СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Харків Справа № 922/2317/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.

за участю:

секретаря судового засідання Пархоменко О.В.;

прокурора (в залі суду) Хряк О.О.;

представника відповідача (в режимі відеоконференції) Силакова М.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури (вх. №2817 Х/1) на додаткове рішення ухвалене Господарським судом Харківської області у складі судді Шатернікова М.І. 27.11.2025 (повний текст складений 08.12.2025) у справі №922/2317/25

за позовом Куп`янської окружної прокуратури Харківської області

в інтересах держави в особі:

позивача 1 - Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області

позивача 2 - Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Системний електронний експорт"

про визнання недійсним пункту договору та стягнення 2 365 773,27грн,

УСТАНОВИВ:

Куп`янська окружна прокуратура Харківської області звернулась до Господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області та Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області з позовною заявою до ТОВ "Системний електронний експорт" (відповідач), в якій просить суд: визнати недійсним пункт 2.1 договору поставки № 1005/П/2024/58 від 11.06.2024, укладеного між Виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області та ТОВ "Системний електронний експорт" в частині включення суми ПДВ 20% у розмірі 2 033 778,57грн до ціни за товар: пункт управління тактичної групи протиповітряної оборони "Кречет" (Виріб 9С905) за ДК 021:2015:35720000-7 Системи розвідки, спостереження, виявлення цілі та рекогносцировки; стягнути з ТОВ "Системний електронний експорт" на користь Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області грошові кошти у розмірі 2365773,27грн, з яких: 2033778,57грн - безпідставно збережені кошти сплаченого ПДВ (основний борг); 58425,85грн - 3% річних; 273384,42грн - інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2025 у задоволенні позову відмовлено.

02.10.2025 до Господарського суду Харківської області надійшла заява ТОВ "Системний електронний експорт" про здійснення розподілу судових витрат, згідно з якою заявник просить включити до судових витрат та стягнути на користь ТОВ "Системний електронний експорт" суму витрат на правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 27.11.2025 у справі №922/2317/25 заяву ТОВ "Системний електронний експорт" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено повністю.

Ухвалено стягнути з Куп`янської окружної прокуратури Харківської області на користь ТОВ "Системний електронний експорт" 60000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, суд дійшов висновку, що прокурором не спростовано та не доведено неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, заявленої до стягнення, а відтак суд зазначив про відсутність правових підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які, в свою чергу, відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру.

25.12.2025 Харківська обласна прокуратура звернулось до Східного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" з апеляційною скаргою, в якій просить суд:

1. Прийняти апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі № 922/2317/25.

2. Скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2025 у справі № 922/2317/25 в частині визначення особи, з якої підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу та визначення розміру таких витрат.

Ухвалити рішення нове, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Системний електронний експорт" у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з Куп`янської окружної прокуратури Харківської області, та стягнути з Харківської обласної прокуратури витрати на професійну правничу допомогу, зменшивши розмір таких витрат до суми 2850,00грн.

3. Справу розглянути за участі представника Харківської обласної прокуратури.

4. Про дату, час та результати розгляду апеляційної скарги повідомити сторони та Харківську обласну прокуратуру.

Апелянт вважає, що вказане судове рішення прийнято з порушенням, неправильним застосуванням норм матеріального (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") та процесуального права (ст. ст. 13, 73, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236 ГПК України), а також неповним з`ясуванням судом обставин, які мають значення для справи - без належного з`ясування правового статусу суб`єкта, з якого здійснюється стягнення, а також без реальної оцінки розумності, необхідності та співмірності заявлених витрат на правничу допомогу.

Скаржник зазначає, що в порушення вимог ст. ст. 126, 129 ГПК України суд першої інстанції не надав належної оцінки рівню адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а також чи була їх сума обґрунтованою.

На переконання апелянта, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд має застосовувати ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг тощо).

Як зазначено судом, за змістом акту приймання-передачі наданих послуг від 26.09.2025, адвокатом виконані наступні роботи: здійснено вивчення позовної заяви Куп`янської окружної прокуратури Харківської області та інших доданих документів 3 години, формування правової позиції - 2 години, підготовка та подача відзиву на позовну заяву до Господарського суду Харківської області - 6 годин, участь у судових засіданнях по справі 31.07.2025; 11.09.2025; 18.09.2025; 25.09.2025. При цьому матеріали справи не містять розрахунків за кожну процесуальну дію, зокрема розрахунку гонорару адвоката за участь у судовому засіданні (погодинна оплата чи інший порядок).

За доводами апелянта, суд не звернув уваги на те, що вивчення позовної заяви, формування правової позиції та підготовка відзиву за своєю правовою природою є не самостійними, відокремленими видами правничої допомоги, а складовими єдиної процесуальної дії, спрямованої на підготовку та подання відзиву на позов.

Також, за доводами апелянта, суд першої інстанції не навів мотивів, з яких справа №922/2317/25 була визнана такою, що потребувала значних витрат на правничу допомогу. Спір не відзначався підвищеною складністю, не містив значного обсягу доказів, не вимагав проведення експертиз чи складних процесуальних дій. Підготовка відзиву, участь у кількох судових засіданнях та формування правової позиції у типовому господарському спорі не можуть автоматично обґрунтовувати стягнення 60000грн витрат без детального аналізу їх співмірності.

Суд не врахував, що справа розглядалася за позовом прокурора в інтересах держави, а отже мала публічний характер. Метою звернення прокурора до суду було забезпечення захисту бюджетних коштів та законності у сфері публічних закупівель, а не захист власного майнового інтересу.

Апелянт вважає, що з урахуванням фактично витраченого часу, необхідного для аналізу матеріалів справи, формування правової позиції, підготовки та подання відзиву, а також для участі у кожному судовому засіданні у дистанційному форматі, та застосуванні загальнодоступних економічних орієнтирів щодо середньої вартості години робочого часу адвоката в Україні можна дійти висновку, що сума 2 850 гривень може бути розглянута як співмірний обсяг витрат, який у даних обставинах підлягає компенсації іншою стороною.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення, безпідставно зазначив у резолютивній частині про стягнення витрат на професійну правничу допомогу саме з Куп`янської окружної прокуратури Харківської області, не врахувавши правовий статус органів прокуратури та їх організаційну структуру.

Куп`янська окружна прокуратура не може бути відповідачем за вимогою ТОВ "Системний електронний експорт" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу оскільки не є окремою юридичною особою у розумінні цивільного та господарського законодавства. Вона є структурним підрозділом органу прокуратури вищого рівня та здійснює свої повноваження у межах єдиної системи органів прокуратури України. Юридичною особою публічного права є Харківська обласна прокуратура, від імені якої та в межах повноважень якої діють окружні прокуратури.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2025 справу №922/2317/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2317/25; відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги Харківської обласної прокуратури на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2025 у справі №922/2317/25 до надходження матеріалів справи.

05.01.2026 справа №922/2317/25 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської обласної прокуратури на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2025 у справі №922/2317/25; установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; установлено строк до 28.01.2026 для подання заяв та клопотань; призначено справу до розгляду на 17.02.2026 об 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

11.02.2026 до Східного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2025 по справі №922/2317/25 без змін, а апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури без задоволення.

Відповідач вважає, що в апеляційній скарзі прокурором не спростовано доводів ТОВ "Системний електронний експорт" та не доведено неспівмірності, на його думку, суми судових витрат на професійну правничу допомогу, заявленої до стягнення. Визначену в апеляційній скарзі прокурором суму в розмірі 2850 гривень, до якої він просить зменшити стягнення, вважає необґрунтованою та безпідставною.

12.02.2026 до Східного апеляційного господарського суду від представника ТОВ "Системний електронний експорт" адвоката Силакова М.А. надійшла заява, в якій просить суд надати можливість брати участь в судових засіданнях в даному апеляційному провадженні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка ухвалою суду від 13.02.2026 задоволення.

Щодо відзиву, поданого відповідачем, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно ч. 4 ст. 262 ГПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається, зокрема, строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.01.2026, серед іншого, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Вказану ухвалу отримано відповідачем в особистому кабінеті підсистеми Електронний суд, користувачем якої він є, 07.01.2026 о 19:41 год, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа в електронний кабінет ТОВ "Системний електронний експорт".

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, ухвала Східного апеляційного господарського суду від 07.01.2026 у справі № 922/2317/25 про відкриття апеляційного провадження вважається врученою відповідачу 08.01.2026, з урахуванням чого останнім днем для подання відзиву на апеляційну скаргу є 23.01.2026

Судом встановлено, що відзив подано поза межами строку (11.02.2026), встановленого судом та без клопотання про його продовження і без викладення причин неподання відзиву в межах встановленого судом строку.

Пунктом 2, 4 ч. 3 ст. 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін.

Частиною 2 статті 118 ГПК України встановлено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про залишення поданого відзиву відповідача без розгляду.

17.02.2026 до суду як від Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, так і від Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області надійшли письмові пояснення щодо апеляційної скарги, в яких вони підтримують доводи та вимоги прокурора, справу просять розглядати без участі їх представників.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 17.02.2026 приймав участь прокурор (апелянт) в залі суду, який підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, вважає обґрунтованими доводи скарги в частині зміни органу прокуратури, за рахунок якої мають відшкодуватись витрати на правничу допомогу; щодо решти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити оскаржуване додаткове рішення без змін.

Позивач -1, -2 своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалися, просили справу розглянути без їх участі.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені у апеляційній скарзі доводи, заслухавши в судовому засіданні прокурора (апелянта) та представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи, розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді Господарського суду Харківської області перебувала справа за позовною заявою Куп`янської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі позивача 1 - Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, позивача 2 - Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, до ТОВ "Системний електронний експорт" про визнання недійсним пункту договору та стягнення 2 365 773,27грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

28.07.2025 відповідач направив до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 60000грн.

Відповідач зазначив, що остаточний розрахунок судових витрат буде наданий до суду у заяві про відшкодування судових витрат разом із підтверджуючими документами, після фактичного їх понесення.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

27.09.2025 ТОВ "Системний електронний експорт" направив до суду заяву про здійснення розподілу судових витрат (зареєстрована Господарським судом Харківської області 02.10.2025 за вх.№ 22913), в якій просив суд включити до судових витрат та стягнути на користь ТОВ "Системний електронний експорт" витрати на правничу допомогу у розмірі 60000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем було подано договір про надання правової (правничої) допомоги № 152 від 17.02.2023, укладений між адвокатським об`єднанням "МАК`С БЛУМ" та ТОВ "Системний електронний експорт"; додаткову угоду № 2 від 22.07.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 152 від 17.02.2023; Акт приймання-передачі наданих послуг з представництва інтересів у Господарському суді Харківської області по справі №922/2317/25 від 26.09.2025; платіжну інструкцію № 3149 від 23.07.2025 року.

Предметом договору № 152 від 17.02.2023, зокрема, є представництво адвокатом (адвокатами) АО "МАК?С БЛУМ" інтересів Клієнта у судах всіх юрисдикцій під час здійснення цивільного, господарського або адміністративного судочинства.

Представництво інтересів відповідача в суді здійснювалось адвокатом Силаковим М.А. В матеріалах справи наявний також ордер, виданий АО "МАК`С БЛУМ" на представництво інтересів ТОВ "Системний електронний експорт" у Господарському суді Харківської області адвокатом Силаковим М.А.

В розділі 4 Договору сторони узгодили, що сума винагороди (гонорару) та порядок проведення розрахунків встановлюються додатковою угодою між Клієнтом та АО "МАК`С БЛУМ".

Згідно додаткової угоди № 2 від 22.07.2025, адвокатське об`єднання прийняло на себе обов`язок надати клієнту наступну правову допомогу: вивчення документів, підготовка, складання відзиву на позовну заяву та інших документів, представництво інтересів ТОВ "Системний електронний експорт" у Господарському суді Харківської області у справі №922/2317/25. Гонорар (винагорода) за представництво інтересів у Господарському суді Харківської області становить 60000,00 грн та сплачується клієнтом до 25 липня 2025 року.

За змістом акту приймання-передачі наданих послуг від 26.09.2025, адвокатом виконані наступні роботи:

-вивчення позовної заяви Куп`янської окружної прокуратури Харківської області та інших доданих документів 3 години;

-формування правової позиції - 2 години;

- підготовка та подача відзиву на позовну заяву до Господарського суду Харківської області - 6 годин;

-участь у судових засіданнях по справі 31.07.2025; 11.09.2025; 18.09.2025; 25.09.2025.

Вартість виконаної роботи за надані послуги складає 60 000,00 гривень.

Наведене свідчить про те, що сторони договору про надання правничої допомоги № 152 від 17.02.2023 узгодили форму гонорару у фіксованому розмірі.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності, господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

За приписами частини шостої цієї ж статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у разі незгоди з розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Колегія суддів також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частини четверта - шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України визначають випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У пункті 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 зазначено таке: "Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи".

Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення суд першої інстанції за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, з урахуванням того, що прокурором не доведено неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, заявленої до стягнення, не знайшов правових підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які, в свою чергу, за висновками суду, відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру, з урахуванням чого дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ "Системний електронний експорт" та покладення на Куп`янську окружну прокуратуру Харківської області судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем в розмірі 60000,00 грн.

Проте, Східний апеляційний господарський суд з зазначеним висновком не погоджується, враховуючи наступне.

Як зазначалось вище, суд може з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

Судова колегія враховує, що під час розгляду судом першої інстанції заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу прокурор та позивачі не заявляли в письмовому вигляді клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

В судовому засіданні Господарського суду Харківської області 27.11.2025 під час розгляду заяви про розподіл витрат на правничу допомогу прокурор надав свої пояснення, проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення заперечував.

Разом з тим, Східний апеляційний господарський суд враховує обсяг складених представником відповідача процесуальних документів та вчинених дій, та зазначає, що, під час розгляду справи судом першої інстанції представник відповідача підготував та подав відзив на позовну заяву та приймав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, загальна тривалість яких складає близько 1 години.

Поряд з цим, вивчення позовної заяви та формування правової позиції є складовими та фундаментальними підготовчими етапами для подання відзиву, що дозволяє відповідачу обґрунтовано заперечити проти вимог позивача.

З урахуванням наведеного, Східний апеляційний господарський суд вважає, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 60000,00 грн є завищеними щодо іншої сторони спору, та у даному випадку з огляду на предмет, складність та обставини справи, обсяг наданих послуг та витрачений адвокатом час у повній мірі не відповідають принципам справедливості, розумності, адже правовідносини сторін у даній справі не є складними (не містять окремих нетипових обставин).

При цьому, апеляційний господарський суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює вказані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону у справі.

У даному випадку недоречними є доводи апелянта, що для визначення обгрунтованого та справедливого розміру витрат на правничу допомогу позивача слід застосовувати загальнодоступні орієнтири щодо середньої вартості години робочого часу адвоката в Україні, з урахуванням яких прокурор вважає, що співмірний обсяг витрат, який у даних обставинах підлягає компенсації іншою стороною складає 2850 грн.

Так, прокурор посилається на данні сайту work.ua, згідно яких середня зарплата адвоката в Україні складає 33000 гривень. Норми тривалості робочого часу на 2025 рік склали 2088 годин в рік при 40 годинному робочому тижні, тобто приблизно 174 годин на місяць (2088/12), отже, за висновками прокурора, середній розмір вартості години робочого часу адвоката у 2025 році складає близько 190 гривень.

За доводами апелянта, з урахуванням фактично витраченого часу, необхідного для аналізу матеріалів справи, формування правової позиції, підготовки та подання відзиву, а також для участі у кожному судовому засіданні у дистанційному форматі, та застосуванні загальнодоступних економічних орієнтирів щодо середньої вартості години робочого часу адвоката в Україні можна дійти висновку, що сума 2 850 гривень може бути розглянута як співмірний обсяг витрат, який у даних обставинах підлягає компенсації іншою стороною.

Поряд з цим, сам прокурор зазначає, що наведений розрахунок не є нормативним та не підміняє критерії, встановлені статтею 126 ГПК України.

Суд зауважує, що посилання апелянта на інформацію, розміщену на веб-сайті Work.ua, відповідно до якої середня заробітна плата адвоката в Україні становить 33 000 грн, не може бути визначальним критерієм для розрахунку розміру компенсації витрат на правничу допомогу. Вказаний ресурс має інформаційно-довідковий характер, формує дані на підставі розміщених вакансій та очікувань роботодавців і не є офіційним статистичним джерелом чи нормативно встановленим орієнтиром вартості адвокатських послуг. Дані такого характеру не враховують особливості здійснення незалежної професійної діяльності адвоката, структури гонорару, податкового навантаження, витрат на організацію професійної діяльності, рівня кваліфікації та досвіду. Крім того, середній рівень заробітної плати найманого працівника не є тотожним вартості професійної правничої допомоги, що надається на підставі договору між адвокатом та клієнтом.

Господарський процесуальний кодекс України не передбачає застосування усереднених показників заробітної плати як критерію визначення розміру витрат на правничу допомогу. Натомість статті 126, 129 ГПК України зобов`язують суд оцінювати реальність, необхідність і розумність витрат з урахуванням конкретних обставин справи, обсягу та характеру наданих послуг, складності спору, витраченого часу, значення справи для сторін та принципів пропорційності і справедливості.

Визначення розміру компенсації витрат на професійну правничу допомогу не є арифметичною операцією множення кількості годин на умовну "середню ставку", а є оціночним процесом, що здійснюється судом з урахуванням критеріїв, встановлених процесуальним законом.

Разом з тим, сам факт погодження сторонами договору про надання правничої допомоги фіксованого розміру гонорару не зобов`язує суд покладати повну суму такого гонорару на іншу сторону спору. Суд втручається не у договірні відносини між адвокатом і клієнтом, а виключно вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами процесу, оцінюючи їх співмірність та обґрунтованість.

Оцінивши обсяг фактично наданих послуг, характер спору, відсутність підвищеної складності справи, незначний обсяг процесуальних документів, а також тривалість судових засідань, колегія суддів дійшла висновку, що покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у розмірі 15000грн є співмірним, відповідає критеріям реальності, необхідності та розумності і узгоджується з принципами справедливості та пропорційності.

У решті заявлених вимог слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що Куп`янська окружна прокуратура не може бути відповідачем за вимогою ТОВ "Системний електронний експорт" про стягнення судових витрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а додаткова постанова в цій частині підлягає зміні враховуючи наступне.

Здатність особисто здійснювати цивільні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільну процесуальну дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 47 ЦПК України).

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (ст. 80 ЦК України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (ч. 1 ст. 89 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про прокуратуру" у системі прокуратури України діють окружні прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюється Генеральним прокурором.

Згідно з п. 5.1 Положення про організаційно-штатну роботу в органах прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора від 06.04.2021 № 82, органи прокуратури утворюються відповідно до Закону України "Про прокуратуру" і можуть функціонувати як юридичні особи або не мати такого статусу.

Юридичними особами в системі органів прокуратури є Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури та спеціалізовані прокуратури (на правах обласних). Вони мають затверджені Генеральним прокурором структуру та штатний розпис.

Органи прокуратури, які не мають статусу юридичної особи, функціонують у структурах та штатних розписах Офісу Генерального прокурора, обласних та прирівняних до них прокуратур.

Пунктом 5.4 Положення встановлено, що у системі органів прокуратури функціонують окружні та спеціалізовані прокуратури (на правах окружних прокуратур). Вони не мають статусу юридичної особи і входять до структур і штатних розписів обласних та прирівняних до них прокуратур.

Тобто, Куп`янська окружна прокуратура входить до структури Харківської обласної прокуратури, яка є юридичною особою та має .

Куп`янська окружна прокуратура Харківської області є структурним підрозділом органу прокуратури вищого рівня та здійснює свої повноваження у межах єдиної системи органів прокуратури України.

З платіжної інструкції, доданої як доказ сплати судового збору за подання позову також вбачається, що платником судового збору є Харківська обласна прокуратура.

Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення, зазначивши у резолютивній частині про стягнення витрат на професійну правничу допомогу саме з Куп`янської окружної прокуратури Харківської області, не врахував наведеного.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апелянта знайшли часткове підтвердження під час перегляду оскаржуваного судового додаткового рішення, а тому додаткове рішення суду першої інстанції про задоволення заяви відповідача підлягає зміні як в частині прокуратури, на яку покладаються витрати ТОВ "Системний електронний експорт" на професійну правничу допомогу, так і в частині стягнутих сум витрат на професійну правничу допомогу на користь відповідача, в розмірі, що зазначений вище, а саме в розмірі 15000грн. В іншій частині заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.2 ч.1 ст.275, ч.4 ст. 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури задовольнити частково.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2025 у справі №922/2317/25 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"Заяву ТОВ "Системний електронний експорт" про ухвалення додаткового рішення (вх. № 22913) задовольнити частково.

Стягнути з Харківської обласної прокуратури (вул.Б.Хмельницького, 4, м.Харків, 61001, код ЄДРПОУ/Умовний код:02910108) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Системний електронний експорт" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 9/11, офіс 502; ідент. код 41683896) 15000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині вимог заяви відмовити.".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 18.02.2026.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін