ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026м. ДніпроСправа № 904/6177/25

За позовом Фізичної особи-підприємця Черкасової Наталії Іванівни, м. Запоріжжя

до Східного квартирно-експлуатаційного управління, м. Дніпро

про визнання недійсним правочину, зобов`язання повернути забезпечення виконання за договором

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Черкасова Наталія Іванівна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Східного квартирно-експлуатаційного управління і просила суд:

- розглядати позовну заяву в порядку спрощеного письмового провадження без виклику сторін;

- витребувати у Відповідача в порядку забезпечення доказів копію виписки з ЄДРПОУ, яка підтверджує державну реєстрацію в установленому законодавством порядку юридичної особи - Східного квартирно-експлуатаційного управління ();

- визнати недійсним правочин Відповідача від 22.10.2025 про одностороннє розірвання Договору № 9 від 24.09.2025, укладеного з ФОП Черкасова Н.І.;

- зобов`язати Відповідача повернути Позивачу забезпечення виконання за Договором № 9 від 24.09.2025 у розмірі 269 999,50 грн.

30.10.2025 від Позивача надійшло клопотання про витребування доказів, що подається одночасно із позовною заявою, в якому він просив суд витребувати у Відповідача () копію виписки з ЄДРПОУ на підтвердження внесення даних та реєстрації юридичної особи у визначеному законодавством порядку (внесення даних у ЄДРПОУ).

30.10.2025 від Позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просив суд:

- накласти арешт на грошові кошти у розмірі 269 999,50 грн., які знаходяться на розрахунковому рахунку Відповідача р/р UA0005178 в Державній казначейській службі України м. Київ як забезпечення за Договором № 9 від 24.09.2025;

- заборонити Державній казначейській службі України вчиняти дії щодо передачі та/або списання коштів у розмірі 269 999,50 грн., які знаходяться на р/р UA 0005178 в Державній казначейській службі України м. Київ до закінчення розгляду спору та набрання рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 03.11.2025 повернуто Черкасовій Наталії Іванівні заяву про забезпечення позову за № б/н від 30.10.2025 з додатками, у т.ч. квитанцію про сплату № 2268-3146-9316-5369 від 27.10.2025 (враховуючи, що заява сформована у системі Електронний суд, вона на адресу Заявника не повертається).

Ухвалою суду від 04.11.2025 позовну заяву залишено без руху; встановлено Позивачу семиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати:

- письмові уточнення позовної заяви стосовно повного найменування Позивача;

- належні докази доплати судового збору у розмірі 00,39 грн.

06.11.2025 від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій він, зокрема уточнив повне найменування Позивача - Фізична особа-підприємець Черкасова Наталія Іванівна.

06.11.2025 через Електронний суд та 18.11.2025 поштою від Позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд:

- накласти арешт на грошові кошти у розмірі 269 999,50 грн., які знаходяться на розрахунковому рахунку Відповідача р/р UA0005178 в Державній казначейській службі України м. Київ як забезпечення за Договором № 9 від 24.09.2025;

- заборонити Державній казначейській службі України вчиняти дії щодо передачі та/або списання коштів у розмірі 269 999,50 грн., які знаходяться на р/р UA 0005178 в Державній казначейській службі України м. Київ до закінчення розгляду спору та набрання рішенням законної сили.

В обгрунтування заяви Позивач зазначає, що 24.09.2025 за результатами проведеного тендеру, між ним та Відповідачем було укладено Договір № 9 про поставку деревини на суму 5 399 990,00 грн. Відповідно до приписів Закону України "Про публічні закупівлі" та вимог тендерної пропозиції Позивач перерахував кошти, чим забезпечив належне виконання своїх зобов`язань за Договором у грошовій формі у розмірі 5% від суми Договору, а саме: 269 999,50 грн. на рахунок для оплати забезпечення виконання Договору - р/р UA0005178 в Державній казначейській службі України м. Київ (цей факт підтверджується умовами укладеного Договору та копією квитанції до платіжної інструкції № 74834 від 22.09.2025). Згідно з умовами Договору, а саме п. 13.3 Замовник (Відповідач) не повертає забезпечення виконання умов Договору та перераховує грошові кошти, визначені пунктом 12.1 Договору, до Державного бюджету України у разі невиконання або неналежного виконання Постачальником (Позивачем) умов Договору.

22.10.2025 на електронну пошту Позивача надійшло повідомлення від Відповідача про те, що останній в односторонньому порядку розриває Договір (через невиконання Постачальником умов Договору № 9) та не повертає забезпечення виконання через такі порушення. Водночас, того ж числа - 22.10.2025 Відповідач прийняв партію товару, яку Позивач поставив на склад - Донецька область, м. Слов`янськ, що спростовує відмову Відповідача від прийняття виконання зобов`язання за умовами Договору № 9 та акцептування прийняття товару на інших умовах (факт прийняття та отримання товару підтверджується копією видаткової накладної № 04 від 22.10.2025). Відповідач також порушив умови Договору в частині належного прийняття товару, а саме: усього на виконання Договору Позивачем було здійснено поставку обсягом 367,60 складометрів деревини на суму 661 676,33 грн. (окремими партіями), проте видаткові накладні не оформив належним чином та не повернув Позивачу їх з печаткою і підписом уповноваженої особи. Натомість Відповідач підтвердив отримання ним товару лише листом № 2596/2363 від 23.10.2025. Також, всупереч приписам чинного цивільного законодавства України та умовам Договору, Відповідач не направив на адресу Позивача проектів додаткової угоди про зміну умов Договору в частині зміни місця поставки і обсягів поставки (в бік зменшення) та про розірвання Договору. Договір і до теперішнього часу зареєстрований в Державній казначейській службі України та обліковується як чинний. Окрім зазначеного, за умовами Договору і Відповідач, і Позивач звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань у разі виникнення обставин непереборної сили (п. 11.1 та 11.2 Договору).

Так, за Заявкою Відповідача поставка товару в кількості 1500 складометрів деревини мала б відбутись у м. Слов`янську Донецької області, проте через активні бойові дії та щільні обстріли міста, Позивач був позбавлений можливості здійснити поставку в такому обсязі. Про такі обставини Позивач повідомив Відповідача і замовив відповідну довідку у військовій адміністрації та ДСНС (відповідні докази будуть надані пізніше, разом з позовною заявою). Водночас, ці обставини підтверджуються Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 (про включення м. Слов`янська до переліку територій бойових дій https://dn.gov.ua/perelik-teritorij-na-yakih-vedutsya-velisya-bojovi-diyi).

Тому Позивач вважає, що дії Відповідача є такими, що суперечать приписам чинного законодавства, умовам Договору та значно порушують його фінансовий інтерес (через одностороннє рішення про неповернення Позивачу забезпечення у розмірі 269 999,50 грн).

Ухвалою суду від 10.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; клопотання Позивача про витребування доказів задоволено; витребувано у Відповідача копію виписки з ЄДРПОУ, яка підтверджує державну реєстрацію в установленому законодавством порядку юридичної особи - Східного квартирно-експлуатаційного управління (); відкладено розгляд заяви про забезпечення позову до надходження від Відповідача витребуваних судом документів.

25.11.2025 від Відповідача надійшла заява на виконання ухвали суду від 10.11.2025.

25.11.2025 від Відповідача надійшов відзив на позов, в якому він проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову.

27.11.2025 від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечував проти доводів Відповідача та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.11.2025 виправлено допущену описку у вступній частині ухвали від 10.11.2025, вірно вказавши: "...за позовом Фізичної особи-підприємця Черкасової Наталії Іванівни, м. Запоріжжя…".

Ухвалою суду від 27.11.2025 заяву Фізичної особи-підприємця Черкасової Наталії Іванівни про забезпечення позову від 06.11.2025 задоволено частково; накладено арешт на грошові кошти у розмірі 269 999,50 грн., які знаходяться на розрахунковому рахунку Східного квартирно-експлуатаційного управління (49000, м. Дніпро, вул. Гончара, 16, ідентифікаційний код в ) р/р UA0005178 в Державній казначейській службі України м. Київ як забезпечення за Договором № 9 від 24.09.2025; в іншій частині заяви про забезпечення позову від 06.11.2025 відмовлено.

03.12.2025 від Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

08.12.2025 від Позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Справу відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглянуто судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.09.2025 між Східним квартирно-експлуатаційним управлінням (далі - Відповідач, Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Черкасовою Наталією Іванівною (далі - Позивач, Постачальник) укладено Договір № 9 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити товар: код за ДК 021:20-7 - Деревина (дрова таких порід: бук, береза, ясен, граб, в`яз, акація, клен, дуб, модрина), а Замовник - прийняти та оплатити товар у порядку і на умовах, визначених Договором, на суму 5 399 990,00 грн.

За умовами п. 2.1 Договору Постачальник повинен поставити товар: код за ДК 021:20-7 - Деревина (дрова таких порід: бук, береза, ясен, граб, в`яз, акація, клен, дуб, модрина) (далі - товар). Товар постачається партіями. Кількість берези в кожній партії не повинна перевищувати 15% від обсягу партії. Інші породи - без обмежень.

Дрова повинні відповідати таким вимогам:

Розмір:

- по довжині - 1,00 м;

- по товщині - від 5 см і більше:

- найбільше відхилення по довжині _+0,15 м;

Дрова повинні відповідати ТУ У16.1-5:2018 за такими показниками;

Не допускається зовнішня трухлява гниль;

Паливна деревина може бути як у корі, так і без кори, має бути очищена від сучків, висота яких не повинна бути більша на 3,0 м.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що ціна Договору становить: без ПДВ 5 399 990,00 грн., ПДВ 0,00 грн. Всього ціна з ПДВ: 5 399 990,00 грн. Кількість, ціна за одиницю товару за Договором визначається у Специфікації (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною Договору.

За умовами п. 4.1 Договору розрахунки проводяться Замовником безготівковим розрахунком на рахунок Постачальника після отримання товару.

Згідно з п. 4.2 Договору оплата здійснюється протягом 120 днів з дня поставки партії товару на підставі акту прийому-передачі товару та (або) видаткових накладних, до якої додається рахунок-фактура, відповідно до ст.ст. 46, 49 Бюджетного кодексу України, у разі отримання Замовником фінансування на здійснення даної закупівлі.

Відповідно до п. 4.3 Договору Замовник має право на відстрочку платежу без застосування до нього будь-яких штрафних санкцій, у разі затримки та/або відсутності фінансування, до отримання такого фінансування.

За умовами п. 4.4 Договору у разі затримки бюджетного фінансування Замовник не несе жодної та будь-якої відповідальності перед Постачальником за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо оплати.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк (термін) поставки та отримання товару: протягом 15 календарних днів з дати відправлення Постачальнику Замовлення на товар (із зазначенням кількості та адреси поставки).

Замовлення направляються на електронну адресу Постачальника до 10.12.2025.

Товар постачається партіями згідно з актом прийому-передачі товару та (або) видаткових накладних, складених Постачальником. Кількість берези в кожній партії не повинна перевищувати 15% від обсягу партії. Інші породи - без обмежень.

Згідно з п. 5.2 Договору Постачальник здійснює поставку товару за вимогою Замовника за такими адресами:

84122, Донецька область, м. Слов`янськ; Донецька область, с. Петрівка 2; Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Дубове; Дніпропетровська область, м. Миколаївка; Дніпропетровська область, паливний склад; Харківська область, м. Харків; Харківська область, м. Чугуїв; Харківська область, паливний склад.

Партія товару належить до приймання, у разі, якщо кількість дров у виборці, яка не відповідає вимогам, зазначеним у п. 2.1, складає не більш як 5%.

Прийом-передача товару Постачальником Замовнику за кількістю здійснюється повноважними представниками сторін в місці поставки товару та оформлюється актом прийому-передачі товару та (або) видатковою накладною. Датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту прийому-передачі товару та (або) видаткової накладної.

Разом з кожною партією товару Постачальник надає такі документи:

- видаткову накладну (3 екземпляри) та (або) акт прийому-передачі товару;

- рахунок-фактуру.

За умовами п. 5.3 Договору виявлені під час прийому поставленого товару недоліки (товар не відповідає вимогам, зазначеним у п. 2.1 розділу 2 Договору) оформлюються відповідним актом, який підлягає підписанню представниками сторін.

Згідно з п. 5.5 Договору Постачальник зобов`язаний протягом 20 календарних днів з моменту оформлення відповідного акту поставити товар у кількості, зазначеній в акті, який відповідає вимогам, зазначеним у п. 2.1 розділу 2 Договору.

За умовами п. 6.1 Договору Замовник зобов`язаний:

6.1.1 своєчасно та у повному обсязі сплачувати за поставлений товар;

6.1.2 приймати поставлені товари відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 6.2 Договору Замовник має право, зокрема:

6.2.1 достроково в односторонньому порядку розірвати Договір у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань Постачальником, повідомивши про це його у строк за 1 календарний день шляхом відправлення відповідного повідомлення на електронну адресу Постачальника ;

6.2.2 контролювати поставку товарів у строки, встановлені Договором;

За умовами п. 6.3 Договору Постачальник зобов`язаний:

6.3.1 забезпечити поставку товарів відповідно до Замовлення на товар, передбаченого Договором;

6.3.2 забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом ІІ Договору.

Згідно з п. 8.2 Договору зміни до Договору про закупівлю можуть вноситись відповідно до норм Цивільного кодексу України і оформляються шляхом укладання відповідної додаткової угоди, яка підписується уповноваженими представниками обох сторін, скріплюється печатками сторін (за наявності) та є невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 11.1 Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором у разі виникнення непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

За умовами п. 11.2 Договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 10 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Згідно з п. 11.3 Договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються ДСНС України або інший уповноважений орган.

Відповідно до п. 11.4 Договору у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 14 днів, кожна зі сторін в установленому порядку має право розірвати Договір.

За умовами п. 12.1 Договору цей Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2025, а в частині розрахунків - до повного виконання взятих сторонами зобов`язань.

Відповідно до п. 13.1 Договору Постачальник забезпечив належне виконання своїх зобов`язань за Договором у грошовій формі у розмірі 5% від суми Договору, а саме: 269 999,50 грн.

Згідно з п. 13.2 Договору за письмовим зверненням Постачальника Замовник протягом п`яти банківських днів повертає забезпечення виконання Договору після належного виконання Постачальником умов Договору у випадках, передбачених статтею 27 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до п. 13.3 Договору Замовник не повертає забезпечення виконання Договору та перераховує грошові кошти, визначені пунктом 12.1 Договору, до Державного бюджету України у разі невиконання або неналежного виконання Постачальником умов Договору.

За умовами п. 13.4 Договору кошти, що надійшли як забезпечення виконання Договору (у разі, якщо вони не повертаються Постачальнику), підлягають перерахуванню до відповідного бюджету.

Специфікацією (Додаток № 1 до Договору) сторони узгодили найменування товару: код за ДК 021:20-7 - Деревина (дрова таких порід: бук, береза, ясен, граб, в`яз, акація, клен, дуб, модрина); країну походження товару: Україна; одиницю виміру - скл.м; кількість: 3000; ціну за одиницю без ПДВ - 1799,996667; суму без ПДВ - 5 399 990,00 грн., ПДВ - 0,00 грн., разом з ПДВ - 5 399 990,00 грн.

Додатковою угодою № 1 від 25.09.2025 до Договору сторони домовились змінити ціну у договорі про закупівлю у бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості/товару і викласти у такій редакції п. 3.1 Договору:

« 3.1 ціна Договору становить: без ПДВ 5 399 970,00 грн., ПДВ 0,00 грн. Всього ціна з ПДВ: 5 399 970,00 грн. Кількість, ціна за одиницю товару за Договором визначається у Специфікації (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною Договору, згідно з Додатком 1 до цієї Додаткової угоди.».

Крім того, сторони вирішили Додаток 1 до Договору «Специфікація» викласти в редакції цієї Додаткової угоди, що додається.

Специфікацією (Додаток № 1 до Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 1) сторони узгодили найменування товару: код за ДК 021:20-7 - Деревина (дрова таких порід: бук, береза, ясен, граб, в`яз, акація, клен, дуб, модрина); країну походження товару: Україна; одиницю виміру - скл.м; кількість: 3000; ціну за одиницю без ПДВ - 1799,99; суму без ПДВ - 5 399 970,00 грн., ПДВ - 0,00 грн., разом з ПДВ - 5 399 970,00 грн.

Додатковою угодою № 2 від 26.09.2025 до Договору сторони дійшли згоди внести зміни до п. 4.2 Договору та викласти його у такій редакції:

«4.2 Оплата здійснюється протягом 120 календарних днів з дня поставки партії товару на підставі акта прийому-передачі товару та (або) видаткових накладних, до якої додається рахунок-фактура, відповідно до статей 46, 49 Бюджетного кодексу України, у разі отримання Замовником фінансування на здійснення даної закупівлі.».

Позивач зазначає, що відповідно до приписів Закону України "Про публічні закупівлі", вимог тендерної документації він забезпечив належне виконання своїх зобов`язань за Договором у грошовій формі у розмірі 5% від суми Договору, а саме: перерахував 269 999,50 грн. на рахунок для оплати забезпечення виконання Договору - р/р UA0005178 в Державній казначейській службі України м. Київ, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 74834 від 22.09.2025.

Як зазначає Позивач та вбачається з матеріалів справи, 06.10.2025 він отримав на свою електронну пошту Замовлення на товар від Відповідача за № 2596/2012 від 06.10.2025, в якому останній з 07.10.2025 просив здійснити поставку дров паливних на паливний склад за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Вільямса, 15, у кількості 1500 скл.м.

Тобто Позивач відповідно до умов Договору мав поставити такий обсяг деревини Відповідачу до 21.10.2025 включно (06.10.2025 + 15 календарних днів).

Позивач зазначає, що здійснити поставку в обсязі 1500,0 скл.м перешкоджали обставини, пов`язані з активними обстрілами м. Слов`янська, про що він у телефонному режимі повідомив Відповідача та попросив про заміну місця поставки згідно з умовами Договору (з переліку зазначених місць поставки, визначених у Договорі). Також Позивач повідомив Відповідача про майбутнє документальне підтвердження обставин, які виникли поза межами його волі (за отриманням довідки про виникнення форс-мажорних обставин Позивач звернувся до ДСНС Донецької області та військової адміністрації).

Однак, як зазначає Позивач та вбачається з матеріалів справи, 09.10.2025 він отримав на свою електронну пошту друге Замовлення на товар від Відповідача за № 2596/2120 від 09.10.2025, в якому останній з 10.10.2025 просив здійснити поставку дров паливних на паливний склад за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Вільямса, 15 (на той самий склад), у кількості 1500 скл.м.

Тобто Позивач відповідно до умов Договору мав поставити такий обсяг деревини Відповідачу до 24.10.2025 включно (09.10.2025 + 15 календарних днів).

На виконання умов Договору Позивач поставив на склад Відповідача у м. Слов`янськ товар у загальній кількості 367,6 скл.м на загальну суму 661 676,33 грн., що підтверджується видатковими накладними:

- № 01 від 09.10.2025 у кількості 98,0 скл.м на суму 176 399,02 грн. (рахунок-фактура № 01 від 09.10.2025, акт приймання-передачі запасів від 09.10.2025);

- № 02 від 14.10.2025 у кількості 105,3 скл.м на суму 189 538,95 грн. (рахунок-фактура № 02 від 14.10.2025, акт приймання-передачі запасів від 14.10.2025);

- № 03 від 17.10.2025 у кількості 104,0 скл.м на суму 187 198,96 грн. (рахунок-фактура № 03 від 17.10.2025, акт приймання-передачі запасів від 17.10.2025);

- № 04 від 22.10.2025 у кількості 60,3 скл.м на суму 108 539,40 грн. (рахунок-фактура № 04 від 22.10.2025, акт приймання-передачі запасів від 22.10.2025),

які підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень.

При цьому, як зазначає Позивач, 19.10.2025 він письмово повідомив Відповідача про заміну місця поставки згідно з умовами Договору, у зв`язку з неможливістю поставки товару у м. Слов`янськ у повному обсязі (через активні ворожі обстріли).

У листі за № 2596/2327 від 22.10.2025 (повідомлення про розірвання договору) Відповідач зазначив, що на виконання умов Договору на електронну адресу Позивача 06.10.2025 було направлене замовлення на товар із зазначенням адреси поставки: Донецька область, м. Слов`янськ та кількості поставки - 1500 скл.м, строк поставки 15 днів, починаючи з 07.10.2025. Однак по закінченню строку поставки станом на 22.10.2025 Позивач не виконав замовлення: не поставив дрова у замовленій кількості (поставлено лише 307,3 скл.м) у визначений строк, чим не виконав умови Договору.

У зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) зобов`язань Позивачем за Договором, керуючись п. 6.2.1 Договору, Відповідач має намір розірвати Договір в односторонньому порядку, про що направляється дане повідомлення. Також зазначено, що Позивач забезпечив належне виконання своїх зобов`язань за Договором у грошовій формі у розмірі 5% від суми Договору. Відповідно до умов Договору та Закону України "Про публічні закупівлі" Відповідач не повертає забезпечення виконання Договору у разі не виконання або неналежного виконання Позивачем умов цього Договору.

Листом за № 2596/2362 від 23.10.2025 Відповідач на лист Позивача від 19.10.2025 повідомив, що Договором чітко визначено, що право на визначення адреси поставки та кількості поставки належить виключно йому; він направляє замовлення на поставку, виходячи з потреби у дровах на паливних складах за зазначеними у договорі адресами. Так, на виконання умов Договору, враховуючи потребу, на електронну адресу Позивача 06.10.2025 було направлене замовлення на товар із зазначенням адреси поставки: Донецька область, м. Слов`янськ та кількості поставки - 1500 скл.м та 09.10.2025 було направлено замовлення на товар із зазначенням адреси поставки: Донецька область, м. Слов`янськ та кількості поставки - 1500 скл.м.

Листом за № 2596/2363 від 23.10.2025 Відповідач підтвердив поставку Позивачем товару відповідно до замовлення на товар за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Вільямса, 15, у загальній кількості 367,60 скл.м, а також повідомив, що за всіма фінансовими документами, які отримані від Позивача на суму 661 676,33 грн., буде здійснена оплата після надходження фінансування.

Листом за № 2596/2380 від 24.10.2025 Відповідач зазначив, що на виконання умов Договору на електронну адресу Позивача 06.10.2025 було направлене замовлення на товар із зазначенням адреси поставки: Донецька область, м. Слов`янськ та кількості поставки - 1500 скл.м, строк поставки 15 днів, починаючи з 07.10.2025. Однак по закінченню строку поставки станом на 22.10.2025 Позивач не виконав замовлення: не поставив дрова у замовленій кількості у визначений строк, чим не виконав умови Договору. Крім того, Відповідач повідомив Позивача, що Договір розірвано в односторонньому порядку з 24.10.2025.

Позивач зазначає, що укладаючи Договір, сторони узгодили місце поставки - перелік складів, куди товар має бути поставлений партіями. Цей перелік складався зі складів Відповідача, розташованих у трьох областях України, і не передбачав поставки товару в одну точку відвантаження (м. Слов`янськ Донецької області). Таким чином, на думку Позивача, Відповідач в односторонньому порядку фактично змінив умови Договору, не погоджуючи це з іншою стороною зобов`язання. Тож, змінюючи умови Договору в частині визначення місця виконання зобов`язання, Відповідач здійснив порушення, яке призвело до неможливості виконання належним чином договірних умов Позивачем. Дії Відповідача під час виконання ним зобов`язань за Договором свідчать про фактичне зменшення обсягів поставки товару без отримання на це згоди іншої сторони Договору (через відсутність додаткової угоди про зменшення обсягів поставки), що є порушенням не тільки умов Договору, а й норм Цивільного кодексу України, Закону України "Про публічні закупівлі".

Отже, на думку Позивача, за умови відсутності додаткової угоди про зміну умов Договору та його розірвання, укладених сторонами належним чином (в письмовій формі), правочин (лист-повідомлення Відповідача від 22.10.2025) про одностороннє розірвання Договору та рішення про неповернення суми забезпечення виконання зобов`язань у розмірі 269 999,50 грн. є неправомірним та таким, що порушує права і фінансові інтереси другої сторони Договору.

Вказані обставини стали підставою для звернення Позивача з позовом до суду.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

За приписами ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом вище, Позивач відповідно до Замовлень на товар:

- за № 2596/2012 від 06.10.2025 мав поставити обсяг деревини Відповідачу у кількості 1500 скл.м до 21.10.2025 включно (06.10.2025 + 15 календарних днів);

- за № 2596/2120 від 09.10.2025 мав поставити обсяг деревини Відповідачу у кількості 1500 скл.м до 24.10.2025 включно (09.10.2025 + 15 календарних днів).

Водночас, Позивач лише частково поставив на склад Відповідача у м. Слов`янськ товар у загальній кількості 367,6 скл.м на загальну суму 661 676,33 грн., а саме:

- 09.10.2025 у кількості 98,0 скл.м;

- 14.10.2025 у кількості 105,3 скл.м;

- 17.10.2025 у кількості 104,0 скл.м;

- 22.10.2025 у кількості 60,3 скл.м.

Тобто, Позивачем порушено строк поставки товару, передбачений п. 5.1 Договору.

Крім того, Відповідачем було замовлено 3000 скл.м деревини, а Позивачем поставлено лише 367,6 скл.м, обсяг недопоставки складає 2 632,4 скл.м, тобто 87,75% від обсягу, замовленого Відповідачем.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як вказувалось вище, відповідно до п. 6.2 Договору Замовник має право, зокрема:

6.2.1 достроково в односторонньому порядку розірвати Договір у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань Постачальником, повідомивши про це його у строк за 1 календарний день шляхом відправлення відповідного повідомлення на електронну адресу Постачальника .

У листі за № 2596/2327 від 22.10.2025 (повідомлення про розірвання договору) Відповідач зазначив, що на виконання умов Договору на електронну адресу Позивача 06.10.2025 було направлене замовлення на товар із зазначенням адреси поставки: Донецька область, м. Слов`янськ та кількості поставки - 1500 скл.м, строк поставки 15 днів, починаючи з 07.10.2025. Однак по закінченню строку поставки станом на 22.10.2025 Позивач не виконав замовлення: не поставив дрова у замовленій кількості (поставлено лише 307,3 скл.м) у визначений строк, чим не виконав умови Договору. У зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) зобов`язань Позивачем за Договором, керуючись п. 6.2.1 Договору, Відповідач має намір розірвати Договір в односторонньому порядку, про що направляється дане повідомлення. Також зазначено, що Позивач забезпечив належне виконання своїх зобов`язань за Договором у грошовій формі у розмірі 5% від суми Договору. Відповідно до умов Договору та Закону України "Про публічні закупівлі" Відповідач не повертає забезпечення виконання Договору у разі не виконання або неналежного виконання Позивачем умов цього Договору.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Незважаючи на односторонній характер дій особи, вони можуть породжувати певні правові наслідки як для цієї особи, так і для інших осіб. Таким чином, правочин вважається одностороннім у тому разі, коли до виникнення цивільних прав та обов`язків призводить волевиявлення одного суб`єкта цивільного права.

За змістом положень ч. 3 ст. 202 Цивільного кодексу України одностороння відмова від договору за загальним правилом кваліфікується як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спрямованим на виникнення юридичних наслідків цивільно-правового характеру.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

За приписами ч.ч. 1-6 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.ст. 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17).

Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з порушенням Позивачем встановленого строку поставки, а також недопоставкою, що є істотним порушенням умов Договору, Відповідач розірвав цей Договір.

При цьому, Позивачем було здійснено забезпечення належного виконання своїх зобов`язань за Договором у грошовій формі у розмірі 5% від суми Договору, а саме: 269 999,50 грн., що прямо передбачено пунктом 13.1 Договору.

Разом з тим, у пункті 13.3 Договору вказано, що Замовник не повертає забезпечення виконання Договору та перераховує грошові кошти, визначені пунктом 12.1 Договору, до Державного бюджету України у разі невиконання або неналежного виконання Постачальником умов Договору.

Отже, розірвання Договору відбулось у повній відповідності до умов Договору.

При цьому, забезпечення виконання Договору повертається тільки при належному виконанні Договору.

Оскільки недопоставка деревини з боку Позивача становить 2 632,4 скл.м, тобто 87,75% від обсягу, замовленого Відповідачем, враховуючи, що строк поставки порушено за обома Замовленнями, правові підстави для повернення забезпечення у розмірі 269 999,50 грн. відсутні.

Доводи Позивача щодо зміни Відповідачем в односторонньому порядку умов Договору відносно адрес поставки товару суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про публічні закупівлі" у тендерній документації зазначаються такі відомості, зокрема кількість товару та місце його поставки; строки поставки товарів.

Згідно з ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім визначених випадків.

Так, на думку Позивача, Замовлення на 3 000 скл.м на одну адресу (м. Слов`янськ) порушує п. 5.2 Договору, оскільки це перелік всіх адрес, куди необхідно було поставити деревину.

Водночас, пункт 5.2 Договору містить перелік можливих адрес поставки товару (куди Позивач здійснює поставку товару за вимогою Відповідача), а не зобов`язання розподіляти товар між ними. Жодної кількісної прив`язки, пропорцій чи обмежень у Договорі немає.

Підпунктом 6.3.1 пункту 6.3 Договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів відповідно до Замовлення на товар, передбаченого Договором.

Замовленням на товар за № 2596/2012 від 06.10.2025 та Замовленням на товар за № 2596/2120 від 09.10.2025 було визначено конкретну адресу поставки товару, а саме Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Вільямса, 15.

Отже, Позивач в силу умов Договору не міг на власний розсуд обирати місця поставки товару.

Пункт 5.2 Договору не забороняє направляти весь обсяг на одну з адрес для забезпечення рівномірного наповнення складів (як зазначено у Замовленні на товар за № 2596/2012 від 06.10.2025 та Замовленні на товар за № 2596/2120 від 09.10.2025).

Крім того, жодним пунктом Договору не забороняється здійснення поставки всього обсягу товару за однією адресою.

Позивач погодився з цими умовами при укладенні Договору.

Тобто, оскільки Договір не містить прямої заборони на поставку на одну адресу з переліку, таке Замовлення є правомірним і не є зміною істотних умов.

Отже, направлення Замовлень на одну з погоджених адрес повністю відповідає умовам Договору, не змінює істотних умов, не створює нових обов`язків для Позивача.

До того ж, на думку Позивача, прийняття товару 22.10.2025 нібито свідчить про акцепт продовження строку поставки.

Водночас, вказане твердження також не узгоджується з умовами Договору, оскільки прийняття мінімальної партії 22.10.2025 (60,3 скл.м) після спливу строку не є продовженням строку поставки решти замовлення і не позбавляє права Відповідача на розірвання Договору.

Твердження Позивача про те, що розірвання Договору мало оформлюватись шляхом укладення відповідної додаткової угоди, суд вважає безпідставними, оскільки пп. 6.2.1 п. 6.2 Договору прямо передбачає право Відповідача на дострокове в односторонньому порядку розірвання Договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань Позивачем шляхом повідомлення електронною поштою. При цьому, укладення додаткової угоди у такому випадку не потрібно.

Посилання Позивача на наявність форс-мажорних обставин (воєнний стан на території України та активні обстріли м. Слов`янська), що спричинило порушення строку поставки, не підтверджено належними доказами.

Так, згідно з п. 11.3 Договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються ДСНС України або іншим уповноваженим органом.

Факт воєнного стану на території України не є автоматичним форс-мажором без доказів його безпосереднього впливу на виконання зобов`язань за Договором (сертифікат ТПП України або аналогічний).

Позивач не надав таких доказів, при цьому, лист Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації за № 81-68/268-25 від 21.10.2025 та лист Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області за № 181зі/20/02-2025 від 24.10.2025 не є документами, які підтверджують форс-мажорні обставини.

При цьому, Договір був укладений сторонами 24.09.2025, тобто під час тривалої дії воєнного стану на території України, а тому Позивач повинен був усвідомлювати всі ризики настання несприятливих обставин ведення господарської діяльності, зокрема у воєнний стан.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду і у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у cправі № 908/2287/17 визначено (п. 74-77):

Частиною першою статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Тобто сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Звідси об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20 зазначено, що суди попередніх інстанцій вважали, що єдиним доказом існування форс-мажорних обставин є довідка Торгово-промислової палати, втім ця позиція є помилковою. Існування обставин форс-мажору щодо порушення/невиконання зобов`язань, які виникли внаслідок укладення договору оренди між резидентами України, може доводитися будь-якими доказами.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 вказав, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати. Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних. Звідси Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

З урахуванням наведеної правової позиції, слід визнати, що воєнний стан на території України сам по собі не означає, що Позивач не може здійснювати поставку товару.

При цьому, Позивач здійснив часткові поставки (367,6 скл.м), включаючи після обстрілів.

Факт здійснення Позивачем регулярних поставок у ті ж самі дати (09.10.2025, 14.10.2025, 17.10.2025, 22.10.2025) сам по собі спростовує наявність непереборної сили.

Бойові дії в регіоні є загальновідомими, але не звільняють від виконання договірних зобов`язань без доведення причинно-наслідкового зв`язку.

У постанові від 13.02.2024 у справі № 917/272/23 Верховний Суд звернув увагу на те, що сам факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу не може бути безумовною підставою для звільнення сторони від виконання договірних зобов`язань, оскільки само по собі не свідчить про принципову неможливість виконання стороною своїх договірних зобов`язань.

З урахуванням викладеного, Позивач не довів, що виникнення відповідних форс-мажорних обставин мало для нього наслідком неможливість виконання свого зобов`язання з поставки товару, тобто, не доведено, що це порушення сталось внаслідок вказаної обставини непереборної сили, що виключає підстави для звільнення Позивача від відповідальності за порушення зобов`язання.

З огляду на викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на Позивача.

Частина 9 статті 145 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Як вказувалось вище, ухвалою суду від 27.11.2025 заяву Фізичної особи-підприємця Черкасової Наталії Іванівни про забезпечення позову від 06.11.2025 задоволено частково; накладено арешт на грошові кошти у розмірі 269 999,50 грн., які знаходяться на розрахунковому рахунку Східного квартирно-експлуатаційного управління (49000, м. Дніпро, вул. Гончара, 16, ідентифікаційний код в ) р/р UA0005178 в Державній казначейській службі України м. Київ як забезпечення за Договором № 9 від 24.09.2025; в іншій частині заяви про забезпечення позову від 06.11.2025 відмовлено.

З огляду на те, що позовні вимоги Позивача задоволенню не підлягають, то вказані обставини дають підстави суду стосовно скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 27.11.2025.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 145, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Судові витрати у справі покласти на Позивача.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2025 у справі № 904/6177/25.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

19.02.2026