УХВАЛА

м. Київ

04.02.2026Справа № 919/927/13
За заявою Публічного акціонерного товариства "Механізація будівництва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус Плюс"

(ідентифікаційний код 30475947)

про банкрутство

Суддя Івченко А.М.

Представники: відповідно до протоколу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заявник звернувся до Господарського суду міста Севастополя з заявою про порушення справи про визнання боржника банкрутом, оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Ухвалою Господарського суду міста Севастополя від 22.08.2013 порушено провадження у справі № 919/927/13.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Севастополя від 22.11.2013 затверджено реєстр вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду міста Севастополя від 16.12.2013 визнано боржника банкрутом та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Вудуда Г.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 замінено ліквідатора боржника на арбітражного керуючого Пояркова В.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 продовжено ліквідатору боржника строк для подання суду на затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу до 18.11.2023.

24.10.2023 від ліквідатора боржника надійшла заява про дострокове припинення його повноважень.

Враховуючи викладене вище, розгляд справи призначено на 05.12.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 відкладено розгляд справи на 30.01.24; зобов`язано ліквідатора боржника надати суду на затвердження звіт та ліквідаційний баланс.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2024 справу № 919/927/13 передано судді Івченко А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 прийнято справу до свого провадження та призначено її розгляд на 27.03.24; зобов`язано ліквідатора банкрута надати суду на затвердження звіт та ліквідаційний баланс; зобов`язано учасників провадження у справі надати пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 відкладено розгляд справи на 22.05.24; відсторонено арбітражного керуючого Пояркова В.О. від виконання повноважень ліквідатора банкрута у справі № 919/927/13; зобов`язано кредиторів провести збори кредиторів на яких вирішити питання щодо кандидатури арбітражного керуючого, строку ліквідаційної процедури, відповідний протокол надати суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2024 відкладено розгляд справи на 24.07.24; зобов`язано кредиторів провести збори кредиторів на яких вирішити питання щодо кандидатури арбітражного керуючого, строку ліквідаційної процедури, відповідний протокол надати суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2024 відкладено розгляд справи на 02.10.24; запропоновано арбітражним керуючим Гусару І.О., Карасюку О.В., Комлику І.С., Реверуку П.К., Титаренку М.О.

02.09.2024 від арбітражного керуючого Комлика І.С. надійшла заява про участь.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2024 призначено ліквідатором банкрута у справі № 919/927/13 арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 04.02.2013 № 130); зобов`язано ліквідатора банкрута здійснити заходи в ліквідаційній процедурі відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, надати суду ліквідаційний баланс банкрута та звіт ліквідатора до 01.12.2024; зобов`язано районну в м. Києві державну адміністрацію відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців за місцезнаходженням боржника, внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відомості про ліквідатора банкрута; зобов`язано арбітражного керуючого Пояркова В.О. передати ліквідатору банкрута протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали бухгалтерську та всю іншу документацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус Плюс", печатки і штампи, матеріальні та всі інші цінності.

13.12.2024 від ліквідатора банкрута надійшло клопотання про продовження строку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2024 задоволено клопотання ліквідатора банкрута про продовження строку; продовжено ліквідатору банкрута строк для подання суду на затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута на шість місяців, тобто до 01.06.2025.

24.06.2025 від ліквідатора банкрута надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 призначено до розгляду клопотання ліквідатора банкрута про закриття провадження у справі на 20.08.25; запропоновано учасникам провадження у справі надати пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2025 відкладено розгляд клопотання ліквідатора банкрута про закриття провадження у справі на 22.10.25; запропоновано учасникам провадження у справі надати пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2025 відкладено розгляд клопотання ліквідатора банкрута про закриття провадження у справі на 04.02.26.

04.02.2026 від АТ «ПУМБ» надійшли пояснення.

В судовому засіданні судом розглянуто клопотання ліквідатора банкрута про закриття провадження у справі.

11 червня 2025 року ліквідатором ТОВ "Тонус Плюс" Комликом І.С. було проведено засідання комітету кредиторів, з наступним порядком денним:

1. Обрання голови та секретаря засідання комітету кредиторів.

2. Розгляд проміжного звіту ліквідатора ТОВ "Тонус Плюс".

3. Вирішення інших питань

про що складено Протокол № 11/06-25 засідання комітету кредиторів у справі про банкрутство ТОВ «Тонус Плюс".

Про засідання комітету кредиторів було повідомлено шляхом надсилання поштового відправлення на адреси: Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк", ОСОБА_1 . Однак, не було повідомлено ОСОБА_2 , оскільки кредитор перебуває на тимчасово окупованій території.

За наслідками проведеного засідання комітету кредиторів було прийнято рішення про закриття провадження у справі № 919/927/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус Плюс".

З 21.10.2019 введений в дію Кодекс України з процедур банкрутства. З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу. Тобто, перехід від регулювання передбаченого Законом до регулювання передбаченого Кодексом здійснюється негайно (безпосередня дія як спосіб дії в часі нормативно-правових актів) шляхом здійснення подальшого розгляду справи про банкрутство відповідно до положень Кодексу.

Відповідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 2 Господарського процесуального кодексу України однією із засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи.

Процедура банкрутства за своєю суттю є конкурсним процесом, основною метою якого, зокрема, є рівномірне і справедливе задоволення вимог всієї сукупності кредиторів неплатоспроможного боржника.

Процедури банкрутства за вимогами Кодексу України з процедур банкрутства мають строковий характер.

У відповідності до частини 1 статті 58 КУзПБ у ліквідаційній процедурі ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника у строк, що не перевищує 12 місяців.

Ліквідатором боржника Комликом І.С. встановлено, що процедура ліквідації у справі №919/927/13 про банкрутство ТОВ "Тонус Плюс", була відкрита за нормами Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" згідно постанови Господарського суду міста Севастополя від 16.12.2013, тобто процедура триває майже 12 років, але до теперішнього часу її не завершено.

При цьому, станом на момент подання клопотання ефективних заходів у вказаній процедурі арбітражними керуючими, які виконували повноваження ліквідатора боржника, не проведено, передбаченої Кодексом України з процедур банкрутства мети введення вказаної процедури не досягнуто.

Ліквідація боржника - це припинення існування суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом. Ліквідаційна процедура, як стадія провадження у справі про банкрутство, є однією з найбільш ймовірних та прогнозованих процедур, які застосовуються до неплатоспроможного боржника та є механізмом виведення з ринку нерентабельних та неперспективних підприємств.

Процедура банкрутства є процесом, який характеризуються як специфічним складом учасників, кожен з яких вступаючи в провадження у справі наділяється особливим процесуальним правами та обов`язками, зумовленим характером відносин неплатоспроможності. Передусім це зумовлено особливістю провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників, стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.

Участь кредитора у такому провадженні не може бути формальною. Будучи учасником провадження у справі про банкрутство кредитор наділений широким обсягом прав та повноважень, в тому рахунку правом на звернення до суду в межах провадження у справі про банкрутство із заявою про визнання недійсними правочинів боржника, звернення зі скаргою на дії (бездіяльність) ліквідатора, визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону, реалізуючи які він має діяти своєчасно та у належний спосіб.

Тобто, під час здійснення провадження у справі про банкрутство кредитор в силу наявних у нього прав не може безумовно покладатися у здійсненні дій з оскарженню правочинів чи інших дій направлених на виявлення, повернення майна банкрута лише на ліквідатора. Як особа зацікавлена у задоволені наявних в нього грошових вимог до боржника у повному обсязі, кредитор має діяти розсудливо та проявляти уважність щодо стану своїх прав.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2024 по справі №22/20б/2011.

Також, ліквідатором ТОВ "Тонус Плюс" встановлено, те що єдине майно боржника знаходиться на тимчасово окупованій території України (а саме в м. Севастополь). Відповідно, він позбавлений можливості здійснювати свої повноваження щодо інвентаризації, оцінки та реалізації активів, а також не має фізичного доступу до майна боржника. Відсутні реальні механізми впливу на процес управління, збереження та продажу майна, що унеможливлює виконання основних завдань ліквідаційної процедури.

З огляду на це, об`єктивна недосяжність майнових активів боржника виключає можливість результативного завершення ліквідаційної процедури та виконання основної мети банкрутства, якою є задоволення вимог кредиторів відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

Ліквідатор банкрута зазначає, що аналізуючи передані документи попереднім ліквідатором ТОВ "Тонус Плюс" та інформацію в Єдиному Державному реєстрі судових рішень ліквідатор Комлик І.С. встановив, що здебільшого кредитори не приймали активної участі у справі про банкрутство боржника, зокрема не приймали участі у відповідних судових засіданнях; не ініціювали питання щодо скликання зборів кредиторів у відповідному складі для вирішення тих чи інших питань у цій справі тощо.

При цьому будь-яких заяв про відмову від своїх вимог до Боржника кредиторами, задля припинення своєї участі у процедурі банкрутства як учасниками провадження (сторони у справі), до суду не подавалося.

З огляду на це, можна зробити висновок про фактичну бездіяльність учасників провадження, що у сукупності з тривалістю процедури банкрутства понад 11 років, відсутністю доступу до майна боржника на окупованій території та відсутністю значної участі кредиторів, свідчить про втрату актуальності справи та неможливість досягнення цілей процедури ліквідації.

Таке зволікання не відповідає засаді розумності строків розгляду справи, передбаченій ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, та є порушенням принципу належного урядування у розумінні практики ЄСПЛ.

Пунктом 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), учасником якої є Україна, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сюрмелі проти Німеччини" від 08.06.2006 визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції тривалість судового провадження, яке продовжувалося у судах понад 16 років та відсутність ефективних засобів оскарження затяжного характеру триваючого розгляду цивільної справи в національному законодавстві Німеччини.

Близького за змістом висновку ЄСПЛ дійшов у рішенні у справі «Парінов проти України», в якому суд визнав тривалість провадження у справі про банкрутство понад дев`ять років такою, що не відповідала вимозі «розумного строку», а отже порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Водночас на державні органи покладено обов`язок щодо дотримання принципу «належного урядування» і ті з них, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України»),

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 10.12.2019 у справі № 906/1290/15 зазначила, що «відсутність предмета спору» в розумінні пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України означає припинення існування спірних правовідносин внаслідок певних обставин (оплати боргу, знищення предмета спору, скасування оспорюваного акта).

Поточний ліквідатор боржника Комлик І.С., здійснив усі можливі дії: вивчив документи попередніх ліквідаторів, ознайомився з матеріалами справи в Господарському суді міста Києва, надіслав запити до реєструючих та контролюючих органів, проаналізував витяги з реєстрів, скликав засідання комітету кредиторів, підготував звіт.

Норми статті 90 КУзПБ, які визначають порядок та підстави закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), як і інші положення цього Кодексу, не містять окремого визначення такої підстави для закриття провадження у справі про банкрутство як-то відсутність предмета спору (знищення предмета спору), однак протилежний підхід, тобто продовження провадження у справі за цих умов, матиме наслідком порушення прав та інтересів боржника, кредиторів та в цілому суперечитиме спрямованості законодавства про банкрутство.

У постанові від 17.04.2024 року у справі № 5006/27/1166/2012 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що відсутність встановлення обставин щодо наявності майна боржника, унеможливлюють успішне завершення процедури банкрутства боржника та позбавляють можливості досягнення легітимної мети Кодексу України з процедур банкрутства, що через призму судового контролю у цій категорії справ, не можуть бути залишені поза увагою господарського суду під час вирішення питання закриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Також, суд касаційної інстанції наголосив, що з метою вирішення у майбутньому проблеми банкрутства підприємств, майно яких перебуває наразі на тимчасово окупованій території України, у КУзПБ впроваджено положення, яке передбачає можливість поновлення провадження у справі про банкрутство. Так, у разі, якщо після закриття провадження у справі буде виявлено майно банкрута, достатнє для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі, суд за клопотанням учасника справи може поновити провадження у справі (абзац 2 частини 3 ст. 65 КУзПБ).

Отже, з урахуванням викладеного, враховуючи фактичну недосяжність майна, тривалість процедури понад розумні строки, та бездіяльність кредиторів, суд ухвалив клопотання ліквідатора банкрута задовольнити, закрити провадження у справі про банкрутство № 919/927/13.

Враховуючи вищезазначене, керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст. 77-79, 86, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ліквідатора банкрута про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі № 919/927/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тонус Плюс" (ідентифікаційний код 30475947).

3. Припинити дію мораторію, який введено 22.08.2013.

4. Копію ухвали направити учасникам провадження у справі.

Повний текст ухвали складено 17.02.2026

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М. Івченко