ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

20.02.2026м. ДніпроСправа № 904/6583/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" (49052, м. Дніпро, вул. Ларіонова Валентина, буд. 145; ідентифікаційний код 45531090)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" (49000, м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 89; ідентифікаційний код 41752938)

про розірвання договору поставки від 01.10.2024 № 0310-24 в частині та стягнення 471 200 грн. 00 коп.

Суддя Загинайко Т.В.

Без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№6137/25 від 20.11.2025) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть", у якій просить:

- розірвати договір поставки № 0310-24 від 01.10.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" в частині поставки підйомника для осіб з інвалідністю шахтний Aspar EM250-3.3-1.4-1.1SS;

- стягнути 471 200 грн. 00 коп., що складає 450 000 грн. 00 коп. - кошти, сплачені за Договором від 01.10.2024 №0310-24 за поставлений підйомник для осіб з інвалідністю шахтний Aspar EM250-3.3-1.4-1.1SS, а також монтажні та пусконалагоджувальні роботи, 21 200 грн. 00 коп. - витрати, понесені на демонтаж підйомника для осіб з інвалідністю шахтний Aspar EM250-3.3-1.4-1.1SS.

Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, яке відбудеться 10.12.2025 о 16:30 год.

Позивач у заяві (вх.№52165/25 від 26.11.2025) просить надати можливість участі у судових засіданнях по справі №904/6583/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з вимогами Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку та відеозапису ходу і результатів процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах ознайомлена, також просить використати систему відеоконференцз`язку vkz.court.gov.ua

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" (вх.№52165/25 від 26.11.2025) щодо участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції частково.

Відповідач у відзиві (вх.№54563/25 від 10.12.2025) на позовну заяву просить у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" про розірвання договору в частині та стягнення 471 200 грн. 00 коп. відмовити повністю, стягнути з фізичної особи-підприємця Комарова Вячеслава Вячеславовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн. 00 коп. та посилається на те, що: - згідно пункту 1.1. Договору №1401-25 від 14 січня 2025 року у відповідності до статті 628 Цивільного кодексу України, даний Договір є змішаним договором, який містить в собі елементи різних договорів, а саме: договору поставки та договору на виконання робіт; - пунктом 1.2. цього Договору передбачено, що відповідно до умов Договору постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність покупцеві обладнання, а також здійснити його монтаж та пуско-налагоджувальні роботи на об`єкті покупця, а покупець зобов`язується прийняти обладнання та своєчасно оплатити вартість обладнання та послуг з його монтажу та пусконалагоджувальних робіт; - згідно пункту 1.3. цього Договору найменування, номенклатура (асортимент), одиниця виміру, кількість, ціна, строки поставки партій обладнання, його монтажу та строки оплати визначаються у Специфікаціях, узгоджених сторонами протягом строку дії Договору, які після належного оформлення є невід`ємною частиною Договору; - відповідно до пункту 3.1. цього Договору поставка обладнання здійснюється на умовах, визначених в Специфікаціях до Договору; - відповідно до пункту 5.3. цього Договору постачальник несе відповідальність за належну якість робіт, згідно з даним Договором, у випадку виявлення робіт неналежної якості, покупець має право вимагати від постачальника безоплатного усунення дефектів в роботах, при цьому акт наданих послуг (робіт) підписується після усунення всіх дефектів і у разі відповідності якості виконаних робіт умовам Договору, згідно пункту 5.6. Договору у разі виявлення покупцем недоліків (дефектів) протягом гарантійного строку, він зобов`язаний повідомити про це постачальника і запросити його до складання відповідного акту, в якому визначається порядок і строки усунення виявлених недоліків (дефектів), в разі відмови постачальника покупець має право скласти такий акт із залученням незалежних експертів і надіслати його постачальнику; - позивач не надавав відповідачу Специфікацію до Договору №1401-25 від 14 січня 2025 року, у зв`язку із цим, позивач не може посилатися на порушення будь яких умов щодо якості, адже конкретні вимоги щодо обладнання не були погоджені сторонами; - позивач посилається на те, що йому не було надано видаткову накладну, що не відповідає дійсності, адже вона надавалась разом з товарно-транспортною накладною, однак, позивач відмовився її підписувати, позивачу надавався акт виконаних робіт, проте позивач його не підписав та не висловив жодних зауважень з приводу якості робіт, при цьому, сам позивач не заперечує факт поставки йому обладнання, його монтажу та проведення пуско-налагоджувальних робіт; - стосовно доводів щодо неналежної якості обладнання необхідно зазначити, що Договором №1401-25 від 14 січня 2025 року визначено порядок дій у разі виявлення покупцем недоліків (дефектів) переданого та встановленого обладнання, так покупець зобов`язаний повідомити про це постачальника і запросити його до складання відповідного акту, в якому визначається порядок і строки усунення виявлених недоліків (дефектів), відмова постачальника у складанні акту тягне за собою право покупця на залучення незалежних експертів, причому складений за їх участі акт повинен бути надісланий постачальнику, у разі наявності між сторонами спору щодо наявних недоліків (дефектів), або щодо причин їх виникнення, на вимогу будь-якої сторони проводиться незалежна експертиза, тобто, у разі відмови постачальника від складання акту про виявлені недоліки (дефекти), або у разі суперечностей між сторонами щодо недоліків (дефектів) обладнання, ці питання мають вирішувати незалежною експертизою, однак, покупець не запрошував постачальника до складання відповідного акту про виявленні недоліки (дефекти); - підставою для звернення позивача з претензіями щодо якості став лист ТОВ "Альянс-проект-груп" від 08 липня 2025 року №08/07-1, адресований ТОВ "Моноліт-Центр" про те, що підйомник для маломобільних груп, а саме підйомник для осіб з інвалідністю шахтний Aspar EM250- 3.3-1.4-1.1SS, начебто не відповідає критичним вимогам ДСТУ ISO 9386-1:2005, а також вимогам безпечної експлуатації для осіб з інвалідністю, порядок дій ТОВ "НВК "Аспар Інжиніринг" у разі виявлення ним недоліків (дефектів), визначений пунктами 5.6.-5.8. договору №1401-25 від 14 січня 2025 року, укладеному між ним, як постачальником, та ТОВ "Моноліт-Центр", як замовником, він аналогічний положенням пунктів 5.6.-5.8. договору №0310-24 від 01 жовтня 2024 року між відповідачем (як постачальником) та позивачем (як покупцем), в той, же час акт про виявлені недоліки (дефекти) між ТОВ "НВК "Аспар Інжиніринг" та ТОВ "Моноліт-Центр" відповідачу не надавався та в матеріалах справи відсутній; - відповідач не має жодних відносин з ТОВ "МонолітЦентр" та ТОВ "Альянс-проект-груп", а тому, вимоги цих осіб не можуть бути обов`язковими для відповідача; - пунктом 5.7. Договору №0310-24 від 01 жовтня 2024 року передбачено, що відповідач зобов`язаний усунути виявлені недоліки (дефекти) безкоштовно, в порядку, визначеному актом, який складено сторонами, при цьому, якщо відповідач відмовляється від усунення недоліків, то позивач має право усунути їх самостійно чи із залученням третіх осіб та вимагати від відповідача відшкодування витрат на усунення недоліків (дефектів) та завданих збитків, однак, позивач не звертався до відповідача з вимогою про усунення виявлених недоліків (дефектів) та не вчиняв жодних дій щодо їх усунення власними силами, чи із залученням третіх осіб; - позивач має право розірвати договір та вимагати повернення сплачених коштів у випадку наявності лише істотних, а не будь-яких недоліків (дефектів) обладнання, вказане узгоджується з частиною другою статті 678 Цивільного кодексу України та частиною третьою статті 858 Цивільного кодексу України та положеннями Договору №0310-24 від 01 жовтня 2024 року; - позивач не здійснив повернення відповідачу демонтованого ним обладнання, при цьому заявляє вимогу про розірвання договору та повернення коштів, тобто, без вирішення вказаного питання позивач намагається незаконно збагатитися, стягнувши з відповідача грошові кошти та залишаючи за собою демонтоване обладнання позивач не може посилатися на порушення будь яких умов щодо якості, адже конкретні вимоги щодо обладнання не були погоджені сторонами, специфікація до договору відповідачу не надавалась.

У судове засідання 10.12.2025 з`явились представники сторін.

У судовому засіданні представник позивача просить надати час для ознайомлення з відзивом та підготування відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2025 продовжено підготовче провадження в межах розумного строку, відкладено підготовче засідання (загальне позовне провадження) на 21.01.2026 о 15:30 год.

Позивач у заяві (вх.№54973/25 від 15.12.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції просить надати можливість участі у судових засіданнях по справі №904/6583/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з вимогами Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку та відеозапису ходу і результатів процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах ознайомлена, також просить використати систему відеоконференцз`язку vkz.court.gov.ua.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" (вх.№54973/25 від 15.12.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції частково.

Позивач у відповіді (вх.№55435/25 від 16.12.2025) на відзив просить задовольнити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" в повному обсязі, розірвати договір поставки № 0310-24 від 01.10.2024 в частині поставки підйомника для осіб з інвалідністю шахтний Aspar EM250-3.3-1.4-1.1SS, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" 471 200,00 грн., посилаючись на те, що: - зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається ТОВ "Промзапчасть" підтверджує факт укладання 1 жовтня 2024 року договору № 0310-24 та не заперечує факт поставки в рамках цього договору підйомника для осіб з інвалідністю шахтний Aspar EM250-3.3-1.4-1.1SS за адресою м. Луцьк, вул. Олександра Валенти, 1; - відповідно до наданого до суду проєкту Специфікації, який не підписано ТОВ "Промзапчасть", за договором № 0310-24 було передбачено виготовлення та монтаж підйомника для осіб з інвалідністю шахтного типу Aspar EM250-3.3-1.4-1.1SS вартістю 450 000 грн., з яких 400 000,00 вартість виготовлення підйомника у кількості одна одиниця, 50 000,00 проведення монтажних та пуско-налагоджувальних робіт, поставка обладнання здійснюється силами ТОВ "Промзапчасть" до м. Луцьк, на вул. Олександра Валенти, 1; - поставка обладнання здійснена відповідачем на підставі пункту 4.2 Договору за адресою, погодженою сторонами у Специфікації м. Луцьк, вул. Олександра Валенти, 1; - з огляду на надані до суду документи сторонами вбачається, що відповідач був обізнаний про умови та спосіб виконання договору; - попри твердження відповідача про, нібито, ненадання позивачем Специфікації, в період з 27 січня 2025 року по 11 червня 2025 року відповідач не був позбавлений можливості ініціювати її узгодження шляхом направлення відповідного письмового повідомлення, однак таких дій не вчинив; - доводи відповідача щодо, нібито, непогодження Специфікації з вини позивача є необґрунтованими, а вказують на його недобросовісну поведінку під час виконання умов Договору; - у позовній заяві ТОВ "НВК Аспар Інжиніринг" не веде мову про порушення якості обладнання, яке було визначено у Специфікації, а зазначає про критичні порушення Державного стандарту ДСТУ ISO 9386-1:2005 "Приводні підіймальні платформи для осіб з обмеженими фізичними можливостями. Правила безпеки, розміри та функціонування", які унеможливлюють його подальшу експлуатацію; - акт виконаних робіт від 11 червня 2025 року, складений одночасно з товарно-транспортною та видатковою накладними, має ознаки формальності та не підтверджує фактичного виконання комплексу монтажних і пуско-налагоджувальних робіт у зазначену дату та за своїм змістом і способом оформлення цей документ не може розцінюватися як належний і достовірний доказ належного виконання відповідачем договірних зобов`язань, а, навпаки, свідчить про формальний та недобросовісний підхід відповідача до поставки та встановлення підйомника на об`єкті "Дитячий будинок"; - відповідачем не надано жодного підтвердження фактичного вручення чи офіційного направлення покупцю ані видаткової накладної, ані акта виконаних робіт, відсутні докази вручення відповідних документів під підпис, відправлення рекомендованим листом, кур`єром чи іншим належним способом, що позбавляє такі документи юридичної сили як доказів передачі обладнання; - позивач належним чином повідомив відповідача про виявлені дефекти та необхідність вжиття заходів, проте, відповідач не забирав листи з відділення поштового зв`язку, а на повідомлення, надіслані електронною поштою, не реагував; - така поведінка свідчить про свідоме ухилення від комунікації та небажання виконувати договірні обов`язки щодо усунення виявлених недоліків.

Відповідач у запереченні (вх.№56305/25 від 23.12.2025) на відповідь на відзив просить у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" про розірвання договору в частині та стягнення 471 200,00 гривень відмовити повністю, стягнути з фізичної особи-підприємця Комарова Вячеслава Вячеславовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000,00 гривень, посилаючись на те, що: - під час укладення Договору №0310-24 від 01 жовтня 2024 року позивач не надавав відповідачу для узгодження та підписання Специфікацію до цього Договору, при цьому, позивач жодного разу не ініціював перед відповідачем це питання, а також провів оплату за Договором за відсутності Специфікації; - замовник зобов`язаний оглянути результати виконаних робіт та у разі виявлення недоліків (дефектів) негайно повідомити про них підряднику; - за наявності спору щодо наявності недоліків (дефектів), або щодо їх причин має бути призначена експертиза, вказаний порядок позивачем дотримано не було, під час монтажних та пусконалагоджувальних робіт позивач жодного разу не з`явився за місцем їх проведення, не висловлював жодних зауважень як у ході виконання робіт, так і після їх завершення; - позивач безпосередньо не приймав від відповідача виконані роботи, позивач не повідомляв відповідача про складання акту про виявлені недоліки (дефекти) виконаних робіт від 08 липня 2025 року, не залучав відповідача до огляду та обстеження Обладнання, у зв`язку із чим, відповідач не міг висловити свої зауваження; - зі сторони позивача цей акт складено неуповноваженою особою, також в акті вказано, що Обладнання підлягає демонтажу, що суперечить змісту листа ТОВ "Альянс-Проект-Груп" вих. №08/07-1 від 08.07.2025, на який посилається позивач; - позивач самостійно не перевіряв, чи має Обладнання ті чи інші недоліки (дефекти), а те, що позивач погодився з претензіями третіх осіб щодо якості виконаних робіт без будь якої перевірки зі свого боку, не може мати негативні наслідки для відповідача; - позивач не звертався до торгово-промислової палати чи до інших експертних установ з метою отримання висновку щодо якості Обладнання та виконаних робіт; - провівши демонтаж Обладнання без відома та згоди відповідача позивач позбавив його можливості провести обстеження на предмет наявності чи відсутності недоліків (дефектів), які вказано у позовній заяві, та можливості їх усунення; - не є належними та допустимими доказами надані позивачем відео, оскільки неможливо ідентифікувати на них Обладнання, що було поставлено та змонтовано за Договором між позивачем та відповідачем.

У судове засідання 21.01.2026 з`явились представники сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (загальне позовне провадження) на 18.02.2026 о 15:00 год.

Позивач у заяві (вх.№3219/26 від 23.01.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції просить надати можливість участі у судових засіданнях по справі №904/6583/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з вимогами Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку та відеозапису ходу і результатів процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах ознайомлена, також просить використати систему відеоконференцз`язку vkz.court.gov.ua.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" (вх.№3219/26 від 23.01.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції частково.

Відповідач у заяві (вх.№7469/26 від 17.02.2026) про вступ у справу як представника просить суд залучити адвоката Фоменко Владиславу Анатоліївну у справу в якості представника відповідача ТОВ "Промзапчасть" та надати доступ до електронної справи №904/6583/25 в підсистемі "Електронний суд" для ознайомлення з матеріалами справи.

Також відповідач у клопотанні (вх.№7655/26 від 17.02.2026) просить суд відкласти судове засідання на іншу дату та час у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та підготовкою правової позиції.

У судове засідання 18.02.2026 з`явився представник позивача в режимі відеоконференції, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" (вх.№7655/26 від 17.02.2026) щодо відкладення розгляду справи, постановлено відкласти розгляд справи по суті (загальне позовне провадження) на 04.03.2026 о 17:30 год.

Позивач у заяві (вх.№8159/26 від 20.02.2026) про забезпечення позову просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, розміщені на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" та майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть", в межах суми 471 200 грн. 00 коп. до набрання рішенням у справі №904/6583/25 законної сили.

Заява обґрунтована тим, що:

- позивачу стало відомо, що засновник та керівник відповідача - ОСОБА_1 17.12.2025 зареєстрував нову юридичну особу, що здійснює аналогічну господарську діяльність, Товариство з обмеженою діяльністю "Дніпровський завод вантажного обладнання", ідентифікаційний код 46041603;

- відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру Товариство з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" перебуває під повним контролем Кравченка Руслана Ігоровича, який є його керівником, єдиним учасником та фактичним контролером товариства;

- разом з тим 17.12.2025 було зареєстровано нове підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод вантажного обладнання", ідентифікаційний код 46041603, засновниками цього товариства є ОСОБА_1 (60 % частки) та ОСОБА_2 (40 % частки), при цьому Кравченко Руслан Ігорович визначений як кінцевий бенефіціарний власник з прямим вирішальним

впливом; Директором новоствореного підприємства є Кравченко Тетяна Іванівна;

- обидва товариства фактично контролюються однією і тією ж особою ОСОБА_1 , а управління новим підприємством здійснюється особою з аналогічним прізвищем, що об`єктивно свідчить про їх пов`язаність та спільність економічних інтересів;

- основний вид економічної діяльності відповідача: 33.20 "Установлення та монтаж машин і устатковання" - прямо відображений серед видів діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод вантажного обладнання";

- основний КВЕД ТОВ "ДЗВО" 28.22 "Виробництво підіймального та вантажно-розвантажувального устатковання" є технологічно та економічно пов`язаним із монтажем відповідного обладнання, що фактично формує єдиний виробничо-господарський цикл;

- новостворене підприємство здійснює діяльність у тій самій сфері, що й відповідач, та потенційно здатне прийняти на себе його господарські функції, контрагентів, фінансові потоки та активи;

- з огляду на те, що ТОВ "ДЗВО" зареєстровано після виникнення спору та відкриття судового провадження, а також з урахуванням процесуальної поведінки відповідача, існують обґрунтовані підстави вважати, що керівник та учасник відповідача вживає заходів для можливого переведення господарської діяльності та грошових коштів на новостворене підприємство з метою уникнення відповідальності;

- у випадку задоволення позову та стягнення заборгованості з відповідача у даній справі існує реальний ризик того, що фінансові активи можуть бути переорієнтовані на ТОВ "ДЗВО", після чого господарська діяльність фактично продовжиться в межах нового суб`єкта, що істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд зазначає, що правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України у контексті мети та сутності забезпечення позову є послідовними і сталими, викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, а також у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 910/1686/24 та від 26.08.2024 у справі № 922/1454/24.

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo та запобігання втраті активів або перешкоджання виконанню майбутнього судового рішення, поки суд розглядає справу по суті (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини"). Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою та забезпечити продовження існування стану, який є предметом спору.

Забезпечення позову є превентивним процесуальним заходом, що має на меті запобігання можливим порушенням прав або охоронюваних законом інтересів позивача, гарантування реального виконання рішення суду та уникнення труднощів при його виконанні у разі задоволення позову.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд акцентує увагу на тому, що Господарський процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку допустимих заходів забезпечення позову, а суд має право вживати заходів, які відповідають меті забезпечення гарантуванню реального виконання рішення суду, що підтверджується практикою Верховного Суду (постанови від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 20.07.2021 у справі № 904/1933/21).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом ( частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України ).

Верховний Суд звертав увагу, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Водночас, накладення арешту на майно не має стосуватися саме майна, яке належить до предмета спору.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 Господарського процесуального кодексу України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду.

Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Частиною 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Суд враховує, що обраний заявником вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав майбутнього відповідача, оскільки майно фактично залишиться у володінні та користуванні титульного власника (майбутнього відповідача), а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним.

За таких обставин, з метою забезпечення реального захисту порушених прав та інтересів позивача у майбутньому, заява позивача підлягає задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Однак накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору (по 471 200 грн. 00 коп.), матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що також суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

За умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать майбутньому відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 471 200 грн. 00 коп. доцільно буде накласти арешт на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22.

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У частині 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

У даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що відповідні заходи не призведуть до негативних наслідків для відповідача чи інших осіб, такі заходи носять тимчасовий характер, що є адекватною мірою та балансом інтересів сторін у такій ситуації.

Аналогічні позиції щодо такого питання викладені у постановах Верховного Суду у справі № 916/870/18 від 15.01.2019 та № 916/73/19 від 27.06.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені заходи забезпечення позову обґрунтованими, адекватними та співмірними із позовними вимогами та такими, що забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" (8159/26 від 20.02.2026) про забезпечення позову - задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" (49000, м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 89; ідентифікаційний код 41752938) які розміщені на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" (49000, м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 89; ідентифікаційний код 41752938) та майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" (49000, м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 89; ідентифікаційний код 41752938) у межах ціни позову, у розмірі 471 200 (чотириста сімдесят одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича компанія Аспар Інжиніринг" (49052, м. Дніпро, вул. Ларіонова Валентина, буд. 145; ідентифікаційний код 45531090)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Промзапчасть" (49000, м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 89; ідентифікаційний код 41752938)

Ухвала про забезпечення позову набирає законної з моменту її підписання - 20.02.2026 та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання до - 21.02.2029 включно.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.В. Загинайко