанови №634, відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 №512 поширена на вказані правовідносини, починаючи з 01.01.2024 року. Тобто, дія цих норм ретроспективно не поширюється на правовідносини, що існували у 2023 році, зокрема, у спірний для сторін у цій справі період з 01.01.2023 по 31.12.2023.

Відповідно, оскільки з 18.11.2022 на територію Херсонської міської територіальної громади припинила розповсюджуватись дія норми підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634, дія якої в подальшому припинилася 31.12.2022, а норми про звільнення від орендної плати орендарів державного та комунального майна були знову введені лише з 01.01.2024 постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 №512, правомірним є нарахування позивачем відповідачу орендної плати у період з 01.01.2023 по 31.12.2023.

Враховуючи наведене, судова колегія вказує, що доводи апеляційної скарги Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради знайшли своє підтвердження в частині доведення правомірності нарахування відповідачу орендної плати за 2023 за оренду нежилих приміщень першого поверху загальною площею 108,6 кв.м, за адресою: місто Херсон, вулиця 295 Херсонської стрілецької дивізії, будинок №6/9, що не було досліджено місцевим господарським судом під час розгляду даного спору в суді першої інстанції.

Таким чином, несплата відповідачем орендної плати за Договором оренди комунального майна від 21.01.2020 №2148 у період з січня 2023 по грудень 2023 є порушенням вимог чинного законодавства та умов цього Договору, що є неприпустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Отже, з огляду на неналежне виконання відповідачем умов Договору щодо сплати орендної плати, що не спростовано відповідачем, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 у розмірі 49 513,14 грн. та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України).

За результатом апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті судом першої інстанції оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки місцевий господарський суд не звернув уваги та не дослідив зміни протягом 2022-2024 положень законодавства, які розповсюджувались на територію Херсонської міської територіальної громади, відносно наявності підстав для звільнення орендарів державного та комунального майна від орендної плати орендарів. Внаслідок цього, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткову відмову у задоволенні позову, що свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права під час винесення рішення у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2025 у справі №916/770/25 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню з прийняттям у цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Водночас, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЕС» залишається без задоволення з підстав, наведених у даній постанові вище.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку зі скасуванням оскаржуваного рішення та задоволенням позовних вимог, судом апеляційної інстанції здійснюється перерозподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам (п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок і розмір сплати судового збору в Україні встановлено Законом України Про судовий збір.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної вимоги майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Матеріали справи свідчать, що позовна заява була подана до суду першої інстанції у 2025 році.

Згідно з положеннями Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 становив 3 028,00 грн.

Предметом позову у справі №916/770/25 є 1 майнова вимога про стягнення коштів у розмірі 124 183,35грн. та 1 немайнова вимога про розірвання договору оренди, які задоволені судом у повному обсязі за результатами апеляційного перегляду даної справи.

Отже, при зверненні Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради до господарського суду з позовом у даній справі судовий збір становив 6 056,00 грн.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що частиною 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Судовою колегією встановлено, що позовна заява подана представником Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради через систему Електронний суд, а відтак слід застосувати коефіцієнт 0,8.

Враховуючи вказане, при зверненні до суду першої інстанції з позовною заявою у даній справі - №916/770/25 підлягав сплаті судовий збір у розмірі 4 844,80 грн. (6 056,00 грн. * 0,8).

У матеріалах справи наявна платіжна інструкція від 20.02.2025 №21 на суму 4 844,80 грн., яка підтверджує сплату судового збору за подачу позовної заяви до господарського суду у даній справі.

Таким чином, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 844,80 грн. за подання позовної заяви покладаються на відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «РІЕС».

Щодо розподілу судового збору за результатом апеляційного перегляду справи №916/770/25.

З огляду на те, що апеляційна скарга ТОВ «РІЕС» задоволенню не підлягає, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги Товариству не відшкодовуються.

Разом з цим, оскільки апеляційна скарга Департаменту задоволена, то витрати зі сплати судового збору за подання останньої покладаються на відповідача ТОВ «РІЕС» у розмірі 3 633,60 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, розмір судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 6 вказаного Закону, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Отже, за подання до суду апеляційної інстанції скарги на рішення суду першої інстанції в частині, судовий збір сплачується в сумі, що становить 150 відсотків ціни тої частини позову, яка оскаржується.

При цьому, частиною 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У даному випадку Департаментом оскаржене судове рішення лише в частині відмови судом у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості з орендної плати за період: з січня 2023 по грудень 2023 у сумі 49 513,14 грн.

Враховуючи вказане, при зверненні Департаменту до суду апеляційної інстанції, за подачу апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 3633,60 грн ((49 513,14 * 1,5%) * 150%)) * 0,8.

Згідно із платіжним дорученням від 02.07.2025 №131, наявним у матеріалах даної справи, Департаментом проведено сплату судового збору у розмірі 3 633,60 грн. за подання апеляційної скарги на рішення від 11.06.2025 у справі №916/770/25.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЕС» - відмовити.

Апеляційну скаргу Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.06.2025 у справі №916/770/25 скасувати частково, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

« 1. Позов Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІЕС" про розірвання договору оренди комунального майна та стягнення заборгованості з орендної плати задовольнити.

2. Сягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю PIEC (73003, м. Херсон, вул. Гоголя, буд. 17, кв. 20А , ) на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (, адреса: 73003, м. Херсон, просп. Незалежності, 37) заборгованість за Договором оренди комунального майна міської територіальної громади №2148 від 21.01.2020 у розмірі 124 183,35 грн.

3. Розірвати Договір оренди комунального майна міської територіальної громади №2148 від 21.01.2020, укладений між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, правонаступником якого є Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (адреса: 73003, м. Херсон, просп. Незалежності, 37, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю PIEC (адреса: 73003, м. Херсон, вул. Гоголя, буд. 17, кв. 20А, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю PIEC (73003, м. Херсон, вул. Гоголя, буд. 17, кв. 20А , ) на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (, адреса: 73003, м. Херсон, просп. Незалежності, 37) 4 844,80 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю PIEC (73003, м. Херсон, вул. Гоголя, буд. 17, кв. 20А , ) на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (, адреса: 73003, м. Херсон, просп. Незалежності, 37) 3 633,60 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЕС» зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення від 11.06.2025 у справі №916/770/25 залишити за відповідачем.

Доручити Господарському суду Одеської області на виконання даної постанови видати відповідні накази.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений та підписаний 16.02.2026.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Богацька Н.М.

Суддя Принцевська Н.М.