ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 лютого 2026 року Справа № 903/1124/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу № 903/1124/25

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ

до Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації, м. Луцьк

про стягнення 44382,22 грн.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: Денега Н. В. - діє в порядку само представництва (заступник начальника Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації),

в с т а н о в и в:

04.12.2025 документ сформовано в системі «Електронний суд» та зареєстровано в Господарському суді Волинської області позовну заяву Акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення з Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації 44382,22 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Ухвалою від 10.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження; розгляд справи призначено у судове засідання на 14 січня 2026 року; запропоновано позивачу подати будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності); відповідачу в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; позивачу (на власний розсуд): відповідно до ст. 166 ГПК України подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву.

23.12.2025 від Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації Волинської області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Також відповідач звертає увагу суду на те, що, вивчивши копії розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за період з січня 2022 по грудень 2024 рік, що додані до позовної заяви, відповідач встановив, що в розрахунки включено четверо осіб, які померли у період, за який позивач заявив вимогу. Зокрема, в Рожищенській громаді - 3 особи, Ківерцівській громаді - 1 особа. Розбіжність у нарахуваннях становить: в Рожищенській громаді - 1642,74 грн., Ківерцівській громаді - 423,92 грн. Також відповідач посилається на те, що управління є неналежним відповідачем та просить врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду України, зазначаючи, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду.

В судовому засіданні 14.01.2026 представник позивача позов підтримала.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.01.2026 позов заперечила.

В судовому засіданні 14.01.2026 було оголошено перерву до 28.01.2026 для уточнення позивачем позовних вимог з урахуванням того факту, що до позовних вимог включено вартість послуг, наданих 4-ом особам, які померли.

26.01.2026 представник позивача подав письмові пояснення, в яких посилається на те, що відповідач, маючи відповідно до вимог закону обов`язок та можливість щомісячного звіряння отриманої від позивача інформації про вартість наданих послуг на пільгових умовах, його не виконав, докази надсилання відповідачем на адресу позивача інформації щодо розбіжностей в частині загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику за спірний період, в матеріалах справи відсутні, а здійснення перерахунку по пільговому нарахуванню абонентам, що втратили право на пільгу, відбувається в тому місяці, коли відповідач надав відповідну інформацію, отже сума заборгованості за спірний період зменшенню не підлягає, а надані відповідачем списки розбіжностей, підлягають обов`язковому опрацюванню із здійсненням перерахунку по пільговому нарахуванню абонентам, що втратили право на пільгу, в поточному періоді.

В судовому засіданні 28.01.2026 було оголошено перерву до 11.02.2026.

10.02.2026 документ сформовано в системі «Електронний суд» і зареєстровано в Господарському суді Волинської області клопотання позивача про розгляд справи 11.02.2026 за відсутності представника позивача.

Також до клопотання додано розрахунок заборгованості по витратах та зведений розрахунок видатків по категоріях пільг на відшкодування витрат за січень 2026.

В судове засідання 11.02.2026 представник позивача не з`явився.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.02.2026 надала пояснення по суті спору.

Заслухавши пояснення представників сторін у процесі судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановлено, що Акціонерне товариство "Укртелеком" як оператор телекомунікацій у період з січня 2022 року по грудень 2024 року жителям Рожищенської міської територіальної громади і з лютого 2022 року по грудень 2024 року, жителям Ківерцівської міської територіальної громади надавав телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям споживачів, на яких поширюється п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15, п.7 ч.1 ст.16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; п.18 ст. 6-1, п. 10 ст. 6-2, п. 17 ст. 6-3, п. 19 ст. 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань»; п. 11 ст. 20; ч.2 ст.20 та ст.21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; п. 6 ч. 1 ст. 6; ч.3 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»; ч. 5 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 4 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», які внесені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (Положення про який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117).

Згідно з розрахунком позивача, за вказаний період вартість наданих ним послуг становить 44382,22 грн., з них: 30800,66 грн. - за послуги, надані жителям Рожищенської міської територіальної громади, 13581,56 грн. - за послуги, надані жителям Ківерцівської міської територіальної громади.

В матеріалах справи наявні листи позивача, які він надсилав УСЗН Луцької РДА, Ківерцівській ОТГ № 10_461000/В від 05.11.2022, № 80С914.012-92/18 від 06.11.2023, № 80С914.012-373/15 від 06.11.2024 з проханням відшкодування витрат за надані послуги зв`язку на пільгових умовах. До листів були додані акти звіряння, зведені розрахунки видатків по категоріях пільг на відшкодування витрат та розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг з оплати послуг зв`язку (поіменні списки пільговиків) за певні періоди (а.с. 47-49). Також в листах позивач просив у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг надіслати їх на електронну адресу та оформити акт звіряння розрахунків.

Листами № 10_461000/В від 05.11.2022, № 80С914.01292/20 від 06.11.2023, № 80С914.012-273/17 від 06.11.2024 позивач просив і Рожищенську міську громаду відшкодувати витрати за надані послуги зв`язку на пільгових умовах, додаючи акти звіряння, зведені розрахунки видатків по категоріях пільг на відшкодування витрат та розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг з оплати послуг зв`язку (поіменні списки пільговиків) за певні періоди, а в разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг - надіслати їх на електронну адресу та оформити акт звіряння розрахунків. (а.с. 50-52).

19.08.2025 позивач направив на адресу Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної адміністрації вимогу-претензію № 80С310/СЦ/вих./777 про відшкодування витрат внаслідок надання послуг зв`язку мешканцям Рожищенської та Ківерцівської територіальної громади. До вимоги було додано зведений розрахунок заборгованості, розрахунки по витратах (а.с. 56-57).

Однак, ні Ківерцівська ОТГ, ні Рожищенська міська громада, ні Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації добровільно не відшкодували позивачу спірну суму коштів.

Оскільки позивачу не були відшкодовані витрати, понесені ним на надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, Акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось з позовом до суду.

Вимога позивача про стягнення з Управління соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації 44382,22 грн. заборгованості з компенсації видатків на відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії осіб підлягає до задоволення з наступних підстав.

Акціонерне товариство «Укртелеком» є оператором електронних комунікацій, предметом діяльності якого є надання електронних комунікаційних послуг в розумінні Закону України «Про електронні комунікації».

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо забезпечення пільгових умов задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних і електронних комунікаційних послуг та критерії їх надання.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України за місцем їх проживання з дня пред`явлення документа, що підтверджує право на пільги.

Отже, Акціонерне товариство «Укртелеком» надає електронні комунікаційні послуги споживачам, які мають визначені законодавством пільги з їх оплати, відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про електронні комунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших нормативно-правових актів України.

Вищенаведеними нормативними актами передбачено надання державних гарантій певним категоріям громадян і обов`язок позивача, як оператора телекомунікаційних послуг, надавати пільгові послуги зв`язку визначеним категоріям громадян.

Перелік осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, міститься у Єдиному державному реєстрі осіб, які мають право на пільги, який відповідно до положення "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 (надалі - Положення № 117).

Реєстр осіб, які мають право на пільги - це інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, захист, облік, відображення, оброблення реєстрових даних і надання реєстрової інформації про фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до законів України, отримують пільги, передбачені для педагогічних, медичних, фармацевтичних працівників, працівників бібліотек, музеїв, спеціалістів із захисту рослин і працівників культури в сільській місцевості (далі - пільговики).

Реєстр є структурною підсистемою Єдиного соціального реєстру як складової частини Єдиної інформаційної системи соціальної сфери.

Відповідно до п. 1 Положення № 117 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчі органи з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад та у випадках, передбачених цим Положенням, органи Пенсійного фонду України (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) забезпечують у межах повноважень формування реєстрових даних Реєстру та здійснюють інші повноваження створювачів із урахуванням вимог, передбачених Законом України "Про публічні електронні реєстри" та цим Положенням.

Держателем Реєстру є Мінсоцполітики.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) вносять до Реєстру інформацію про заміну (продовження строку дії) посвідчень, види та розмір пільг, наданих за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020 № 807-ІХ у Волинській області утворено, зокрема, Луцький район (з адміністративним центром у місті Луцьк) у складі територій Берестечківської міської, Боратинської сільської, Городищенської сільської, Горохівської міської, Доросинівської сільської, Ківерцівської міської, Колківської селищної, Копачівської сільської, Луцької міської, Мар`янівської селищної, Олицької селищної, Підгайцівської сільської, Рожищенської міської, Торчинської селищної, Цуманської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

На території Луцького району Волинської області органом соціального захисту населення є Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації, основними завданнями якого відповідно до Положення про управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації Волинської області, затвердженого розпорядженням начальника районної військової адміністрації № 122 від 11 жовтня 2023 року, є зокрема, забезпечення реалізації державної політики з питань соціального захисту населення та призначення та виплата соціальної допомоги, адресної грошової допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством.

Отже, за період з січня 2022 року по грудень 2024 року Акціонерне товариство "Укртелеком", як суб`єкт господарювання, надав послуги зв`язку пільговим категоріям населення Рожищенської міської територіальної громади з лютого 2022 року по грудень 2024 року, пільговим категоріям громадян Ківерцівської міської територіальної громади на загальну суму 44382,22 грн., виконавши свій обов`язок, встановлений законом, як оператора телекомунікаційних послуг.

Відповідач - Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації, як орган, через який діє держава у спірних правовідносинах, головною функцією якого є реалізація державної політики в галузі соціального захисту окремих категорій населення, і який, організовуючи та контролюючи надання пільг громадянам є головними розпорядником бюджетних коштів у відповідності до до ст. 22 Бюджетного кодексу України, передбаченого законом обов`язку із відшкодування понесених позивачем витрат внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, не виконав.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зважаючи на те, що послуги позивачем надані, іншого органу, створеного для виконання функцій держави з компенсації вартості наданих позивачем послуг, судом не встановлено, слід задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення з Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної адміністрації 44382,22 грн. витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов, і висловлених представниками відповідача під час судового розгляду.

Положення пункту 6 статті 92 Конституції України та норми Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" у сукупності свідчить про те, що покладання обов`язків з відшкодування спірних витрат на послуги зв`язку пільговим категоріям громадян на органи місцевого самоврядування є помилковим, оскільки боржником у цих правовідносинах є держава, яка здійснює свої цивільні права через відповідні органи.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 28.09.2023 у справі № 916/2523/22 та від 06.10.2023 у справі №916/429/23.

Проблеми, які виникають у держави через бюджетну децентралізацію в таких відносинах (у тому числі - щодо розмежування функцій та повноважень між державними органами та органами місцевого самоврядування відносно забезпечення належного функціонування державних програм соціального захисту та підтримки) в контексті принципу "належного урядування", не тільки не звільняють позивача від виконання встановленого державою обов`язку з надання послуг пільговим категоріям населення (без права стягувати з них оплату), але й не звільняють державу, в особі відповідача як уповноваженого органу, від обов`язку здійснити відповідну компенсацію у відповідності до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року.

Як зазначалося вище, відповідач є органом, головною функцією якого є реалізація державної політики в галузі соціального захисту окремих категорій населення, і який, організовуючи та контролюючи надання пільг громадянам, зобов`язаний виконати передбачений законом обов`язок з відшкодування позивачу витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

До видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать й, зокрема, пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються особам, визначеним п. 204 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України.

Тобто, ст. 91 Бюджетного кодексу України передбачає видатки, які можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, але не передбачає прямого обов`язку всіх місцевих бюджетів на відшкодування послуг зв`язку. Тобто, кожна рада сама вирішує, на що саме вона буде витрачати кошти з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України, зокрема, тієї ж ст. 91 Бюджетного кодексу України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 904/138/21). У постанові Верховного Суду від 02.03.2021 у справі № 640/21817/18 норма Бюджетного кодексу України також трактується подібним чином.

Аналогічна правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 жовтня 2025 року по cправі № 910/6201/24, в якій зазначено, що посилання відповідача на положення пункту 20-4 частини першої статті 91 Бюджетного кодексу України є необґрунтованим, оскільки вказана норма передбачає можливість віднесення відповідних видатків до місцевих бюджетів, а не встановлює обов`язок органу місцевого самоврядування закладати видатки на відшкодування на пільги за послуги зв`язку.

При цьому до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на інші програми в галузі соціального захисту та соціального забезпечення, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій (підпункт "є" пункту 9 частини першої статті 87 83 Бюджетного кодексу України).

Видатки з фінансування пільг з наданням послуг зв`язку за змістом ст.ст. 82, 83 Бюджетного кодексу України відносяться до видатків бюджету місцевого самоврядування і трансферти з Державного бюджету є лише одним з можливих засобів забезпечення видатків місцевого бюджету.

Отже, обставина наявності/відсутності субвенцій державного бюджету на фінансування відповідних видатків місцевих бюджетів не впливає у спірних правовідносинах з оператором зв`язку ані на його право на отримання відповідних відшкодувань, ані на джерело таких відшкодувань - кошти місцевого бюджету.

Водночас, питання надання відповідних субвенцій для фінансування видатків місцевого бюджету є вже аспектом міжбюджетних відносин між відповідними органами суб`єктів владних повноважень, стороною яких (відносин) позивач не є.

Крім цього, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках відповідного бюджету, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань в світлі правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішеннях по справам "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та "Бакалов проти України" від 30.11.2004.

За змістом положень Законів, що передбачають надання пільг відповідним категоріям населення, право на пільгове отримання послуг зв`язку відповідних категорій населення і кореспондуючий такому праву обов`язок позивача з надання відповідних телекомунікаційних послуг, встановлений ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", не перебувають у залежності від ухвалення місцевою радою певної програми з фінансування надання таких послуг.

Крім цього, суду не надано, в матеріалах справи відсутні докази ухвалення місцевими радами Рожищенської і Ківерцівської громад програм з фінансування надання таких послуг.

Також ні Законом України "Про електронні комунікації", ні Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 924/781/17).

До того ж у силу ч. 6 ст. 48 83 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 БК України.

Тобто, право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним пільговим категоріям споживачів, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки законодавство визначає, що фінансові зобов`язання держави мають первинний характер, а бюджетне законодавство похідний від нього характер (відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 911/1924/18).

Щодо заявлених відповідачем у процесі судового розгляду розбіжностей у списках осіб, яким надано послуги, з посиланням на те, що до списків включено четверо померлих осіб.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Чинним законодавством України не передбачено обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Отже, між сторонами виникли цивільні відносини безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Позивач у спірних правовідносинах є суб`єктом господарювання, метою діяльності якого є досягнення економічних результатів й одержання прибутку, який належним чином виконав взяті на себе зобов`язання із надання комунікаційних послуг пільговій категорії громадян.

Зауваження чи заперечення щодо наданих послуг в матеріалах справи відсутні.

Як вже зазначалось вище, перелік осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, міститься у Єдиному державному реєстрі осіб, які мають право на пільги (Положення № 117).

Реєстр є структурною підсистемою Єдиного соціального реєстру як складової частини Єдиної інформаційної системи соціальної сфери.

Держателем Реєстру є Мінсоцполітики.

Отже, доступ до Реєстру наявний у Мінсоцполітики.

Відповідно до п. 4 Положення № 117 для підтвердження даних про смерть пільговиків використовуються відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, які передаються до Мінсоцполітики/Пенсійного фонду України шляхом автоматизованого обміну електронними даними між інформаційними ресурсами Мін`юсту та Мінсоцполітики/Пенсійного фонду України через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, передбаченому законодавством.

Отже, позивач у спірних правовідносинах, маючи обов`язок, встановлений законом, надавати послуги пільговим категоріям осіб, надав їх, однак обов`язку виконувати перевірку даних про смерть пільговиків, на нього не покладено.

Наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 4 жовтня 2007 року № 535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг "2-пільга", та Інструкції про порядок її заповнення», який визначав обов`язок підприємств та організацій, що надають послуги, щомісяця до 25 числа, що настає після звітного періоду, подавати управлінням праці та соціального захисту населення на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга", втратив чинність згідно з наказом Міністерства соціальної політики України від 2 липня 2020 року № 452.

В судовому засіданні 11.02.2026 представник відповідача надала пояснення, що інших підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють обмін розрахунками щодо вартості послуг, звірку списків пільговиків не існує.

Разом з тим, у відповідності до Положення № 117 саме відповідач як структурний орган Мінсоцполітики має можливість здійснити перевірку даних про смерть пільговиків, проте у процесі судового розгляду відповідач не обґрунтував, що перешкоджало йому здійснити перевірку списків осіб після отримання претензії позивача від 19.08.2025 № 80С310/СЦ/вих./777 та повідомити позивачу про невідповідності у списках.

Беручи до уваги викладене, заперечення відповідача в цій частині судом до уваги не приймаються.

У зв`язку із задоволенням позову на відповідача на підставі ст. 129 ГПК України слід покласти витрати позивача, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації (43001, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Ковельська, 53, ) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 18, рахунок НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен банк» м. Київ, )

- 44382 грн. 22 коп. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах;

- 2422 грн. 40 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення виготовлено і підписано 16.02.2026

Суддя І. О. Якушева