ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026м. ДніпроСправа № 904/7090/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Перової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, матеріали справи

за позовом Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону державної служби України з надзвичайних ситуацій, 50002, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Кобилянського, буд.223 А,

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", 52210, Дніпропетровська область, м.Жовті Води, вул.Олеся Гончара, буд.2,

про стягнення заборгованості

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованості за договором № 72/19/54-зв від 26.01.2024 у розмірі 328 244,31 грн, з яких: заборгованість за договором 274 378,13 грн, втрати від інфляції (згідно статті 625 ЦК України) 25 326,83 грн, проценти за користування коштами (згідно статті 625 ЦК України) 8 981,01 грн, пеня (згідно пункту 5.3. договору) - 19 558,34 грн, а також судового збору у розмірі 3 938,93 грн.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2025 справу № 904/7090/25 передано на розгляд судді Перовій О.В.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

22.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач не погоджується із нарахованими позивачем до стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені. Відповідач вважає, що розмір заявленої до стягнення неустойки є таким, що не відповідає наслідкам неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань спричинене не з його вини та просить суд зменшити розмір неустойки на 90 %. Звертає увагу суду на те, що позивачем не надано жодних доказів завдання збитків, спричинених неналежним виконанням своїх зобов`язань відповідачем.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже статтею 248 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив межі розумного строку для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а саме: не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно з частинами другою, третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2024 між Державним воєнізованим гірничорятувальним (аварійно-рятувальним) загоном державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі позивач, виконавець) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі відповідач, замовник) був укладений договір № 72/19/54-зв про надання платних послуг.

Відповідно до пункту 1.1. договору виконавець зобов`язується надати послуги, зазначені в п.1.2. договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Виконавець зобов`язується надати в порядку та на умовах даного договору послуги пожежних і рятувальних служб код ДК 021:2015 - 7525 (послуги з проведення спеціальних робіт та робіт з профілактики обладнання на Новокостянтинівській, Інгульській та Смолінській СхідГЗК), визначені у додатку №2 (пункт 1.2. договору).

Виконавець надає на об`єктах Замовника за його викликом або заявкою послуги відповідно Переліку послуг з проведення спеціальних робіт та робіт з профілактики обладнання з використанням спеціальних засобів захисту та оснащення на шахтах ДП СХІДГЗК та їх вартість (додаток №2 який є невід`ємною частиною договору) (пункт 2.1. договору).

У разі невиконання або порушення замовником своїх грошових зобов`язань виконавець має право призупиняти надання платних послуг. Виконавець не несе жодної відповідальності за призупинення надання платних послуг, пов`язаних з безпекою технологічного процесу, у разі невиконання або порушення замовником своїх грошових зобов`язань (пункт 2.2. договору).

Замовник зобов`язується сплачувати, відповідно до умов договору, виконавцю витрати, що пов`язані з наданням платних послуг (пункт 3.1. договору).

Оплата за надання платних послуг проводиться протягом 10 календарних днів після підписання сторонами акта здавання-приймання платних послуг (пункт 3.2. договору).

При виникненні обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх зобов`язань замовником щодо оплати надання платних послуг, терміново повідомити про це виконавця шляхом надсилання листа на електронну адресу виконавця із дублюванням цього листа шляхом надсилання за поштовою адресою виконавця (пункт 3.3. договору).

Після надання послуг виконавець надає замовнику для підписання два екземпляри акту здавання - приймання платних послуг, а замовник зобов`язаний підписати акт здавання - приймання платних послуг впродовж 5-ти календарних днів з моменту отримання його від виконавця та один підписаний примірник направити на адресу виконавця.

В разі наявності у замовника мотивованих заперечень щодо обсягів чи якості виконаних платних послуг замовник впродовж 10 календарних днів зобов`язаний направити на поштову адресу виконавця мотивовані заперечення на акт здавання-приймання платних послуг.

У разі відсутності впродовж 20 (двадцяти) календарних днів мотивованої відмови замовника від підписання акту здавання - приймання платних послуг такий акт вважається підписаним, а послуги-прийнятими замовником без зауважень та підлягають оплаті в порядку, визначеному цим договором. (пункт 3.4. договору).

Орієнтовна вартість платних послуг визначена Протоколом узгодження договірної ціни (додаток №1, який є невід`ємною частиною договору) та становить 763 638,29 грн (сімсот шістдесят три тисячі шістсот тридцять вісім гривень 29 коп), крім того податок на додану вартість 20% - 152 727,66 грн. Загальна вартість складає - 916 365,95грн (дев`ятсот шістнадцять тисяч триста шістдесят п`ять гривень 95 коп) (пункт 4.1. договору).

Підставою для оплати наданих послуг є акт здавання-приймання платних послуг та наданого виконавцем рахунку. Акт здавання-приймання платних послуг підписується сторонами (пункт 4.6. договору).

При невиконанні або неналежному виконанні обов`язків по цьому договору замовник і виконавець несуть однакову відповідальність згідно з чинним законодавством України (пункт 5.1. договору).

За порушення терміну оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов`язків за даним договором (пункт 5.3. договору).

Сторони домовились, що на підставі статті 631 ЦК України договір набирає чинності з 01.01.2024 і діє по 31.12.2024 року, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (пункт 8.1. договору).

Даний договір має юридичну силу на умовах дійсності договору на постійне та обов`язкове обслуговування об`єктів ДП СхідГЗК ДВГРЗ ДСНС України при наявності такого договору (пункт 8.2. договору).

Невід`ємною частиною договору є: додаток №1 - Протокол узгодження договірної ціни; додаток №2 - Перелік послуг з проведення спеціальних робіт та робіт з профілактики обладнання з використанням спеціальних засобів захисту та оснащення на шахтах ДП СХІДГЗК та їх вартість (пункт 9.1. договору).

Договір та додатки до нього підписані сторонами та скріплені печатками без зауважень та заперечень до нього.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення договору № 72/19/54-зв про надання платних послуг від 26.01.2024, строк дії договору, умови виконання послуг, факт виконання/невиконання послуг, правомірність заявленої до стягнення основної заборгованості, інфляційних втрат, 3 % річних та пені.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, ураховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

У відповідності до приписів статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи не містять доказів того, що договір № 72/19/54-зв про надання платних послуг від 26.01.2024 визнавався недійсними у судовому порядку.

На виконання умов договору Державним воєнізованим гірничорятувальним (аварійно-рятувальний) загоном державної служби України з надзвичайних ситуацій надано послуги Державному підприємству "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на загальну суму 274 378,13 грн, що підтверджується підписаними без зауважень та заперечень сторонами актами здавання приймання платних послуг № 1229, 1230, 1237, 1238 від 30.09.2024 року, № 1237,1328, 1329, 1330, 1331, 1332, 1333, 1334, 1335,1336, 1337 від 16.10.2024, № 1484, 1485, 1486, 1487, 1488 від 13.11.2024, № 1595, 1596, 1597, 1598, 1599, 1600, 1601, 1602, 1603 від 28.11.2024.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень сторін стосовно обсягів, строку, вартості та якості наданих послуг. Жодних заперечень з приводу отримання послуг сторонами не надано.

Станом на день прийняття рішення у справі заборгованість за договором № 72/19/54-зв про надання платних послуг від 26.01.2024 складає 274 378,13 грн, що підтверджується матеріалами справи, тому підлягає до стягнення.

Щодо нарахування інфляційних втрат у розмірі 25 326,83 грн за період з 10.10.2024 по 10.12.2025, 3 % річних у розмірі 8 981,01 грн за період з 10.10.2024 по 10.12.2025 та пені у розмірі 19 558,34 грн у період з 10.10.2024 по 11.12.2025.

Положеннями статті 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Особливості регулювання грошових зобов`язань встановлено статтею 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 ЦК України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

При виконанні або неналежному виконанні обов`язків по цьому договору замовник і виконавець несуть однакову відповідальність згідно з чинним законодавством України (пункт 5.1. договору).

Відповідно до пункту 5.3. договору сторони погодили, що за порушення терміну оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пені за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов`язків за даним договором.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем строків оплати за надані послуги, вимоги про стягнення з нього інфляційних втрат за період з 10.10.2024 по 10.12.2025, 3 % річних за період з 10.10.2024 по 10.12.2025 та пені у період з 10.10.2024 по 11.12.2025 заявлено позивачем обґрунтовано.

Контррозрахунок відповідач не надав.

Перевіривши розрахунок позивача заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, 3 % річних та пені, суд доходить висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, арифметично правильним, відповідає вимогам чинного законодавства, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 90 %.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90 %, враховувавши такі обставини:

- взаємне неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором не створило жодних негативних наслідків як для сторін, так і для третіх осіб;

- неналежне виконання своїх договірних зобов`язань спричинене не з вини відповідача, а з незалежних від нього підстав, які полягають у відсутністю коштів, які прямо пов`язані з невиконанням своїх договірних зобов`язань ДП НАЕК Енергоатом, який є єдиними покупцем продукції ДП СхідГЗК уранового оксидного концентрату у 2021-2022 згідно умов договору № 82-020-08-19-01169 на поставку уранового оксидного концентрату від 22.11.2019. Продукція ДП СхідГЗК використовується виключно для виробництва паливних елементів для атомних електростанцій України, які є відокремленими підрозділами ДП НАЕК Енергоатом;

- у зв`язку із запровадженням воєнного стану та пошкодженням Кременчуцького НПЗ, наказом в.о. генерального директора ДП СхідГЗК від 01.03.2022 за № 778/к виведено у вимушений тимчасовий простій робітників ДП СхідГЗК до 01.04.2023.

Відповідач звертає увагу суду на те, що сума, заявлена до стягнення, є досить великою і сплата всієї суми одразу може призвести до зупинки діяльності підприємства та банкрутства. Запровадження заходів примусового стягнення вищезазначеної суми, яка для ДП СхідГЗК є дуже суттєвою, призведе до тривалого блокування рахунків підприємства, що, у свою чергу стане причиною затримки виплати заробітної плати, сплати податків та інших обов`язкових платежів, неможливості сплати комунальних платежів, закупки виробничо-господарської продукції та зупинення виробництва, а також - до неможливості виконання підприємством своїх договірних зобов`язань та, у свою чергу накладання штрафних санкцій. Арешт рахунків підприємства унеможливить розрахунки за енергоносії, що, в свою чергу потягне припинення енергопостачання підрозділів підприємства, які в цьому випадку можуть загрожувати екологічній безпеці міста Жовті Води, через специфіку своєї діяльності.

Також зазначає, що позивач не надав жодних доказів завдання збитків, спричинених неналежним виконанням своїх зобов`язань відповідачем.

Розмір 3 % річних передбачений законодавством (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України), отже, вирішуючи питання про зменшення заявленого до стягнення розміру 3 % річних, суд має виходити з конкретних обставин у розглядуваній справі, які мають юридичне значення, а також наявності виключних (надзвичайних) обставин, які вплинули на несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 виснувала, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Із цього випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення. Велика Палата Верховного Суду також вказала, що проценти річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

Водночас у зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду, зменшуючи розмір неустойки, штрафу, процентів річних, не позбавила кредитора можливості захистити власні інтереси шляхом стягнення процентів річних у тому розмірі, який відповідно до обставин справи одночасно виконує компенсаційну функцію для кредитора, але не є надмірним для боржника.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України).

Зменшення розміру неустойки залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. За відсутності в законі переліку виняткових обставин та врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК України на власний розсуд та за своїм внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність / відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення і його конкретний розмір.

Отже питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує на підставі статті 551 ЦК України, статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність / відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих обставин, що свідчать про наявність/ відсутність підстав для вчинення такої дії. Схожа за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 05.09.2023 у справі №907/583/22, від 28.11.2023 у справі №916/1504/22, від 03.12.2024 у справі №904/872/24, від 03.12.2024 у справі № 909/321/24.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є різними, оскільки щоразу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватися й оцінюватися судом у порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка подає відповідне клопотання (постанови Верховного Суду від 09.04.2024 у справі № 908/145/23, від 13.03.2024 у справі № 904/5899/21, від 21.02.2024 у справі № 922/3438/23).

Суд звертає увагу, що договір № 72/19/54-зв про надання платних послуг був укладений сторонами 26.01.2024, тоді як вимушений тимчасовий простій робітників ДП СхідГЗК , на який покликається відповідач, був до 01.04.2023.

Крім того, відповідачем не надано до своєї заяви згаданого наказу, а також договору № 82-020-08-19-01169 на поставку уранового оксидного концентрату від 22.11.2019, укладеного між ДП НАЕК Енергоатом та ДП СхідГЗК, на який посилається відповідач, як на підставу неналежного виконання своїх договірних зобов`язань у даній справі з обставин, які не залежали від нього.

Заявляючи заяву про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідач лише узагальнено зазначив, що розмір заявленої до стягнення неустойки є таким, що не відповідає наслідкам неналежного виконання ДП «СхідГЗК» своїх договірних зобов`язань, а позивач у позові не вказав, що йому завдано збитків несвоєчасним виконанням робіт.

Пунктом 3.3. договору сторони передбачили, що при виникненні обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх зобов`язань замовником щодо оплати надання платних послуг, терміново повідомити про це виконавця шляхом надсилання листа на електронну адресу виконавця із дублюванням цього листа шляхом надсилання за поштовою адресою виконавця. Водночас матеріали справи не містять жодних доказів щодо повідомлення позивача про виникнення обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх зобов`язань щодо оплати надання платних послуг.

Право на зменшення розміру неустойки є дискреційним правом суду, яке може бути реалізованим з дотриманням статті 86 ГПК України та на підставі статті 551 ЦК України.

Суд зазначає, що розмір заявлених до стягнення процентів річних відповідає розміру встановленому законом (3 %), інфляційних втрат та пені.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 вказала, що обставини, які є підставою для зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер.

До заяви про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач не надав жодних доказів на підтвердження викладених у відзиві міркувань щодо неналежного виконання ним своїх зобов`язань щодо оплати за договором, які могли б підтвердити наявність обставин, що надають право на зменшення розміру штрафних санкцій.

Ураховуючи викладене, з огляду на усталену та послідовну судову практику застосування статті 551 ЦК України, зважаючи на правове регулювання спірних правовідносин, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 72/19/54-зв від 26.01.2024 у розмірі 274 378,13грн, інфляційних втрат у розмірі 25 326,83 грн, 3 % річних у розмірі 8 981,01 грн та пені у розмірі 19 558,34 грн.

Щодо судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (стаття 9 Закону України "Про судовий збір").

Оскільки при зверненні до Господарського суду Дніпропетровської області через систему "Електронний суд" заявлено вимогу майнового характеру (328 244,31 грн), то позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на відповідача у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону державної служби України з надзвичайних ситуацій до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", 52210, Дніпропетровська область. м.Жовті Води, вул.Олеся Гончара, буд.2, на користь Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону державної служби України з надзвичайних ситуацій, 50002, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Кобилянського, буд.223 А, заборгованість у розмірі 274 378,13 грн (двісті сімдесят чотири тисячі триста сімдесят вісім гривень 13 копійок), інфляційні втрати у розмірі 25 326,83 грн (двадцять п`ять тисяч триста двадцять шість гривень 83 копійки), 3 % річних у розмірі 8 981,01 грн (вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят одна гривня 01 копійка), пеню у розмірі 19 558,34 грн (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 34 копійки) та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 17.02.2026

Суддя О.В. Перова