ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 Справа № 914/1686/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., за участю секретаря Федак В. В., розглянувши матеріали справи за позовом: Керівника Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області, м. Коломия в інтересах держави в особі:

позивача: Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, м. Городенка, Коломийський р-н, Івано-Франківська область;

до відповідача-1: Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ;

до відповідача-2: Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Львів;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державної екологічної інспекції Карпатського округу, м. Івано-Франківськ;

про стягнення шкоди в сумі 218 388,57 грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури: Місінська Маряна Андріївна

від позивача: Візінська Галина Василівна

від відповідача-1: Левчук Іван Михайлович-представник;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Керівника Коломийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області до відповідача 1 Акціонерного товариства «Українська залізниця» та до відповідача 2 Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державної екологічної інспекції Карпатського округу про стягнення шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу в сумі 218 388,57 грн.

Ухвалою суду від 23.06.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Процесуальний хід розгляду справи відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань. Ухвалою суду від 20.01.2026 року відкладено розгляд справи на 17.02.26р.

В судове засідання 17.02.26р. представники прокуратури та позивача явку повноважних представників забезпечили, які підтримали позовні вимоги та просили позовні вимоги задоволити.

В судове засідання 17.02.26р. представник відповідача 1 явку повноважного представника забезпечив, який просив у задоволенні позову до відповідача 1 відмовити та закрити провадження у справі до відповідача 2.

З врахуванням належного виконання обов`язку суду, щодо повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх учасників судового процесу, судом забезпечено учасникам судового процесу рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, враховуючи вимоги ст. 202 ГПК України, та строки розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Позиції учасників справи.

Позиція прокуратури.

Коломийською окружною прокуратурою виявлено, що на смугах захисних лісонасаджень відповідача проведена незаконна рубка дерев, у зв`язку з чим державі завдано збитків у розмірі 218 388,57 грн.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі АТ «Укрзалізниця», відповідач) є постійним користувачем земельних ділянок, на яких проведена незаконна порубка. Відповідач не забезпечив охорону і збереження лісів від незаконної рубки, а тому повинен відшкодувати завдану шкоду.

Прокурор стверджує, що відповідальність за завдані збитки покладається на відповідача як постійного лісокористувача. При цьому поняття лісу та лісокористування не може розглядатись окремо від земельної ділянки та землекористування. Будучи постійним землекористувачем, відповідач є і постійним лісокористувачем в межах відповідної земельної ділянки.

У відповіді на відзив за вх. № 18850 від 15.07.2025 року зокрема зазначено, що забезпечення охорони і захисту лісових насаджень відповідно до ст. 19 Лісового кодексу покладено на постійних лісокористувачів. Бездіяльність відповідача як постійного лісокористувача призвела до спричинення матеріальної шкоди лісовому фонду України, відтак вона повинна бути відшкодована у повному обсязі.

Позиція позивача

Городенківська міська рада подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила позов задоволити.

Позиція відповідача 1.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що повністю заперечує проти позовних вимог, вважає позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Зазначає, що виробничий підрозділ «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000020, відкритому за фактом незаконної порубки дерев.

Стверджує, що прокурором не надано жодних допустимих та належних доказів віднесення насаджень в смузі відведення залізниці до категорії лісу, ці земельні ділянки за цільовим призначенням використовуються як землі для забезпечення функціонування залізничного транспорту.

Також, відповідач зазначає, що Міністерством захисту довкілля та природніх ресурсів України не розроблено переліку заходів, які б мав проводити відповідач з метою недопущення вирубки дерев на таких земельних ділянках.

З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

22.09.2025 року відповідач АТ «Укрзалізниця» подав до суду заяву про закриття провадження у справі. Заява мотивована тим, що у прокурора були відсутні повноваження звертатись до суду із даним позовом, а також тим, що філія АТ «Укрзалізниця» не може бути відповідачем у справі.

Позиція третьої особи

Державна екологічна інспекція карпатського округу подала письмові пояснення у справі, в яких вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задоволити позов.

Обставини, встановлені судом.

25.01.2023 працівниками Виробничого підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» у кварталі № 104, виділ № 128 та кварталі № 103, виділ № 181 захисних лісосмугах восьмої виробничої дільниці, що по напрямку Коломия-Городенка по прив`язці км 32 пк 6 10 права сторона та км 48 пк 1 4 ліва сторона колії по ходу зростання кілометрів виявлена незаконна рубка дерев породи ясен в кількості 26 шт. та породи дуб в кількості 5 шт.

За вказаним фактом 25.01.2023 складено акт № 3 огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, відповідно до якого на ділянці км 32 пк 6 10 виділ 128 квартал 104 права сторона виявлено факт порубки дерев породи ясен у кількості 17 дерев. Згідно даного акту огляду розмір шкоди, заподіяної внаслідок зазначеної порубки становить 130 798 грн. 40 коп., та акт № 4 огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, відповідно до якого на ділянці км 48 пк 1 4 виділ 181 квартал 103 ліва сторона виявлено факт порубки дерев породи дуб у кількості 5 штук та дерев породи ясен у кількості 9 дерев. Згідно даного акту огляду розмір шкоди, заподіяної внаслідок зазначеної порубки становить 107 590 грн. 64 коп.

26.01.23р. начальником Виробничого підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» подана заява СВ ВП № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, яка зареєстрована згідно штемпеля відділення 09.02.23р. про проведення перевірки незаконної рубки дерев та про притягнення винних до відповідальності.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом незаконної порубки дерев відкрито кримінальне провадження № 0000020 та 27.04.2023 слідчим СВ ВП № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області за участю понятих та спеціаліста-криміналіста ВП № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в області Василика І.І. проведено огляд місця події, а саме території залізничної колії між м. Городенка та с. Вікно та в с. Острівець Городенківської ТГ, Коломийського району, під час проведення якої у захисний лісосмузі виявлено 14 та 17 пнів від дерев, про що складено протоколи огляду місця події від 27.04.23р.

Згідно висновку експерта за результатами інженерно-екологічної експертизи за № 0000020 Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції № 569/23-28 від 29.09.2023 у кримінальному провадженні №0000020 загальний розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної, як встановлено слідством, порубки сиро ростучих та сухостійних дерев різних порід у кварталі 104 виділ 128 та квартал 103 виділ 181 захисних лісонасадженнях залізниці восьмої виборчої дільниці, що по напрямку м. Коломия - м. Городенка по прив`язці км 32 пк 6 10 права сторона та км 48 пк 1 4 ліва сторона колії по ходу зростання кілометрів, становить 218 388,57 грн. шкода була заподіяна навколишньому природному середовищу лісу, як не від`ємного його елементу.

27.08.2007 року за АТ "Укрзалізниця" на підставі рішення №14 від 29.05.2007р. Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою площею 19,3850 га на території Острівецької сільської ради Городенківського району із цільовим призначенням (використання) земельної ділянки 1.14.1 залізничного транспорту (для забезпечення функціонування залізничного транспорту).

14.02.2008 за АТ "Укрзалізниця" на підставі розпорядження №739 від 29.12.07р. зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою площею 47,3258 га на території Вікнянської сільської ради Городенківського району із цільовим призначенням (використання) земельної ділянки 3.2.1 залізничного транспорту (для забезпечення функціонування залізничного транспорту).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №419557109 від 23.03.25р. за Острівецькою сільською радою, Городенківського району Івано- Франківської області зареєстровано право власності земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0019 та право постійного користування за ПАТ «Українська залізниця» .

Позиція суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно із положенням пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з абзацами 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до абзаців 1 - 3 частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Одночасно, згідно з положеннями частин 3-5 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначенні законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Таким чином, зі змісту вищезазначених законодавчих положень вбачається, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, з відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Городенківської міської ради прокурор обґрунтовував невжиттям позивачем заходів, спрямованих на звернення з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, чим суттєво порушуються інтереси держави із врахуванням звернень Коломийської окружної прокуратури до Городенківської міської ради №53/1-1107 вих.-25 від 28.04.2025р., відповіддю Городенківської міської ради №1920 від 12.05.25р.

Отже, прокурор правомірно оцінив такі дії позивача як бездіяльність і самостійно звернувся з позовом до суду для захисту інтересів держави. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постановах від 08.09.2020 (справа №923/359/19), від 09.09.2020 (справа №908/1662/18), від 14.09.2020 (справа №925/285/19).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

За приписами статті 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Лісові відносини- суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства. Об`єктом лісових відносин є лісовий фонд України та окремі лісові ділянки. Суб`єктами лісових відносин є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, юридичні особи та громадяни, які діють відповідно до Конституції та законів України. (стаття 2 Лісового кодексу України).

Відповідно до статей 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №419557109 від 23.03.25р. та Державних актів на постійне користування земельними ділянками ПАТ «Українська залізниця» надано на праві постійного користування земельні ділянки, зокрема на території Городенківської міської ради

Статтею 19 Лісового кодексу України визначено права та обов`язки постійних лісокористувачів. Так, постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення (ч.2 наведеної статті).

Положеннями ст. 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Стаття 39 Лісового кодексу України розподіляє ліси за екологічним і соціально-економічним значенням та встановлює категорії лісів. Організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Приписами ст.96 Лісового кодексу України визначено завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів, зокрема, запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

У постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 909/1111/16 зазначено, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.

Крім того, у постанові від 13.05.2020 у справі № 9901/93/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з вимог ч.2 ст. 19, ст.63 і ст.86 Лісового кодексу України, з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі №909/976/17 та 19.09.2018 у справі №925/382/17, лісокористувач є відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.

Відповідно до пп 50 та 72 пункту 3.2 Положення про РФ "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" встановлено, що предметом діяльності Філії є, серед іншого, проведення робіт з лісорозведення, утворення, утримання та відновлення (ремонт) захисних лісонасаджень; провадження діяльності у сфері лісництва та лісозаготівель і надання пов`язаних з цим послуг.

Стаття 41 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому законом порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини 1 статті 68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища встановлено перелік порушень законодавства про охорону навколишнього природного середовища, за які може наступати відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України (частина 4 статті 68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища).

Статтею 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища також передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень (п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України).

За приписами статей 63, 64, 86, 89, 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі статтею 105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Як вбачається із матеріалів справи на території (між м. Городенка та с. Вікно та в с. Острівець) Городенківської ТГ, Коломийського району, у захисний лісосмузі виявлена незаконна порубка у кварталі № 104, виділ № 128 та кварталі № 103, виділ № 181 захисних лісосмугах восьмої виробничої дільниці, що по напрямку Коломия-Городенка по прив`язці км 32 пк 6 10 права сторона та км 48 пк 1 4 ліва сторона колії по ходу зростання кілометрів виявлена незаконна рубка дерев породи ясен в кількості 26 шт. та породи дуб в кількості 5 шт. Згідно актів огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 3 та №4 та експертного висновку шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища становить 218 388,57 грн. та підлягає стягненню до бюджету Городенківської міської ради .

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести протиправність поведінки особи, вину особи, яка заподіяла шкоду, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Відповідач, як постійний лісокористувач, не надав суду доказів на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, які б свідчили про вчинення ним дій на підвідомчій йому території земель лісового фонду, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних вирубок, а також про відсутність його вини, а відтак, допустив протиправну бездіяльність, що призвело до незаконного вирубування дерев .

Враховуючи дані обставини у сукупності, заявлені позовні вимоги до відповідача 1 є підставними та підлягають задоволенню.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (том 1, а. с. 143-158) Регіональна філія "Львівська залізниця" є відокремленим підрозділом юридичної особи AT "Укрзалізниця".

Відповідно до Положення про Регіональну філію "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі РФ "Львівська залізниця") РФ "Львівська залізниця" є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства. У виробничому та адміністративному підпорядкуванні Філії перебувають структурні (виробничі, функціональні) підрозділи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Так, за змістом положень ст. 4 та ст. 45 ГПК України позивачами і відповідачами - можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 3 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням. Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 95 Цивільного кодексу України філії та представництва не є юридичними особами.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Прокурор звернувся до суду із даним позовом зокрема до відповідача 2 Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» . Враховуючи те, що філії в силу приписів закону не є юридичними особами та самостійно не можуть виступати у якості відповідача або позивача у спорі в господарському суді, відтак провадження за позовними вимогами заявлене до відповідача 2 підлягає закриттю на підставі п.1ч.1ст.231 ГПК України.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом учасникам справи була надана розумна можливість подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування (ст.76 ГПК України). Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача 1 підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 86, 129, 231, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) на користь Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської (78103, вул. Шевченка Тараса, 77, м. Городенка, Коломийський район, Івано- Франківська область, , IBAN НОМЕР_1 ) 218 388 грн. 57 коп. шкоди до спеціального фонду місцевого бюджету Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Закрити провадження у справі до відповідача 2 Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» .

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури (отримувач: Івано-Франківська обласна прокуратура, , рахунок (IBAN) UA0003924, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача МФО 820172), судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за розгляд позовної заяви в розмірі 2 620 грн. 66 коп.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 19.02.26 року.

Суддя Іванчук С.В.