ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.02.2026м. СумиСправа № 920/1647/25

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28, м. Суми, 40003, код 43316700)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (вул. Реміснича, буд. 35, м. Суми, 40004, код 41884537)

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 18386,05 грн

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати недійсною Додаткову угоду № 1 від 03.03.2021 (якою збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 4,052325 грн з ПДВ) до договору № 30100032, укладеного 29.01.2021 між Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 02.09.2021 (якою збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 4,274863 грн з ПДВ) до договору №30100032 укладеного 29.01.2021 між Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 27.10.2021, якою збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 4,586088 грн з ПДВ до договору №30100032, укладеного 29.01.2021 між Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 25.11.2021, якою збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 4,855310 грн з ПДВ до договору №30100032, укладеного 29.01.2021 між Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 6 від 22.12.2021, якою збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 5,151427 грн з ПДВ до договору №30100032, укладеного 29.01.2021 між Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»;

- стягнути з ТОВ «Енера Суми» (40004, м. Суми, вул. Реміснича, 35, код 41884537) на користь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Г. Кондратьєва, 28, м. Суми, 40003, безпідставно сплачені кошти в сумі 18386,05 грн.

Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Позов обґрунтовано тим, що за результатами публічної закупівлі між сторонами було укладено договір на постачання електричної енергії споживачу №30100032 від 21.01.2021 (далі по тексту договір). Відповідно до умов договору ціна 1кВт/год купованої електричної енергії становить 3,85 грн з ПДВ. Внаслідок укладення спірних додаткових угод збільшилися ціни за постачання електричної енергії більше ніж на 10% від ціни, визначеної договором; спірні додаткові угоди були укладені без належних на те підстав та обґрунтованого документального підтвердження щодо підвищення ціни на електричну енергію, чим порушено норми Закону України «Про публічні закупівлі» та положення договору. Враховуючи безпідставність підписання спірних додаткових угод, відповідачу надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 18386 грн 05 коп., тому вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідач заперечує проти позову в повному обсязі з огляду на те, що між сторонами було правомірно укладено додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару до договору, оскільки такі зміни відповідають нормам чинного законодавства, а саме Закону України «Про публічні закупівлі». Також зазначає, що позивачем не доведено що зміст спірних додаткових угод до Договору суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Рух справи. Процесуальні дії суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.12.2025 справу № 920/1647/25 розподілено для розгляду судді Джепі Ю.А.

Ухвалою суду від 15.12.2025 позовну заяву б/н від 05.12.2025 (вх.№6279 від 08.12.2025) у справі №920/1647/25 залишено без руху: відмовлено у задоволенні клопотання Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відстрочення сплати судового збору б/н від 05.12.2025 (вх.№6282 від 08.12.2025) у справі №920/1647/25; встановлено Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом дев`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання суду доказів сплати судового збору в сумі 14534,40 грн в установленому законом порядку.

У зв`язку з призначенням судді Джепи Ю.А. на посаду судді Центрального апеляційного господарського суду (Указ Президента України від 13.12.2025 №934/2025 Про призначення судді), був проведений повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2025 справу №920/1647/25 призначено судді Резніченко О.Ю.

22.12.2025 від представника позивача надійшла заява (вх.№6116 від 22.12.2025) про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 23.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та за наявними у справі матеріалами.

02.01.2026 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх. №5), у якому зокрема, звернув увагу на те, що позивачем не надано жодного розрахунку ціни позову та жодних доказів на його підтвердження та обґрунтування. Відповідачу не зрозуміло, що стало підставою для проведення такого розрахунку та його механізм або порядок.

Ухвалою суду від 23.01.2026 залишено позов без руху та встановлено позивачу строк 5 днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позову, а саме: надання обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, із зазначенням періодів виникнення заборгованості, погашення заборгованості (за наявності).

28.01.2026 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви №1533-10-26 від 28.01.2026 (вх. 463), у якій позивачем виконано обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, із зазначенням періодів виникнення заборгованості.

Відповідно до ухвали суду від 28.01.2026 суд постановив продовжити розгляд справи №920/1647/25, призначити розгляд справи на 17.02.2026 (без проведення судового засідання).

02.02.2026 від відповідача надійшла заява (письмові пояснення на заяву про усунення недоліків) (вх. №528).

Щодо клопотання про заміну назви позивача (викладене у заяві про усунення недоліків від 28.01.2026, вх. №463).

Позивач зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 №517 «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України» Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції () перейменовано на Сумське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України ().

Отже, з огляду на викладене, суд вважає вірною назвою позивача Сумське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України () та задовольняє клопотання позивача.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) (), правонаступником якого є Позивач - Сумське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України () - за результатами проведення публічної закупівлі (оголошення UA- 2020-12-16-000706-с на офіційному майданчику Прозорро), укладено договір із ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» №30100032 від 21.01.2021 про постачання електричної енергії споживачу (далі за текстом договір) на загальну суму 870100,00 грн та орієнтовним обсягом 226 000 кВт/год.

Відповідно до умов укладеного договору ціна (тариф) електричної енергії становила 3,85 грн за 1 кВт/год.

Згідно з п. 5.1. Договору, Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Відповідно до п. 5.3. договору умови цього Договору не повинні відрізнятися від змісту пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця закупівлі. Істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

- Зменшення обсягів закупівлі, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача (п. 5.3.1.)

- Збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (п. 5.3.2.).

- Погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та кості товарів, робіт, послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку (п. 5.3.5.).

Відповідно до п. 5.6. договору у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару. Згідно із ч.6 ст.67 Закону України «Про ринок електричної енергії», з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 р. №3304-04/33869-06 «Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії», Сторони можуть використовувати інформацію з вебсайту ДП «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку.

У подальшому Сторонами укладено ряд додаткових угод №№ 1,2,4-6 до Договору № 30100032 від 29.01.2021, якими збільшено вартість одиниці товару та зменшено обсяг постачання..

На думку позивача, зазначені додаткові угоди були укладені з порушенням умов договору, а саме:

- Додатковою угодою № 1 від 03.03.2021 збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 4,052325 грн з ПДВ та кількість електричної енергії до 215503 кВт/год;

- Додатковою угодою № 2 від 02.09.2021 збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 4,274863 грн з ПДВ та кількість електричної енергії до 208977 кВт/год;

- Додатковою угодою № 4 від 27.10.2021 збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 4,586088 грн з ПДВ та кількість електричної енергії до 201859 кВт/год;

- Додатковою угодою № 5 від 25.11.2021 збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 4,855310 грн з ПДВ та кількість електричної енергії до 197630 кВт/год;

- Додатковою угодою № 6 від 22.12.2021 збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 5,151427 грн з ПДВ та кількість електричної енергії до 194425 кВт/год;

Внаслідок укладення додаткових угод №№ 1,2, 4-6 ціну електричної енергії за 1 кВТ/год. збільшено з 3,85 грн до 5,151427 грн з ПДВ.

- Додатковою угодою № 8 від 30.12.2021 збільшено ціну за одиницю товару на

електроенергію з 3,85 грн до 5,403770 грн з ПДВ та кількість електричної енергії до 192672 кВт/год.

На думку позивача, додаткові угоди №№ 1,2, 4-6 до договору не відповідають вимогам п. 2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Крім цього, внаслідок підвищення цін на електричну енергію на підставі додаткових угод, які підлягають визнанню недійсними, №№ 1,2, 4-6 до договору, Позивач надмірно сплатив Відповідачу 18386,05 грн, відтак па підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України Позивач має право вимагати від постачальника електричної енергії (Відповідача) повернення вказаної суми.

Враховуючи вищезазначене, та наявність правових підстав для визнання недійсними додаткових угод №№ 1,2, 4-6 до договору слід прийти до висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача 18386,05 грн надмірно сплачених коштів за цим договором у судовому порядку.

У зв`язку із вищевикладеним позивач був змушений звернутись до суду із позовом.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлює Закон України «Про публічні закупівлі».

Метою Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено, що договір про закупівлю це договір, що укладається між замовником і учасником торгів за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

У цій справі, як вже раніше зазначалося, сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України Про публічні закупівлі, який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону (в редакції на момент укладення додаткової угоди №1) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Верховним Судом у справі №927/491/19 зазначено, що обмеження у 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни, та від кількості підписаних додаткових угод.

Таким чином, збільшення ціни за одиницю товару більш ніж на 10% від визначеної в договорі у будь-якому випадку суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Як було встановлено судом вище, Додатковою угодою № 1 від 03.03.2021 до Договору, ціну 1 кВт*год з 3,85 грн з ПДВ до 4,052325 грн з ПДВ, тобто на 9,57% від ціни, визначеної у договорі.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання недійсною додаткової угоди №1 до договору з підстав порушення сторонами вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки збільшення ціни за одиницю товару за наслідками її укладення відбулося в межах 10% від визначеної в договорі.

Тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод №№ 2, 4-6 до договору.

Судом встановлено, що підписання сторонами додаткових угод до Договору, зокрема №2, 4-6, призвело до необґрунтованого збільшення ціни (тарифу) електричної енергії понад 10%, а в цілому на 12,17%, що відповідно порушує вимоги чинного законодавства та не відповідає приписам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону.

Таким чином, оспорюванні додаткові угоди, якими підвищено ціну на електричну енергію укладені в порушення вимог ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та повинні бути визнані недійсними з огляду на наступне.

Законом України «Про публічні закупівлі» встановлюються правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Одними з основних засад (принципів) бюджетного законодавства та Закону України «Про публічні закупівлі» є максимальна економія, ефективність та пропорційність, добросовісна конкуренція серед учасників.

На момент підписання Договору Відповідачеві було відомо про ціни на електричну енергію що існували на ринку. Підписавши Договір, Відповідач погодився з його умовами, в тому числі щодо ціни товару.

Поряд із цим, TOB «ЕНЕРА СУМИ» мало право відмовитися від укладення відповідного договору згідно з ч. 7 ст. 33 Закону України «Про публічні закупівлі», в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, однак не скористалося цим.

Тож рішення Відповідача про підписання договору є його добровільним волевиявленням, про те, що він згоден на умови договору, в тому числі ціну за одиницю товару на день підписання договору.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі в редакції на час укладення договору).

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 656 Цивільного кодексу України, до договору купівлі- продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі- продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону № 922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону № 922-VIII вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Наведене підтверджується також історичним тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII. У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: «Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі».

Отже, вказана норма Закону № 922-VIII в редакції до 19 квітня 2020 року не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Зазначена норма була змінена Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» № 114-IX від 18 вересня 2019 року (далі - Закон № 114-ІХ), яким Закон № 922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, в новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.

Як убачається з пояснювальної записки до проєкту Закону № 114-ІХ, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії «ціновому демпінгу» коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.

За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом № 114-ІХ у вказану норму пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати «ціновий демпінг» з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю.

У абзаці 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Отже, Закон встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону, зокрема, - у випадку коливання цін товару на ринку чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Тобто, неухильним аспектом при застосуванні п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону при збільшенні ціни за одиницю товару є підтвердження (наявність) факту коливання ціни такого товару на ринку та встановлення саме пропорції такого коливання.

Аналогічну правову позицію щодо підстав зміни ціни за одиницю товару у договорі про закупівлю підтримав суд касаційної інстанції (постанови Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/383/22, від 16.02.2023 у справі №903/366/22, від 09.06.2022 у справі №927/636/21 та від 07.12.2022 у справі №927/189/22.

Так, суди переглядаючи справи за касаційними скаргами відповідачів погодились із висновками судів апеляційної інстанції, що сторони у випадку коливання цін на ринку (як в бік зменшення, так і в бік збільшення ціни) наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін.

До того ж, законодавець не пов`язує підвищення закупівельних цін для постачальника як підставу для зміни істотних умов договору про закупівлю, передбачену ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 звертає увагу, що право тлумачити норму права є виключним правом суду.

У цій же постанові Верховний Суд зазначає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (п. 123-124 постанови ВСУ від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 виснувала, що сторони договору про закупівлю електричної енергії можуть неодноразово збільшувати ціну товару в разі її коливань на ринку, але не більше, ніж на 10% від ціни, визначеної при укладанні договору також і у випадку закупівлі бензину і дизельного палива, природного газу та електричної енергії.

У даному випадку, сторонами вносилися зміни до договору, що призвело до підвищення ціни в цілому на 12,17% порівняно з первинною ціною Договору.

Так сторонами без належного підтвердження підстав, в порушення норм та положень укладеного Договору, підписано додаткові угоди №2, 4-6 до Договору, якими суттєво збільшено ціну за одиницю товару, що, в свою чергу, не відповідає вимогам тендерної документації та очікуванням замовника щодо економного витрачання бюджетних коштів.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку, що при укладенні позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» додаткових угод №2, 4-6 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 21.01.2021 №30100032, сторони не дотримали вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, оскільки безпідставно змінили істотні умови Договору, кожного разу при укладенні Додаткових угод сторонами договору належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни електричної енергії в період виконання умов договору. Сторонами договору не підтверджено належними доказами коливання ціни електричної енергії і під час розгляду цієї справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У той же час, ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Враховуючи те, що додаткові угоди № 3, 4-6 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 21.01.2021 №30100032 укладено з порушенням вимог п. 2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», то відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.

Оскільки Додаткові угоди №2, 4-6 визнаються недійсними, сторони повинні керуватись умовами договору щодо ціни електричної енергії, встановленій саме у договорі та додатковій угоді №1.

Щодо вимоги про стягнення 18386,05 грн безпідставно сплачених коштів.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про ринок електричної енергії» купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У ст. 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч.1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК України.

Позивач позов у цій частині обґрунтовує тим, що у зв`язку із недійсністю додаткових угод №№ 1, 2, 4-6 до договору кошти у сумі 18386,65 грн є такими, що були безпідставно одержані Відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому Відповідач зобов`язаний їх повернути Позивачу.

Позивач на виконання ухвали суду про залишення позову без руху надав розрахунок зазначеної суми (а.с. 96-97).

При дослідженні розрахунку судом установлено, що позивач у графі 4 (ціна з ПДВ за 1 кВт/год) застосовує ціну 4,235 грн. Однак, ані договором, ані додатковими угодами до договору така ціна не визначалася сторонами.

Крім цього, позивач у розрахунку зазначає обсяги постачання електричної енергії та суми, що були сплачені за електричну енергію.

При цьому, позивачем не додано жодного первинного документу, які прийнято складати в умовах сучасного ділового обороту та які відображають зміст, обсяг господарської операції, час та місце здійснення операції, підтверджують проведення господарських операцій (актів купівлі-продажу електроенергії, актів приймання-передавання, платіжних інструкцій на проведення оплати, банківських виписок, актів звіряння розрахунків за Договором).

Таким чином, числові значення, що містяться у розрахунку, не підтверджені жодними первинними документами, а у суду відсутня можливість перевірити правомірність розрахунку.

Відповідно до частини 1 статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 зі справи № 925/2301/14, від 19.06.2019 зі справи № 910/4055/18).

Тобто з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.12.2024 у справі № 910/3206/24).

Враховуючи вищевикладене, Позивач не обґрунтував належними та допустимими доказами свої вимоги по стягненню на свою користь кошти в сумі 18386,05 грн. Позов Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у даній частині є безпідставним та необґрунтованим.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позов задоволено частково, то витрати зі сплати судового збору в розмірі 9689 грн 60 коп. (4 немайнові вимоги) покладаються на відповідача, 4844 грн 00 коп. (одна немайнова вимога, одна майнова вимога) покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 18386,05 грн задовольнити частково.

2. Визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 02.09.2021 (якою збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 4,274863 грн з ПДВ) до договору №30100032, укладеного 29.01.2021 між Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми», про постачання електричної енергії споживачу.

3. Визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 27.10.2021, якою збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 4,586088 грн з ПДВ до договору №30100032, укладеного 29.01.2021 між Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми», про постачання електричної енергії споживачу.

4. Визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 25.11.2021, якою збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 4,855310 грн з ПДВ до договору №30100032, укладеного 29.01.2021 між Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми», про постачання електричної енергії споживачу.

5. Визнати недійсною Додаткову угоду № 6 від 22.12.2021, якою збільшено ціну за одиницю товару на електроенергію з 3,85 грн до 5,151427 грн з ПДВ до договору №30100032, укладеного 29.01.2021 між Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми», про постачання електричної енергії споживачу.

6. У позові у частині визнання недійсною додаткової угоди №1 від 03.03.2021 до договору №30100032, укладеного 29.01.2021 між Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми», про постачання електричної енергії споживачу та стягнення 18386 грн 05 коп. безпідставно сплачених коштів відмовити.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (вул. Реміснича, буд. 35, м. Суми, 40004, код 41884537) на користь Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28, м. Суми, 40003, код 43316700) 9689 грн 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

8. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4844 грн 00 коп. покласти на позивача.

9. Видати Сумському міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України наказ після набрання рішенням законної сили.

10. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

11. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається

протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.02.2026.

СуддяО.Ю. Резніченко