ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про витребування доказів

"13" лютого 2026 р. Справа № 916/3690/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Букарова Т.О., розглянувши у підготовчому засіданні клопотання керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси про витребування доказів, у справі

за первісним позовом: Керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси (65069, м. Одеса, вул. Краснова, 10; код ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Біржова, 1; ),

до відповідача-1: Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, буд. 18; ),

до відповідача-2: Приватного підприємства Оріон-77 (65038, м. Одеса, Фонтанська дорога, 155/11; ),

про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання вчинити певні дії.

За участю представників сторін:

від прокуратури - прокурор Полубок-Грузінова Д.Ю.;

від позивача - не з`явився;

від відповідача-1 - Бєлоусюк О.;

від відповідача-2 - адвокат Савенко Г.С.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Приватного підприємства Оріон-77, в якій просить:

- Визнати недійсним договір оренди берегозахисної споруди від 01.10.2017 №132/юр, укладений між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Приватним підприємством Оріон-77;

- Зобов`язати Приватне підприємство Оріон-77 повернути територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради берегозахисну споруду у вигляді ділянки штучного піщаного пляжу, загальною площею 1500 кв.м., розташовану між траверсами №9 та №10 другої черги ПЗС в районі 13 станції Великого Фонтану у м. Одеса.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді з метою усунення порушень земельного законодавства, недійсності оспорюваного договору, а також на неправомірний обіг майнових прав на земельні ділянки прибережної захисної смуги Чорного моря та недодержання визначеного законодавством порядку користування ними та сплати орендної плати в економічно невигідному розмірі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.09.2025 (суддя Павленко Н.А.) прийнято до розгляду позовну заяву Керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове у справі в засіданні суду.

Надалі на підставі розпорядженням розпорядження керівника апарату Господарському суді Одеської області від 17.12.2025 № 341, відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відрахуванням наказом голови суду №28-к від 16.12.2025 судді Павленко Н.А. зі штату суду, на виконання пункту 10.6.4. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів від 20.03.2025 № 17-01/2025, з метою дотримання строків визначених ГПК України, призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 916/3690/25, за результатами якого вказану справу передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.

Ухвалою суду від 22.12.2025 прийнято справу № 916/3690/25 до провадження судді Нікітенка С.В. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи постановлено почати спочатку та призначено підготовче засідання у справі в засіданні суду.

27 січня 2026 року до суду від керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси надійшла заява, в якій прокурор просить суд:

- Поновити Київській окружній прокуратурі міста Одеси строк на подання клопотання про витребування доказів судом.

- Задовольнити клопотання Київської окружної прокуратури міста Одеси про витребування доказів судом та витребувати в Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради докази, а саме копії документів:

проєкту на протизсувні заходи на Одеському узбережжі від Аркадії до мису Великий Фонтан із робочими кресленнями;

додатків до актів введення (приймання) в експлуатацію державною комісією завершених будівництвом протизсувних споруд, зокрема робочих креслень, актів та схем розбивки споруд, актів рефулювання піску, журналів виконання робіт, що стосуються реалізації протизсувних заходів на Одеському узбережжі в районі пляжу «Курортний» між траверсами № 9 - № 10;

первинних документів, що стали підставою для постановлення піщаного пляжу «Курортний» між траверсами № 9 - № 10 на бухгалтерський облік;

паспорту об`єкта будівництва, паспорту технічного стану споруди інженерного захисту, схеми генерального плану території споруди інженерного захисту від зсувів та обвалів щодо штучного піщаного пляжу «Курортний» між траверсами № 9 - № 10.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор посилається на ті обставини, що Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради подало відзив на позовну заяву, до якого долучило певні докази у справі, які на думку прокурора підтверджують будівництво ділянки штучного піщаного пляжу між траверсами № 9 та № 10 в районі пляжу «Курортний» в м. Одесі як споруди під час реалізації протизсувних заходів.

Як зазначає прокурор, до суду відповідачем-1 подано копію проєктного завдання (том XIV) на протизсувні заходи 2-ої черги ділянка від Аркадії до мису Великий Фонтан, що розроблене у 1966 році Одеським філіалом проєктного інституту «Укргіпрокомунбуд».

Проте вказаний проєкт із відповідними кресленнями на протизсувні заходи 2-ої черги до пояснень на позовну заяву не додано.

Також прокурор вказує, що на 2 аркуші цього письмового доказу міститься інформація щодо складу проєкту, який складається із 16 томів, зокрема тому І «Генплан и графические приложения», том IV «Морские берегоукрепительные сооружения. Пояснительная записка и расчеты», том V «Морские берегоукрепительные сооружения. Вариант I чертежи», том VI «Морские берегоукрепительные сооружения. Вариант II чертежи», том VIII «Расчеты устойчивости оползневых склонов, инженерные мероприятия и отвод поверхностных вод». Зазначене безумовно свідчить про те, що поданий відповідачем-1 письмовий доказ не є проєктом протизсувних заходів.

В актах приймання в експлуатацію державною комісією завершених будівництвом протизсувних споруд, що подані відповідачем-1 до суду, зазначено про те, що до них є додатки робочі креслення, акти та схеми розбивки споруд, акти прихованих робіт, виконавчі плани ліжок споруд, паспорти на з/б вироби тощо.

Відповідачем-1 не подано суду додатків до актів приймання в експлуатацію завершених будівництвом протизсувних споруд. Проте наявність у відповідача-1 самих актів свідчить про те, що він володіє і додатками до них.

Також прокурор, звертає увагу на поданий представником відповідача-1 доказ «Том XIV. Проектное задание на противооползневые мероприятия 2-ой очереди в г. Одессе участок от Аркадии до мыса Большой Фонтан. Организация строительства. Пояснительная записка и чертежи. г. Одесса. 1966 г. Инд.2650» містить загальну інформацію щодо протизсувних заходів на ділянці між Аркадією та мисом Великий Фонтан. Проте у ньому немає інформації щодо конкретних місць розташування споруд, штучних пляжів, їх технічних характеристик.

З огляду на зазначені вимоги закону та оскільки представник відповідача-1 доводить, що ділянка піщаного пляжу будувалася як споруда на підставі проєктного завдання на протизсувні заходи, саме відповідач-1 повинен володіти технічною документацією щодо неї паспортом об`єкта будівництва, технічного стану споруди, схемою генерального плану території споруди інженерного захисту від зсувів та обвалів.

До отримання пояснень відповідача-1 на позовну заяву із доданими до нього копіями документів прокурор не був обізнаний про наявність письмових доказів, про які зазначено у цьому клопотанні, а тому не міг разом з позовною заявою подати ні копії відповідних документів, ні клопотання до суду про їх витребування у відповідачів.

Представник Одеської міської ради у підготовче засідання 13.02.2026 не з`явився.

Прокурор у підготовчому засіданні 13.02.2026 підтримав клопотання про витребування доказів та заяву про поновлення процесуального строку на подання клопотання про витребування доказів, просив їх задовольнити, з підстав викладених у заявах та клопотанні.

Представники відповідачів у підготовчому засіданні 13.02.2026 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про витребування доказів та заяви про поновлення процесуального строку на подання клопотання про витребування доказів, просили відмовити в їх задоволенні.

У судовому засіданні 13.02.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали і повідомлено присутніх представників сторін про час складення повної ухвали.

Розглянувши клопотання прокурора про витребування доказів та заяву про поновлення процесуального строку на подання клопотання про витребування доказів, суд дійшов до таких висновків.

В силу ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зміст вищенаведених норм ГПК України свідчить про те, що права сторони на вчинення процесуальних дій (в даному випадку подання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи) обумовлені наявністю певних обмежень та умов, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Разом з тим, в аспекті зазначеного суд вважає за доцільне звернутись до практики ЄСПЛ, який у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі Walchli v. France, заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; ТОВ Фріда проти України, заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016). Зважаючи на викладене, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій.

Наведена норма процесуального права пов`язує можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо поновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності з поданням доказів цього.

Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Пропуск процесуального строку це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причин, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Суд зауважує, що за змістом процесуального закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже в кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому, відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належних їм процесуальних прав, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання відповідних заяв.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, слід наголосити на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу положень статті 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів, є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Рівні можливості щодо здійснення своїх процесуальних прав і обов`язків є ключовим елементом змагальності сторін як одного із принципів господарського судочинства.

За таких обставин, наведені прокурором аргументи в обґрунтування причин пропуску строку на подання клопотання про витребування доказів у даній справі є поважними та об`єктивними. Відтак, суд приходить до висновку про необхідність поновлення керівнику Київської окружної прокуратури м. Одеси строку на подання клопотання про витребування доказів.

Крім того, відповідно до частин 1, 3 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом групи однотипних документів як доказів додатково зазначаються ознаки, що дозволяють ідентифікувати відповідну групу документів.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 2 ст. 81 ГПК України у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов`язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності, проте, суд наділяється в тому числі організаційно-розпорядчими повноваженнями, необхідними для здійснення ним функцій органу правосуддя та прийняття законних і обґрунтованих судових актів.

Судом враховано, що згідно з частиною 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У відповідності з положеннями Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 ГПК України головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, слід наголосити на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу положень статті 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів, є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Рівні можливості щодо здійснення своїх процесуальних прав і обов`язків є ключовим елементом змагальності сторін як одного із принципів господарського судочинства.

Одночасно суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази (ч. 4 ст. 81 ГПК України).

Відтак, для встановлення дійсних обставин справи, які входять в предмет доказування, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси та витребувати зазначені у прохальній частині клопотання документи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ГПК України будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч. 9 ст. 81 ГПК України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 81, 113, 119, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Київської окружної прокуратури м. Одеси про поновлення процесуального строку на подання клопотання про витребування доказів задовольнити.

2. Поновити Київській окружній прокуратурі м. Одеси процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів.

3. Клопотання Київської окружної прокуратури м. Одеси про витребування доказів задовольнити.

4. Витребувати у Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради () докази, а саме копії наступних документів:

проєкту на протизсувні заходи на Одеському узбережжі від Аркадії до мису Великий Фонтан із робочими кресленнями;

додатків до актів введення (приймання) в експлуатацію державною комісією завершених будівництвом протизсувних споруд, зокрема робочих креслень, актів та схем розбивки споруд, актів рефулювання піску, журналів виконання робіт, що стосуються реалізації протизсувних заходів на Одеському узбережжі в районі пляжу Курортний між траверсами № 9 - № 10;

первинних документів, що стали підставою для постановлення піщаного пляжу Курортний між траверсами № 9 - № 10 на бухгалтерський облік;

паспорту об`єкта будівництва, паспорту технічного стану споруди інженерного захисту, схеми генерального плану території споруди інженерного захисту від зсувів та обвалів щодо штучного піщаного пляжу Курортний між траверсами № 9 - № 10.

5. Встановити Управлінню інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, буд. 18; ) строк для подання до суду витребуваних доказів - протягом десяти календарних днів, з дня отримання даної ухвали суду.

6. У разі неможливості подання витребуваних доказів у встановлений судом строк, повідомити про це письмово протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали суду.

7. Повідомити Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, буд. 18; ), що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд може застосувати до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

8. Відповідно до приписів ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

9. Ухвала набрала законної сили 13.02.2026.

Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Повну ухвалу складено 17.02.2026.

Суддя Нікітенко Сергій Валерійович