ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 лютого 2026 року Справа № 903/89/26

Суддя Господарського суду Волинської області Гарбар І.О., вивчивши клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд справи з повідомленням сторін по справі №903/89/26 за позовом Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технодвір Транс», ОСОБА_1 про солідарне стягнення 626977,77 грн,

ВСТАНОВИВ:

32.01.2026 представниця Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» надіслала на адресу суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технодвір Транс», ОСОБА_1 про солідарне стягнення 626977,77 грн, в т.ч.: 566666,66 грн заборгованість за кредитом та 60311.11 0 заборгованість за відсотками.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору №478/В/2025 від 20.05.2025.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 03.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду надіслала відповідачам 04.02.2026, однак повернута на адресу суду 11.02.2026 з відміткою «Адресат відсутній».

06.02.2026 на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи).

06.02.2026 представнику ОСОБА_1 адвокату Самолюку В.В. надано доступ до справи в електронному вигляді.

Строк для подання відзиву до 24.02.2026.

17.02.2026 представник ОСОБА_1 сформував в системі «Електронний суд» клопотання, в якому просить суд розгляд справи здійснювати з повідомленням (викликом) сторін, оскільки однією зі сторін у справі є фізична особа, а ціна позову є значною для неї та може істотно вплинути на її матеріальне становище.

Статтею 247 ГПК України передбачено два можливих випадки розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За змістом ч. 2 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. У випадку, передбаченому ч. 2 ст. 247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може:

1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або

2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Положення ч. 1 ст. 247, ч. 1, 7 ст. 250 ГПК України слід розуміти так, що малозначна справа розглядається виключно за правилами спрощеного позовного провадження та не може бути розглянута за правилами загального позовного провадження навіть з урахуванням критеріїв, установлених ч. 3 ст. 247 ГПК України.

Малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частина 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України передбачено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 6 ст. 252 ГПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Предметом розгляду даної справи є стягнення грошової суми в розмірі 626977,77 грн, яка не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на користь одного позивача. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, які сторони не позбавлені можливості подати через відділ діловодства суду у письмовій формі.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи обставини справи та характер спірних правовідносин, суд вважає, що дана справа у розумінні ГПК України є справою незначної складності, яка має бути розглянута без проведення судового засідання.

Зазначаючи про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін, відповідач-2 у клопотанні не зазначив, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.

Крім того, відповідач-2 не пояснив, у чому полягає складність предмету доказування.

З огляду на викладене, враховуючи предмет позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі, розумні строки розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача-2 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Судом враховано, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не позбавляє права сторін на подання доказів та пояснень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 169, 234, 247, 250 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд справи з повідомленням сторін.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Повна ухвала суду підписана 18.02.2026. Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Гарбар