ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

20 лютого 2026 року м. ТернопільСправа № 921/72/26
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

розглянувши: Заяву № без номера, документ сформований в системі "Електронний суд" 11.02.2026 (вх.№84 від 12.02.2026) Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4,

до боржника: Фізичної особи-підприємця Вербовського Романа Михайловича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про: видачу судового наказу, яким стягнути з Фізичної особи-підприємця Вербовського Романа Михайловича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, заборгованість за Кредитним договором «Кредит «всеБІЗНЕС» №4 від 15.11.2024 року станом на 09.02.2026 включно в розмірі 40 520,88 грн, з яких 34 609.08 грн за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6 409,1 грн та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 28 199,98 грн, та 5 911,8 грн простроченої заборгованості за комісією, та витрат зі сплати судового збору у розмірі 332,8 грн.

ВСТАНОВИВ

12.02.2026 до Господарського суду Тернопільської області надійшла Заява № без номера, документ сформований в системі "Електронний суд" 11.02.2026 (вх.№84 від 12.02.2026) Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, з вимогою стягнути з боржника Фізичної особи-підприємця Вербовського Романа Михайловича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 заборгованість за Кредитним договором «Кредит «всеБІЗНЕС» №4 від 15.11.2024 року станом на 09.02.2026 включно в розмірі 40 520,88 грн, з яких 34 609.08 грн за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6 409,1 грн та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 28 199,98 грн, та 5 911,8 грн простроченої заборгованості за комісією, та витрат зі сплати судового збору у розмірі 332,8 грн.

Дослідивши подану заяву, суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

У відповідності до статті 12 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження.

Наказне провадження, відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Згідно із частиною першою статті 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Наявність спору про право в наказному провадженні, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Норми Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно заявник/стягувач, крім іншого, має надати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових вимог.

Таким чином безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 150 цього Кодексу до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та боржником фізичною особою-підприємцем Вербовським Романом Михайловичем за допомогою системи «Інтернет Банкінг» шляхом укладення в електронному вигляді та підписання електронним цифровим підписом було укладено кредитний договір «Кредит «всеБІЗНЕС» № 4 від 15.11.2024.

Відповідно до умов цього договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені договором та типовими умовами.

Пунктом 1.1.3 кредитного договору визначено кінцевий строк кредитування до 15.11.2027.

На виконання цього кредитного договору, заявник надав на поточний рахунок боржника кредитні кошти у розмірі 55 000,00 грн (з урахуванням 550,00 грн на сплату комісії).

Банк стверджує, що позичальником в порушення відповідних умов кредитного договору та приписів законодавства не повернуто кредитні кошти та не сплачено в повному обсязі комісійну винагороду за обслуговування кредиту, тому, в силу частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

До заяви про видачу судового наказу, заявником додано вимогу №740 від 30.12.2025 про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, у якій банк вимагав від фізичної особи-підприємця Вербовського Романа Михайловича негайно погасити прострочену заборгованість згідно з графіком погашення платежів за кредитним договором в сумі 39 030,60 грн.

Матеріали поданої заяви не містять доказів настання строку виконання обов`язку щодо дострокового повернення кредиту боржником.

Так, заявником заявлено вимоги, зокрема, про стягнення строкової заборгованості за кредитним договором «Кредит «всеБІЗНЕС» № 4 від 15.11.2024 у сумі 28 199,98 грн, яка згідно графіку платежів по договору повинна бути погашена з 15.02.2026 по 15.11.2027, тобто строк погашення за якою не настав.

Згідно умов договору кінцевий термін повернення кредиту був встановлений 15.11.2027, про що зазначає і сам заявник у своїй заяві.

Вимога № №740 від 30.12.2025 року не містить посилання на реалізацію Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» права на дострокове повернення всієї суми кредиту; по тексту заяви про видачу судового наказу Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» стверджує, що кредитний договір розірвано не було, що знову ж таки підтверджує висновок про відсутність у заявника права вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту.

Слід зазначити, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

З правової оцінки ч. 2. ст. 12 ГПК України вбачається, що у наказному провадженні можуть бути розглянуті вимоги, які є безспірними.

Відповідно до п. 8. ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, суд враховуючи вимоги пункту 8 частини першої статті 152 ГПК України, вважає за необхідне відмовити Заявнику у задоволенні заяви про видачу судового наказу.

Згідно з частиною другою статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Разом з цим, суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 147, 150, 151, 152, 153, 175, 234 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Відмовити Акціонерному товариству «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, у видачі судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця Вербовського Романа Михайловича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 заборгованість за Кредитним договором «Кредит «всеБІЗНЕС» №4 від 15.11.2024 року станом на 09.02.2026 включно в розмірі 40 520,88 грн, з яких 34 609.08 грн за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6 409,1 грн та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 28 199,98 грн, та 5 911,8 грн простроченої заборгованості за комісією, та витрат зі сплати судового збору у розмірі 332,8 грн.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в строк і порядок передбачені відповідно ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

3.Копію ухвали надіслати:

- заявнику Акціонерному товариству «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (до Електронного кабінету підсистеми ЄСІТС "Електронний Суд").

Ухвалу підписано: 20 лютого 2026 року.

Суддя С.О. Хома