ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18 лютого 2026 року м. ТернопільСправа № 921/737/25
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Охотницької Н.В.
за участі секретаря судового засідання Коляски І.І.
розглянув клопотання представника Фермерського господарства "Урожай-Тео" Калініченка Бориса Ігоровича б/н від 09.02.2026 (вх.№1015 від 10.02.2026) про прийняття додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №921/737/25
до відповідача Фермерського господарства "Урожай-Тео", село Теофіпілка, Тернопільський район, Тернопільська область
про стягнення 1 097 688,70 грн
За участі представників:
позивача: Костишена В.І. (в режимі відеоконференції);
відповідача: Калініченко Б.І. (в режимі відеоконференції).
В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
Суть справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Плантагро" звернулося Господарського суду Тернопільської області через систему "Електронний суд" із позовною заявою до відповідача Фермерського господарства "Урожай-Тео", про стягнення 1 097 688,70 грн заборгованості за Договором поставки №X-19/04/2021-1_Н від 19.04.2021 та Договором поставки №X-21/04/2021-2_ЗЗP від 21.04.2021, в тому числі: 59 120,99 грн (основна сума боргу), 191 904,37 грн (інфляційне збільшення); 131 635,12 грн (10% річних); 438 565,78 грн (пеня, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ); 276 462,44 грн (36% річних за користування товарним кредитом) (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог вх.№9134 від 31.12.2025, яка судом прийнята).
Підставою позову визначено неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №Х-19/04/2021-1_Н від 19.04.2021 та Договору поставки №Х-21/04/2021-2_ЗЗР від 21.04.2021 в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість, стягнення якої, із урахуванням інфляційних втрат, 10% річних, пені та відсотків за користування товарним кредитом, є предметом розгляду у цій справі,
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10.02.2026 призначено судове засідання у справі №921/737/25 для розгляду клопотання представника Фермерського господарства "Урожай-Тео" Калініченка Бориса Ігоровича б/н від 09.02.2026 (вх.№1015 від 10.02.2026) на 18 лютого 2026 року об 11:00 год.
Ухвалою суду від 16.02.2026 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Плантагро" Костишеної Вікторії Леонідівни б/н від 11.02.2026 (вх. №1108 від 12.02.2026) про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
12.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Плантагро" надійшли заперечення №12/02/2026-1 від 12.02.2026 (вх.№1132) на клопотання відповідача про прийняття додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, відповідно до яких просить суд відмовити ФГ "Урожай-Тео" в стягненні з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу по справі №921/737/25 в повному обсязі. При цьому вказує на відсутність необґрунтованих дій позивача; неспівмірність суми 40 000 грн та відсутність необхідності виконаних робіт; оплату правничої допомоги третьою особою ("переказ власних коштів"); обов`язковість подання попереднього розрахунку.
Зокрема, щодо відсутності необґрунтованих дій позивача посилається на те, що сам факт залишення позову без розгляду не є автоматичною підставою для компенсації витрат. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач діяв умисно з метою створення процесуальних перешкод, свідомо подав позов без належних повноважень, зловживав процесуальними правами та мав на меті спричинити відповідачу витрати. Зауважує, що залишення позову без розгляду з процесуальних підстав не означає, що звернення до суду було необґрунтованим або недобросовісним. Зауважує, що залишення позову без розгляду з формальної процесуальної підстави не свідчить про безпідставність самого спору або про недобросовісність позивача. Відсутність належного обсягу повноважень представника (за наявності поданих довіреності та свідоцтва адвоката) є технічною процесуальною помилкою, яка може бути усунута шляхом повторного звернення до суду.
Щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та обсягом витрат відповідача, позивач вказує на те, що більшість витрат відповідача виникла через підготовку відзиву по суті спору, підготовку заперечень, аналіз матеріалів, участь у засіданні, явка до якого не була обов`язковою, вважає, що такі дії є наслідком обраної відповідачем процесуальної тактики, а не наслідком неправомірної поведінки позивача. Зазначає, що відповідач мав можливість одразу заявити клопотання про залишення позову без розгляду, не формуючи значний обсяг процесуальних документів.
Щодо неспівмірності суми 40 000 грн та відсутність необхідності виконаних робіт, зауважує, що долучений відповідачем опис наданих послуг, сам по собі перелік дій і зазначення часу не підтверджують їх необхідність, неминучість та співмірність з урахуванням конкретних обставин справи, оскільки спір по суті не розглядався, докази не досліджувалися, матеріально-правова позиція сторін судом не оцінювалася, та відповідно, враховуючи наявність процесуальної підстави для залишення позову без розгляду, відповідач міг одразу заявити відповідне клопотання, не готуючи відзив та заперечення. Просить врахувати, що жодною ухвалою суду явка сторін не визнавалася обов`язковою, суд не зобов`язував представників бути присутніми, справа вирішувалась з процесуального питання, яке могло бути розглянуте без активної участі сторін.
Щодо оплати правничої допомоги третьою особою ("переказ власних коштів") зазначає, що відповідач на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надав платіжні інструкції, згідно з якими оплата здійснена фізичною особою - Сказко Іриною Степанівною, при цьому у призначенні платежу зазначено: "переказ власних коштів". Зазначена обставина, на думку позивача, має істотне значення для вирішення питання про наявність у відповідача фактично понесених витрат, та в матеріалах справи відсутні докази понесення витрат саме відповідачем.
Щодо обов`язковості подання попереднього розрахунку зауважує, що відповідач мав подати попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, орієнтовний розмір гонорару та обґрунтування співмірності заявленої суми із першою заявою по суті спору (відзивом). Поряд з цим, не вбачається, що відповідач подав детальний попередній розрахунок, зазначив погодинну ставку, обґрунтував складність справи, обґрунтував співмірність 40 000 грн із ціною позову та характером спору та підтвердив прогнозований обсяг робіт. Натомість фактична сума 40 000 грн була заявлена вже після залишення позову без розгляду, та відповідно позивач не міг заперечити щодо розміру очікуваних витрат на ранній стадії процесу, оцінити пропорційність витрат та сформувати відповідну процесуальну позицію.
В судовому засіданні 18 лютого 2026 року взяв участь представник відповідача адвокат Калініченко Б.І. та повністю підтримав подану ним заяву про прийняття додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у цій справі.
Додатково, в підтвердження необґрунтованості дій позивача, посилається на положення статті 43 ГПК України, відповідно до якої залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. При цьому просить врахувати, що позивачем заявлено до стягнення у цій справі значний обсяг нарахувань на суму основного боргу, зокрема пені; одночасне нарахування курсової різниці і інфляційних втрат.
Крім того, представник відповідача навів усні доводи в спростування обставин, на які покликався позивач у поданих запереченнях (вх.№1132 від 12.02.2026).
В судовому засіданні в режимі відеоконференції також взяла участь представниця відповідача - адвокат Костишена В.І., та заперечила щодо стягнення з ФГ "Урожай-Тео" заявлених витрат з підстав, зазначених у запереченнях №12/02/2026-1 від 12.02.2026 (вх.№1132).
Розглянувши клопотання представника Фермерського господарства "Урожай-Тео" Калініченка Б.І. б/н від 09.02.2026 (вх.№1015 від 10.02.2026) про прийняття додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №921/737/25 суд відзначає наступне.
За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Стаття 129 ГПК України регламентує розподіл судових витрат, визначаючи загальне правило, згідно з яким інші (крім судового збору) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони справи (позивача та відповідача) залежно від результатів розгляду позовних вимог за вирішенням спору по суті.
Положення статей 123, 129 ГПК України визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на засаді обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №923/199/21).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2024 у справі №921/357/20 зазначила, що положення статей 126, 129 ГПК України є універсальними у правовідносинах при вирішенні питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката, за результатами розгляду справи.
Частиною 8 ст. 129 ГПК передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:
- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та Об`єднаної палати Верховного Суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22).
Статтею 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду.
Так, відповідно до частин п`ятої та шостої статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
Суд звертає увагу, що як стаття 129 ГПК України, так і стаття 130 ГПК України містяться в главі 8 "Судові витрати", яка є частиною розділу I "Загальні положення" ГПК України, що вказує на те, що правила зазначених статей стосуються усіх стадій процесу, в яких такі витрати можуть виникнути. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2024 у справі №921/357/20.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129, 130 ГПК України, дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17).
Отже, у випадку залишення позову без розгляду, відповідач має право на компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи та виникли унаслідок необґрунтованих дій позивача, за рахунок позивача. При цьому розмір витрат суд визначає з поданих доказів та за наслідками перевірки дотримання процесуальної процедури їх надання.
Слід зазначити, що ГПК України містить положення стосовно попереднього визначення сторонами судових витрат, а також правові наслідки його недотримання.
Так, частиною 1 статті 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина 2 статті 124 ГПК України).
Відтак, ГПК України визначає певні етапи механізму розподілу судових витрат, а саме урегульовує, що з метою їх розподілу (у тому числі і на правничу допомогу) зацікавлена сторона повинна спочатку з першою заявою по суті спору подати попередній їх розрахунок, а у процесі розгляду справи (до закінчення судових дебатів) зробити заяву про компенсацію, із одночасним наданням відповідних доказів понесених витрат або подати такі докази протягом п`яти днів після судового рішення. Недотримання процесуальних вимог щодо кожного з етапів має відповідний наслідок - можливу відмову у їх розподілі.
Суд звертає увагу відповідача на те, що передбачене статтею 124 ГПК України положення процесуального законодавства щодо подання стороною справи до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ГПК України.
Зокрема, подання такого попереднього (орієнтовного) розрахунку забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а також вирішувати питання про вчинення/не вчинення інших процесуальних дій в межах розгляду справи, у тому числі щодо реалізації відповідних процесуальних прав такого учасника справи.
Відповідно до ч.2 ст.161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Поряд з цим, суд зауважує, що у першій заяві по суті спору - у відзиві на позов (вх.№515 від 22.01.2026), відповідач не зазначив попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які останній поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи. Водночас, у прохальній частині відзиву викладено клопотання надати можливість Фермерському господарству "Урожай-Тео" протягом п`яти днів з дня прийняття рішення у справі №921/737/25 долучити до матеріалів справи докази понесення витрат на правову допомогу та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Плантагро" на користь Фермерського господарства "Урожай-Тео" витрати на правову допомогу, шляхом ухвалення додаткового рішення у справі №921/737/25. Також відповідач не зазначав попереднього розрахунку суми витрат на правову допомогу і в інших своїх заявах та клопотаннях, поданих під час розгляду даної справи.
Отже, відповідач не дотримався вимог частини 1 статті 124 ГПК України.
Згідно зі ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частин 1-3 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Матеріали справи свідчать про те, що Фермерському господарству "Урожай-Тео" правова допомога у цій справі надавалась адвокатом Калініченком Борисом Ігоровичем на підставі ордеру серії АІ №2090363 від 14.01.2026, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 07.01.2026.
З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 07.01.2026 між адвокатом Калініченком Борисом Ігоровичем та Фермерським господарством "Урожай-Тео" укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого Адвокат бере на себе зобов`язання за плату (гонорар) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, забезпечити представництво інтересів Клієнта у господарському спорі №921/737/25 під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції (п.1.1. Договору).
Відповідно до п. 2.1 Договору, Адвокат надає необхідну правову допомогу відповідно до вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", іншого законодавства України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також цього Договору та окремих додатків до нього, укладених сторонами у письмовій формі.
Згідно з п.2.2 Договору, на виконання п. 2.1 Договору Клієнт надає право (уповноважує) адвоката: складати, підписувати та подавати, заперечення, пояснення, вимоги, клопотання, заяви, інші процесуальні документи з процесуальних питань та по суті справи; засвідчувати копії (фотокопії), документів, які надаються Клієнтом до суду; знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи; одержувати рішення, ухвали, постанови, їх копії, накази та будь-які інші документи; брати участь в судових засіданнях; подавати докази, брати участь в дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам спеціалістам; давати усні та письмові пояснення суду; подавати свої доводи, аргументи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів та міркувань інших осіб; оскаржувати рішення, ухвали, постанови в апеляційному та касаційному порядку; користуватися іншими процесуальними правами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами України.
Пунктами 4.1-4.2 Договору передбачено, що за правову допомогу, передбачену пунктом 1.1. цього Договору, Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 63 840,00 грн у готівковій або безготівковій формі, протягом двох календарних днів з дня підписання цього Договору. Оплата проводиться наступним чином: 40 000,00 грн за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції; 23 840,00 грн за представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до п.4.4. Договору, днем прийняття послуг з правової допомоги, є день підписання акту приймання-передачі наданих послуг.
06 лютого 2026 року адвокатом Калініченком Борисом Ігоровичем та Фермерським господарством "Урожай-Тео" складено та підписано Акт надання послуг №6 від 06.02.2026 згідно якого вбачається, що адвокатом було виконано роботи з забезпечення представництва інтересів ФГ "Урожай-Тео" у господарському спорі №921/737/25, на суму 40 000,00 грн.
Згідно з долученим Описом наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги б/н від 07.01.2026, адвокатом Калініченком Борисом Ігоровичем Фермерському господарству "Урожай-Тео" в рамках договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 07.01.2026 у господарському спорі по справі №921/737/25 надано такі послуги: - аналіз позовної заяви, заяв про зменшення позовних вимог, заяви про збільшення позовних вимог та інших матеріалів справи, аналіз судової практики Верховного Суду (4 год); - складення та подання відзиву на позовну заяву (6 год); - аналіз відповіді на відзив (0,5 год); - складення та подання заперечень на відповідь на відзив (4 год); - складення та подання клопотання про залишення позову без розгляду (2 год); - забезпечення представництва інтересів у суді 04.02.2026 через підсистему "Електронний Суд" (1 год), всього 17,5 годин.
Як пояснив в судовому засіданні 18.02.2026 представник відповідача, Сказко Ірина Степанівна є дочкою засновника Фермерського господарства "Урожай-Тео" ОСОБА_1 , і вказані платежі здійснювалися за дорученням останнього, що відповідає п.3.2 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 07.01.2026, яким передбачено обов`язок Клієнта оплатити або доручити іншій особі здійснити оплату правової допомоги Адвоката згідно з цим Договором.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження такого доручення голови ФГ "Урожай-Тео", як і відсутній наказ, довіреність або інший документ, що підтверджує повноваження Сказко І.С. діяти від імені Фермерського господарства, у платіжних інструкціях відсутні посилання на сплату таких коштів саме на виконання Договору про надання правової (правничої) допомоги від 07.01.2026.
Водночас у платіжних документах зазначено про "переказ власних коштів" Сказко І.С., і відсутні докази, що кошти належали ФГ "Урожай-Тео", відсутні докази відшкодування відповідачем таких коштів фізичній особі. Таким чином, з наданих документів не вбачається, що саме відповідач поніс відповідні витрати.
Враховуючи зазначене, суд погоджується із твердженнями позивача про те, що відповідачем не доведено обов`язкової умови, передбаченої ч.5 ст.130 ГПК України - здійснення пов`язаних з розглядом цієї справи витрат на правничу допомогу саме відповідачем Фермерським господарством "Урожай-Тео", які останній просить йому компенсувати.
Крім того суд зауважує, що відповідно до ч.5 ст.130 ГПК України, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
У цьому контексті, обов`язком відповідача на підставі частини 1 статті 74 ГПК України, є доведення наявності необґрунтованих дій ТОВ "Плантагро", через призму наявності зловживання ним правами та обов`язками при подачі позову та підписанні позовної заяви адвокатом Добросько Л.В.
Як вже зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.02.2026 у справі №921/737/25, позов ТОВ "Плантагро" до відповідача Фермерського господарства "Урожай-Тео" про стягнення 1 097 688,70 грн залишено без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України, оскільки судом встановлено, що позовну заяву у цій справі подано і підписано адвокатом Ліною Добросько без належного підтвердження наявності у останньої повноважень на представництво інтересів ТОВ "Плантагро".
Про зазначену обставину також вказав відповідач у клопотанні про залишення позову без розгляду (вх.№808 від 02.02.2026).
Отже, вказана довіреність не підтверджувала наявність у адвоката Добросько Л.В. повноважень представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Плантагро" у справі щодо стягнення заборгованості з Фермерського господарства "Урожай-Тео", зокрема і підписувати позовну заяву.
Копію вказаної довіреності адвокатом долучено також і до заяв №15/12/2025-2 від 15.12.2025 (вх. №8804 від 16.12.2025), №19/12/2025-1 від 19.12.2025 (вх. №8927 від 22.12.2025), №24/12/2025-4 від 25.12.2025 (вх. №9032 від 25.12.2025) про зменшення позовних вимог та заяви №30/12/2025-3 від 30.12.2025 (вх. №9134 від 31.12.2025) про збільшення (уточнення позовних вимог).
При цьому, до доданих у цій справі заперечень (вх.№1132 від 12.02.2026) на клопотання відповідача про прийняття додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, підготовлених представником позивача Добросько Л.В., долучено копію довіреності від 18.11.2025, якою Товариство з обмеженою відповідальністю "Плантагро" уповноважує Добросько Ліну Валеріївну представляти інтереси Довірителя щодо стягнення заборгованості з Приватного агропромислового підприємства "Збаразьке" або його правонаступника (ІКЮО 30556748, далі у тексті - Боржник), Фермерського господарства "Урожай-тео" або його правонаступника (ІКЮО 21148327, далі у тексті - Боржник), Фермерського господарства "Януш" або його правонаступника (ІКЮО 40627830, далі у тексті - Боржник) та/або з боржників Боржників в усіх органах, установах, підприємствах і організаціях України незалежно від форми власності, у тому числі, але не обмежуючись, перед фізичними особами, в органах Державної виконавчої служби, приватних виконавців, в правоохоронних органах, в органах прокуратури, в органах Служби безпеки України, у відповідних районних (обласних) державних адміністраціях, органах місцевого самоврядування, органах судової влади (судах загальної юрисдикції, господарських та адміністративних судах), в органах та відділеннях операторів поштового зв`язку.
Для виконання представницьких функцій Добросько Ліні Валеріївні надаються, зокрема, такі права: одержувати, подавати та підписувати (без відтиску печатки) будь-які документи (заяви, заяви по суті справи, скарги, клопотання, довідки, пояснення, позовні заяви, відзиви, відзиви на позовні заяви; засвідчувати копії та подавати підписувати будь-які документи від імені Довірителя (без відтиску печатки).
На переконання суду, зазначені вище обставини вказують на процесуальний недолік при поданні позовної заяви та доданих до неї документів адвокатом щодо належного підтвердження наявності у неї повноважень на підписання позовної заяви як представником ТОВ "Плантагро", такі дії представниці позивача могли бути спричинені внаслідок помилки/неуважності останньої, і не розцінюються судом, як зловживання процесуальними правами та не є необґрунтованими діями у розумінні частини 5 статті 130 ГПК України.
Як вже зазначалось вище, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача. Така правова позиція є сталою і послідовною, та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2023 у справі №925/1372/21, від 11.05.2023 у справі №921/811/21, від 25.04.2023 у справі №924/341/22.
Отже, відповідно до приписів частини п`ятої статті 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: - чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; - чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; - чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; - чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Також, Верховний Суд зазначив, що поняття "необґрунтованість дій позивача" не є тотожним таким поняттям як "зловживання правом", "неправомірність дій" або ж "встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача" (така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі №922/2017/17).
Верховний Суд виходить з того, що "необґрунтовані дії позивача" не тотожні поняттю "необґрунтований позов", адже законодавець свідомо визначив підставу - дії позивача і які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору - позов.
Верховний Суд відзначив, що сам по собі факт залишення позову без розгляду у справі не підтверджує, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача, ні свідоме порушення позивачем охоронюваних законом прав та інтересів відповідача, не може свідчити про зловживання правом та не свідчить про наявність безумовних підстав для компенсації судових витрат відповідачу.
Відтак, у межах цієї справи відсутні докази, які б підтверджували "необґрунтованість дій" ТОВ "Плантагро" при підписанні позовної заяви або зловживанні процесуальними правами на подання позову.
Стосовно доводів представника відповідача про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог, суд зауважує, що наведені обставини могли б бути встановлені у судовому рішенні лише за наслідками розгляду спору по суті, в той час як у цій справі позов по суті не розглядався. Залишення позову без розгляду в даному випадку не є свідченням того, що позов по своїй суті є необґрунтованим чи неправомірним.
Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги те, що відповідач, у порушення приписів статті 124 ГПК України, ні у відзиві, ні в інших своїх заявах, не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу, а також не довів відповідно до ч.5 ст.130 ГПК України здійснення ним заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи та які виникли унаслідок необґрунтованих дій позивача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника Фермерського господарства "Урожай-Тео" про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.
У зв`язку із наведеним, співмірність заявлених відповідачем до відшкодування витрат судом не досліджується.
Інші доводи та міркування представника відповідача не спростовують вищенаведених висновків суду.
На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 42, 123, 126, 130, 169, 232-236, 242, 244 Господарського процесуального кодексу, господарський суд -
1. У задоволенні заяви представника Фермерського господарства "Урожай-Тео" Калініченка Бориса Ігоровича б/н від 09.02.2026 (вх.№1015 від 10.02.2026) про прийняття додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №921/737/25 - відмовити.
2. Ухвалу надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 256, 257 ГПК України.

Повну ухвалу підписано 20.02.2026.

Суддя Н.В. Охотницька