РІШЕННЯ

м. Київ

10.02.2026Справа № 910/15001/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Габорака О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №910/15001/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВАНЬ СОЛАР 1» (код 40744292; вул. Митрополита Василя Липківського, 18, м. Київ, 03035) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код 00032129; вул. Госпітальна, 12Г, м. Київ, 01001) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання банку застосувати мораторій, за участю представників позивача Бугайцов Є.В., відповідача Колісник О.В.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову у застосуванні мораторію на виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, звернувся до суду для поновлення свого порушеного права на мораторій передбачене Розділом І "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пункти 23-36.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. 18.04.2018 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (заставодержатель або іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАВАНЬ СОЛАР 1» укладено Договір кредитної лінії №1170/31/2.

2.2. 25.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАВАНЬ СОЛАР 1» (заставодавець або іпотекодавець) укладено Договір застави №1212/31/2-17, яким заставодавецець, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання (повернути кредит, наданий у розмірі 5 583 148 євро 16 євроцентів та сплати процентів), передає в заставу, а заставодержавтель цим приймає в заставу предмет застави.

2.3. ТОВ «ТАВАНЬ СОЛАР 1» звернулось до АТ «Ощадбанк» із заявою №62 від 22.08.2025 про застосування мораторію на виконання кредитного зобов`язання.

2.4. Листом №55/1-06/116256/2025 від 09.09.2025 АТ «Ощадбанк» повідомило ТОВ «ТАВАНЬ СОЛАР 1» про прийняття рішення про відмову у застосуванні мораторію на виконання кредитного зобов`язання за Договором кредитної лінії №1170/31/2 від 18.04.2018.

2.5. Листом №66 від 16.10.2025 ТОВ «ТАВАНЬ СОЛАР 1» звернулось до АТ «Ощадбанк» з вимогою про перегляд рішення щодо застосування мораторію на виконання зобов`язань за кредитним договором.

2.6. Листом №55/1-06/137859/2025 від 27.10.2025 АТ «Ощадбанк» повідомило ТОВ «ТАВАНЬ СОЛАР 1» про відсутність підстав для перегляду власного рішення про відмову у застосуванні мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за кредитним договором.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

3.1. Предметом позову є вимоги:

- визнати протиправним та скасувати рішення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відмову у застосуванні мораторію на виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором, що включає основну суму боргу, проценти, комісії та інші платежі, із зупиненням їх нарахування, забороною примусового виконання зобов`язань (у тому числі звернення стягнення на предмет застави чи інше майно Товариства), викладене у листах № 55/1-06/116256/2025 від 09.09.2025 року та №55/1-06/137859/8025 від 27.10.2025 року (про відмову у перегляді рішення щодо застосування Мораторію);

- зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» застосувати до ТОВ «ТАВАНЬ СОЛАР 1» мораторій на виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором №1170/31/2 від 18.04.2018 року, що включає на виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором, що включає основну суму боргу, проценти, комісії та інші платежі, із зупиненням їх нарахування, забороною примусового виконання зобов`язань (у тому числі звернення стягнення на предмет застави чи інше майно Товариства), на період дії воєнного стану в Україні та протягом одного року після дня його припинення чи скасування.

3.2. Юридичними підставами позову є стаття 193 Господарського кодексу України, статті 15, 16, 264, 525, 526, 613, 629 Цивільного кодексу України та положення Розділу І "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пункти 23-36.

3.3. Фактичними підставами позову є незаконна відмова банку (відповідача) у застосуванні мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту, передбаченого Розділом «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач, заперечуючи щодо позову, зазначає:

- розрахунок сукупного річного доходу позичальника та контрагентів, які разом з позичальником входять до групи пов`язаних контрагентів, за останній звітний рік (2024) та за 2021 рік, згідно з яким сукупний річний дохід позичальника за попередній звітний рік (з урахуванням контрагентів, передбачених підпунктом 1 пункту 23 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України) перевищує 75 відсотків його річного доходу за 2021 рік, отже є невідповідність позичальника принаймні одному з критеріїв, передбачених пунктом 23 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а саме умові, зазначеній в підпункті 5 пункту 23 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України;

- позивач зазначив суб`єктивні судження, пов`язані з тлумаченням поняття «сукупний річний дохід», ототожнюючи його з поняттям «чистий прибуток» або «збиток»;

- позивач не дотримався обов`язкових умов, встановлених підпунктом 4 пункту 23 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, що унеможливлює застосування мораторію та свідчить про відсутність у позивача права на звернення з відповідною вимогою до відповідача

- правовий механізм, визначений пунктом 29 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, виключає можливість судового втручання у формі адміністративного контролю за рішеннями кредитора або примушення його до застосування мораторію.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.01.2026.

5.2. У підготовчому засіданні 13.01.2026 суд, розглянувши клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху та вислухавши доводи сторін, постановив залишити клопотання без задоволення. Суд постановив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 27.01.2026.

5.3. 27.01.2026 суд постановив оголосити перерву у судовому засіданні до 10.02.2026 та витребувати у Національного банку України та Міністерства фінансів України роз`яснення щодо нормативно-правового регулювання дій Кредитора при виконанні Закону України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану № 4340-IX, а саме:

- Відомості з яких джерел повинен досліджувати і брати до уваги Кредитор при розгляді заяви Позичальника про застосування мораторію на підставі Закону 4340-ІХ для визначення розміру «сукупний річний дохід за 2021 рік» заявника та учасників визначеної ним групи пов`язаних контрагентів?

Чи відповідає вимогам реалізації завдань Закону 4340-ІХ дії Кредитора з оцінки відомостей зібраних виключно з неофіційних джерел - інтернет-ресурсів Опендатабот (opendatabot.ua) та ЮКонтрол (уouсontrol) для визначення розміру «сукупний річний дохід за 2021 рік» заявника та учасників визначеної ним групи пов`язаних контрагентів?

- Яким нормативно-правовим актом для реалізації завдань Закону 4340-ІХ повинен керуватись Кредитор для з`ясування терміну/поняття «сукупний річний дохід за 2021 рік»?

- Інформація з яких джерел для реалізації завдань Закону 4340-ІХ повинна бути предметом аналізу Кредитора при перевірці формації наданої заявником про «сукупний річний дохід за 2021 рік»?

- Яким нормативно-правовим актом для реалізації завдань Закону 4340-ІХ повинен керуватись Кредитор при з`ясуванні кола осіб розміру сукупний річний дохід позичальника за 2021 рік означених як контрагенти, які разом з позичальником входять до групи пов`язаних контрагентів, що визначаються в порядку і за критеріями, встановленими Національним банком України?

- Яким нормативно-правовим актом для реалізації завдань Закону 4340-ІХ повинен керуватись Кредитор при з`ясуванні розміру сукупного річного доходу позичальника за 2021 рік (з урахуванням контрагентів, які разом з позичальником входять до групи пов`язаних контрагентів, що визначаються в порядку і за критеріями, встановленими Національним банком України)?

5.4. У судовому засіданні 10.02.2026, отримано відомості від НБУ, сторони виступили під час дослідження доказів зі своїми поясненнями та в судових дебатах, і відповідно до положень статей 233, 240 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено представників учасників справи, коли буде складено повне судове рішення.

6. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи протиправне та підлягає скасування рішення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відмову у застосуванні мораторію?

- Чи може бути застосовано мораторій на кредитні зобов`язання «ТАВАНЬ СОЛАР1»?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь запитання, а відповідач навпаки.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПРОТИПРАВНІСТЬ ТА СКАСУВАННЯ РІШЕННЯ ПРО ВІДМОВУ У ЗАСТОСУВАННІ МОРАТОРІЮ.

7.1. Між сторонами 18.04.2018 укладено Договір кредитної лінії №1170/31/2 з метою фінансування будівництва наземної фотоелектричної сонячної електростанції «Таванська 1» Виконання зобов`язань за Кредитним договором забезпечене заставою (іпотекою) майна: Наземної фотоелектричної сонячної електростанції «Таванська 1», розташованої за адресою: Херсонська область, Бериславський район, м. Берислав, вул. Гордієнка Кості, буд. 41, відповідно до Договору застави №1212/31/2-17 від 25.10.2018.

7.2.Позивач є господарюючим суб`єктом, який здійснює виробництво та відпуск електричної енергії з альтернативних джерел енергії до Об`єднаної енергетичної мережі України і відноситься до підприємств критичної інфраструктури, що здійснює виробництво електричної енергії у прифронтовій зоні Херсонської області.

Постановою НКРЕКП від 14.06.2018р. №446 «Про видачу ліцензії з виробництва електричної енергії» ТОВ «Тавань Солар 1», Позивачу було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії.

Постановою НКРЕКП від 21 серпня 2018р. №870 «Про встановлення зеленого тарифу» Товариству було установлено «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01 січня 2030 року.

Умови ліцензійної діяльності, умови дії «зеленого» тарифу та положення ст. 9-3 ЗУ «Про альтернативні джерела енергії та ч.5 ст.71 Закону України "Про ринок електричної енергії", Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 року №641 унеможливлюють будь-яку іншу неосновну діяльність.

Відповідно виробництво та відпуск електричної енергії є єдиним джерелом надходження коштів для Позивача згідно умов «зеленого» тарифу.

7.3 Згідно Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф , затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 №376 реєстр Мніюст №380/43786 11.03.2025, місто Берислав Херсонської області перебувало в окупації з 09.03.2022- по 11.11.2022 (Розділ ІІ тимчасово окуповані рф території України), перебувало на територіях можливих бойових дій з 11.11.2022- по 01.05.2023 та перебуває на територіях активних бойових дій на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (п.3 Розділ І) з 01.05.2023 по теперішній час.

Внаслідок воєнних дій, та руйнування енергетичної інфраструктури, зокрема руйнування електропідстанції (неможливість відпуску електроенергії) Позивач зазнав впливу обставин обставини непереборної сили, що зупинили діяльність Позивача та унеможливлюють виконання взятих на себе зобов`язань.

7.4 10.08.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану» (№ 4340-IX), яким Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнити пунктами 23-36.

7.5. Відповідно до пункту 23 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, позичальник (у тому числі його правонаступник), який є суб`єктом господарювання, має право звернутися до кредитодавця (позикодавця) або нового кредитора (далі - кредитор) із заявою про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики), включаючи основну суму кредиту (позики), проценти, комісії та інші платежі (далі - заява), за сукупності таких умов:

1) сукупний річний дохід позичальника за 2021 рік (з урахуванням контрагентів, які разом з позичальником входять до групи пов`язаних контрагентів, що визначаються в порядку і за критеріями, встановленими Національним банком України) не перевищує суму, еквівалентну 50 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України;

2) договір кредиту (позики) з позичальником було укладено до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану";

3) виконання зобов`язання за договором кредиту (позики) забезпечено заставою, іпотекою:

а) нерухомого майна, обладнання та/або устаткування, яке визначено індивідуальними ознаками, відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства та станом на день подання заяви знаходиться на територіях активних бойових дій, у тому числі територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (для яких не визначено дату завершення бойових дій), або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України (для яких не визначено дату завершення тимчасової окупації), включених до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією; та/або

б) транспортних засобів, які знищено, загублено, викрадено, втрачено та/або які вибули з володіння позичальника не з його волі іншим шляхом на територіях активних бойових дій, у тому числі на територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (для яких не визначено дату завершення бойових дій), або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України (для яких не визначено дату завершення тимчасової окупації), включених до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Факт знищення, загублення, викрадення, втрати та/або вибуття з володіння позичальника (його правонаступника) не з його волі іншим шляхом транспортного засобу може підтверджуватися заявою про вчинення кримінального правопорушення та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінальних проваджень, відкритих не пізніше 30 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану», а якщо такі обставини виникли після набрання ним чинності - відкритих не пізніше 180 днів з дня початку бойових дій на відповідній території або з дня початку її тимчасової окупації Російською Федерацією, визначеного відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку;

4) на день укладення договору кредиту (позики) оціночна вартість майна, передбаченого підпунктом 3 цього пункту, становила понад 50 відсотків оціночної вартості всієї застави, іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язання за таким договором кредиту (позики);

5) сукупний річний дохід позичальника за попередній звітний рік (з урахуванням контрагентів, передбачених підпунктом 1 цього пункту) не перевищує 75 відсотків його річного доходу за 2021 рік; або загальна площа сільськогосподарських угідь, що перебувають у користуванні позичальника на день подання заяви, не перевищує 50 відсотків загальної площі сільськогосподарських угідь, що перебували у його користуванні в 2021 році. При визначенні загальної площі сільськогосподарських угідь, що перебувають у користуванні позичальника, не враховуються угіддя, які розташовані на територіях активних бойових дій, у тому числі на територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (для яких не визначено дату завершення бойових дій), або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України (для яких не визначено дату завершення тимчасової окупації), включених до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією;

6) загальна сума дивідендів, виплачених позичальником з дня, коли застава, іпотека отримали статус, передбачений підпунктом 3 цього пункту, до дня подання заяви, становить не більше 20 відсотків від суми основного боргу за договором кредиту (позики). Ця умова не поширюється на виплату дивідендів загальною сумою менше 150 тисяч гривень.

7.6. Згідно з першим абзацом пункту 24 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позичальник надсилає заяву про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), включаючи основну суму кредиту (позики), проценти, комісії та інші платежі (далі - мораторій), у письмовій або електронній формі на юридичну або електронну адресу кредитора, зазначену в договорі кредиту (позики).

7.7. Пунктом 25 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що Кредитор на підставі отриманої заяви та доданих до неї документів протягом 20 робочих днів з дня їх отримання приймає рішення про застосування мораторію або відмову у застосуванні мораторію.

Рішення про відмову у застосуванні мораторію повинно бути вмотивованим.

7.8. Позивач, звертаючись до відповідача із заявою про введення мораторію, зазначив інформацію:

- електростанція станом на дату подання цієї заяви розташована на території, що включена до переліку територій активних бойових дій, де функціонують державні електронні інформаційні ресурси з 01.05.2023;

- оцінна вартість зазначеного заставного майна на дату укладення Договору застави становила 240 262 589,30 грн, та складає більше 50% від загальної вартості застави за Кредитним договором;

- фінансові показники Товариства відповідають критеріям, визначеним Законом України № 4340-IX від 27.03.2025. Зокрема, річний дохід Товариства за 2021 рік становив 42 730,4 тис. грн, а за останній звітний рік (2024) - 25,3 тис. грн;

- протягом дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, Товариство не здійснювало виплат дивідендів.

7.9. Відповідач, обґрунтовуючи рішення про відмову у введені мораторію, посилається на те, що надана позичальником інформація про дохід за 2021 та 2024 роки не містить відомостей про дохід контрагентів, які разом з позичальником входять до групи пов`язаних контрагентів, що визначаються в порядку і за критеріями, встановленими Національним банком України, а також те, що позичальник не відповідає критерію, передбаченому підпунктом 5 пункту 23 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

7.10. Відповідач повідомляє, що за результатом проведеного аналізу інформації, отриманої з відкритих джерел (https://youcontrol.com.ua), ОСОБА_1 , на підставі критеріїв, встановлених Національним банком України, є спільним контролером групи пов`язаних контрагентів, до складу якої входять, крім позичальника, також наступні компанії: ТОВ «АСТЕРІЯ СОЛАР» (); ТОВ «ТАВАНЬ СОЛАР 2» (); ТОВ «ТАВАНЬ СОЛАР 3» (); ТОВ «АЛЬТЕ СЕРВІС (); АТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АКЮМЕНТ» (); ТОВ «МІРУМ» (); ТОВ «АЛЬТЕ ФУДЗ ПІВДЕНЬ» (); ТОВ «АЛЬТЕ ФУДЗ» (); ТОВ «АЛЬТЕ» (); ТОВ «АЛЬТЕ 2» (); ТОВ «ЕКСКО» ().

7.11. Відповідач на основі вказаної інформації зробив розрахунок сукупного річного доходу позичальника та контрагентів, які разом з позичальником входять до групи пов`язаних контрагентів, а саме: за 2021 рік 309 358 800,00 грн; за 2024 рік 442 523 200,00 грн, що у співвідношенні становить 143%.

7.12. Отже, відповідач вважає, що сукупний річний дохід позивача за попередній звітний рік - 2024 перевищує 75 відсотків його річного доходу за 2021 рік (на 143%), а тому позивач не відповідає підпункту 5 пункту 23 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України для застосування до його зобов`язань мораторію.

7.13. Позивач не погоджується з розрахунком відповідача, оскільки відповідно до фінансової звітності за 2021 та 2024 роки річний дохід товариства за 2024 рік становив 25,3 тис. грн, а сукупний річний дохід позичальника та пов`язаних з ним контрагентів становить за 2024 рік: - 100 987 100 грн (мінус, тобто збиток). Відповідно, співвідношення сукупного річного доходу за 2024 рік до сукупного річного доходу за 2021 рік (133 461 800,00 грн), % (з пороговим показником 75%) позичальника та контрагентів, які разом з позичальником входять до групи пов`язаних контрагентів становить - 176 % (мінус 176 %).

7.14. З заяв сторін по суті справи вбачається, що розбіжності у розрахунку сукупного річного доходу за 2021 та 2024 роки виникли у зв`язку з різним трактування цього терміну сторонами.

7.15. Позивач зазначає, що сукупний дохід відображає загальний підсумок фінансових результатів підприємства за період, включаючи всі прибутки та збитки, що вплинули на власний капітал, окрім прямих операцій із засновниками. Така інформація повинна бути відображена в фінансовій звітності юридичної особи.

7.16. Позивач для формування фінансової звітності та, зокрема, визначення сукупного доходу використовує Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73.

7.17. Позивач зазначає, що відповідно до затвердженої Форми №2 «Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)» НП(С)БО 1, Сукупний дохід за звітній період визначається як сума рядків 2350 (Чистий фінансовий результат прибуток), 2355 (збиток) та 2460 (Інший сукупний дохід після оподаткування).

7.18. Відповідач зазначає, що банки, згідно з постановою НБУ «Про затвердження Положення про визначення банками України розміру кредитного ризику за активними банківськими операціями» №351 від 30 червня 2016 року, при розрахунку класів ризику зобов`язані брати саме «Чистий дохід» (рядок 2000) як базу для оцінки масштабу діяльності. Таким чином відповідачем сукупний річний дохід, використовується у значенні загального підсумку за усіма рядками відображення доходів, які відображаються у звіті про фінансові результати за річний період часу, в тому числі рядки: « 2000» (Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) + « 2120» (Інші операційні доходи) + « 2220» (Інші фінансові доходи) + « 2240» (Інші доходи), без врахування витрат та врахування збитків, зазначених у фінансовій звітності.

7.19. Оскільки, в пунктах 23-29 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не визначено поняття «сукупний річний дохід», а також не зазначено, згідно з яким іншим законом або нормативно-правовим актом вживається даний термін для цілей застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики), відповідач наполягає на правильності здійсненого ним розрахунку сукупного річного доходу позичальника та контрагентів, які разом з позичальником входять до групи пов`язаних контрагентів, за останній звітний рік (2024) та за 2021 рік.

7.20. Національний банк України, надаючи роз`яснення на питання визначені в ухвалі суду від 27.01.2026, повідомив, що Національний банк України не уповноважений визначати джерела такої інформації (джерел інформації, які можуть бути використані для аналізу обсягу сукупного річного доходу позичальника, групи, у разі належності такого позичальника до групи) для реалізації положень Закону № 4340-IX.

Водночас Національний банк України зазначає, що у пункті 48 розділу IV Положення № 351 встановлено, що банки визначають фінансовий клас боржника - юридичної особи на основі фінансової звітності; боржника - юридичної особи, що входить до групи пов`язаних контрагентів, що несуть спільний економічний ризик, учасником якої є боржник/контрагент, - із використанням даних річної консолідованої фінансової звітності групи (за наявност/комбінованої фінансової звітності групи, складеної банком відповідно до розробленого ним порядку, який має ґрунтуватися на економічній сутності операцій.

Згідно з пунктом 55 розділу IV Положення № 351 банки для визначення фінансового стану боржника - юридичної особи, що є резидентом, використовують належним чином завірену фінансову звітність боржника, яка подається до банку боржником - юридичною особою.

Також керуючись положеннями абзацу другого пункту 55 розділу IV Положення № 351 банки можуть використовувати фінансову звітність боржника, що розміщена на його офіційному сайті або в загальнодоступній інформаційній базі даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, або оприлюднена у формі відкритих даних на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, або опублікована в одному з офіційних друкованих видань Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

7.21. З листа Міністерства фінансів України №41010-07-10/38193 від 24.12.2025 вбачається, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», дія якого поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності.

7.22. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

7.23. Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

7.24. Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

7.25. Згідно з частиною 1 статті 6 цього Закону державне регулювання бухгалтерського обліку та фінансової звітності в Україні здійснюється з метою створення єдиних правил ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності, які є обов`язковими для всіх підприємств та гарантують і захищають інтереси користувачів.

7.26. В силу приписів частини 2 статті 6 цього Закону регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку та аудиту, затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку в державному секторі, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

7.27. В свою чергу згідно до абзацу статті 1 Закону - користувачі фінансової звітності (далі - користувачі) - фізичні або юридичні особи, які потребують інформації про діяльність підприємства для прийняття рішень.

7.28. Частиною 1 статті 13 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що звітним періодом для складання фінансової звітності є календарний рік. Проміжна фінансова звітність складається за результатами першого кварталу, першого півріччя, дев`яти місяців. Крім того, відповідно до облікової політики підприємства фінансова звітність може складатися за інші періоди.

7.29. Згідно абзацу статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку та аудиту.

7.30. Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого Наказ Міністерства фінансів України 07.02.2013 № 73, надає визначення: сукупний дохід - зміни у власному капіталі протягом звітного періоду внаслідок господарських операцій та інших подій (за винятком змін капіталу за рахунок операцій з власниками).

7.31. Формою №2 Додатку Додаток 1 до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» визначено: Сукупний дохід рядок 2465 (сума рядків 2350, 2355 та 2460); рядок 2350 - прибуток; рядок 2355 - збиток; рядок 2460 - інший сукупний дохід після оподаткування.

7.32. Отже, сукупний дохід - це зміни у власному капіталі протягом звітного періоду внаслідок господарських операцій та інших подій (за винятком змін капіталу за рахунок операцій з власниками). Звітний період обирається в залежності від мети, зокрема, для пункту 23 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України такий звітний період становить рік.

7.33. Відповідач помилково зазначає, що термін сукупний річний дохід не визначений законодавством, оскільки Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку надає визначення цьому поняттю.

7.34. В даному контексті термін сукупний річний дохід має дві складові, а саме: сукупний дохід - передає зміст поняття та річний - передає інформацію про часові рамки визначення сукупного доходу, а тому посилання відповідача в частині невідповідності термінів є необґрунтованим.

7.35. Застосування термінів, визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку у правовідносинах з визначення відповідності критеріям позичальника відповідно до 23-29 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є релевантним, оскільки метою вказаних норм є встановлення фінансового стану позичальника, який визначається саме відповідно до вказаних нормативно-правових актів.

7.36. Позивач зазначає, що для суб`єктів малого підприємництва, які складають звітність за П(С)БО 25 («Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва»), звітність формується за спрощеними формами 1-мс «Баланс» і 2-мс «Звіт про фінансові результати».

7.37. Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

7.38. Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» для мікропідприємств, малих підприємств, які визнані такими відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», непідприємницьких товариств, філій та представництв юридичних осіб, утворених відповідно до законодавства іноземної держави, встановлюється скорочена за показниками фінансова звітність у складі балансу і звіту про фінансові результати, форма і порядок складання яких визначаються Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 25 «Спрощена фінансова звітність», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 25 лютого 2000 року № 39, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 березня 2000 року за № 161/4382 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 24 січня 2011 року № 25) (із змінами). Зазначені підприємства можуть самостійно визначати доцільність складання фінансової звітності за формами, наведеними у цьому Національному положенні (стандарті).

7.39. У Додатку 1 до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 «Спрощена фінансова звітність» міститься визначення - чистий прибуток (збиток) (рядок 2350), що складається з вирахування із рядка 2290 - фінансовий результат до оподаткування суми із рядка 2300 - податок на прибуток;

7.40. Отже, системний аналіз нормативних актів дає можливість дійти обґрунтованого висновку, що поняття «сукупний річний дохід» у розумінні НП(С)БО 1 означає суму чистого фінансового результату (або збитку) за рік та іншого сукупного доходу, відображених у фінансовій звітності у рядку 2465 Форми №2 «Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)» НП(С)БО 1, а для суб`єктів малого підприємництва, які подають спрощену фінансову звітність за П(С)БО 25, цей показник визначається як рядок 2350 форми 2-мс («Чистий прибуток (збиток)»), оскільки складові іншого сукупного доходу у спрощеній звітності не виділяються.

7.41. Суд враховує відмінності у фінансовій звітності для різних за класифікацією підприємств.

7.42. Приймаючи рішення про відмову у застосуванні мораторію, відповідач необґрунтовано використав данні з відкритих джерел (платформа YouControl), зокрема через те, що за збір інформації та формування висновків адміністратори платформи не несуть відповідальність, а така інформація може використовуватися тільки для аналітики в підприємницький діяльності тощо, а не для виконання 23-29 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

7.43. Посилання відповідача, що платформа використовує офіційні державні реєстри є необґрунтованим, оскільки відповідач в такому випадку повинен отримувати таку інформацію безпосередньо з відповідних реєстрів. Поведінка Банку не відповідає позиції НБУ викладеній у Положенні № 351, і про яку йдеться вище у п.7.17.

7.44. Відповідачем не доведено, можливість (право) Банку використовувати відомості, що містять (можуть містити) інформацію про фінансову звітність боржника, висвітлену (виключно) приватними онлайн ресурсами (платформами), які не несуть відповідальності за її повноту і достовірність і не є офіційним оприлюдненням.

7.45. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що в основу рішення кредитора про відмову застосувати мораторій на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту покладені дані та відомості, для аналізу яких застосовані непередбачені законодавством джерела та не використані джерела, визначені нормативно-правові актами НБУ і Мінфіну, внаслідок чого Банк отримав як результат помилкові і спотворені висновки, а отже відмова є необґрунтованою та безпідставною.

7.46. Водночас, суд не здійснює оцінку заперечень Банку проти позову щодо критерію визначеному підпунктом 4 пункту 23 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, оскільки приймаючи рішення про відмову у застосуванні мораторію Відповідач не ґрунтував свою відмову невідповідністю цій умові. Такі доводи не предметом спору і доказування у цій справі на що суд звертав увагу відповідача у підготовчому провадженні.

8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЗАСТОСУВАННЯ МОРАТОРІЮ.

8.1. Судом встановлено, що рішення відповідача про відмову у введенні мораторію з визначених банком підстав є необґрунтованим. Оскільки інших підстав для відмови банком не виявлено, але в будь-якому випадку таких не зазначено у рішенні, викладеному у листах, то суд не здійснює перевірку інших критеріїв заяви позичальника вимогам процедури введення мораторію. Застосування іншого підходу створювало б ситуацію втручання в дискреційні повноваження кредитора.

8.2. Відповідно до пункту 29 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у разі якщо кредитор безпідставно прийняв рішення про відмову у застосуванні мораторію та встановлення цих обставин судом, мораторій вважається таким, що застосований з дня отримання кредитором заяви позичальника, передбаченої пунктом 24 цього розділу.

8.3. Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

8.4. Право на захист особа здійснює на свій розсуд (частина 1 статті 20 ЦК України).

8.5. За статтею 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

8.6. При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

8.7. Судом встановлена обставина безпідставного прийняття рішення про відмову у застосуванні мораторію, а тому такий, відповідно до пункту 29 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, може вважатися застосованим з дня отримання кредитором заяви позичальника.

8.8. Суд зазначає, що встановлення обставини безпідставного прийняття рішення про відмову у застосуванні мораторію за своєю формою є встановлення юридичного факту, що не відповідає ефективному способу захисту порушеного права позивача, оскільки не спонукає відповідача вчинити певні дії як-то зупинити нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики), включаючи основну суму кредиту (позики), проценти, комісії та інші платежі та продовження строку дії договору кредиту (позики) та договорів застави, іпотеки, поруки, укладених для забезпечення виконання зобов`язань за таким договором кредиту (позики), на строк мораторію відповідно до оформивши правочини.

8.9. Водночас вимога позивача про зобов`язання вчинити дії створює правові наслідки для відповідача.

8.10. Наявність зобов`язання створює у відповідача обов`язок поновити порушене право, а контроль за таким обов`язком може відбуватися компетентними органами відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та судом відповідно до приписів Розділ VI «Судовий контроль за виконанням судового рішення» ГПК України.

8.11. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про зобов`язання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» застосувати до ТОВ «ТАВАНЬ СОЛАР 1» мораторій на виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором №1170/31/2 від 18.04.2018 року.

8.12. В умовах бойових дій на території де знаходиться об`єкт Позивача останній втратив можливість нормального ведення своєї господарської діяльності. Окупація ворогом Берислава, активні бойові дії і як наслідок знищення та розкрадання обладнання та руйнування як єдиного об`єкту це те, з чим стикнувся позичальник, який намагається використати можливість відтермінування кредитних зобов`язань, що запропонувала Держава позичальникам в умовах дії воєнного стану. Перебування об`єкта в зоні досяжності російського агресора позбавляє позивача можливості вести свою господарську діяльність і генерувати та відпускати електричну енергію, отримувати дохід від цієї діяльності та, відповідно, виконувати свої зобов`язання перед банком-кредитором за залученим ним кредитом. Для позивача відновлення виробництва можливо лише після завершення бойових дій та встановлення повного контролю Україною над територією, і після цього з`явиться можливість продовжити обслуговування раніше отриманих кредитів. Намагання продовжити активну роботу з повернення кредитів і стягнути з позичальника заборгованість зараз призведе до банкрутства, припинення ними підприємницької діяльності, та наближує до неможливого шанс повернення відповідних кредитів в майбутньому.

9. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.

9.1. Відповідно до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

9.2. Частинами 3-4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

9.3. Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

9.4. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

9.5. Враховуючи висновки суду з усіх порушених сторонами питань щодо предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог, заперечень проти них, аналізу і оцінки обставин справи, які підлягали встановленню і відповідних доказів,, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню повінстю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відмову у застосуванні мораторію на виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором, що включає основну суму боргу, проценти, комісії та інші платежі, із зупиненням їх нарахування, забороною примусового виконання зобов`язань (у тому числі звернення стягнення на предмет застави чи інше майно Товариства), викладене у листах № 55/1-06/116256/2025 від 09.09.2025 року та №55/1-06/137859/8025 від 27.10.2025 року (про відмову у перегляді рішення щодо застосування Мораторію).

3. Зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» код 00032129 (вул. Госпітальна, 12Г, м.Київ, 01001) застосувати до ТОВ «ТАВАНЬ СОЛАР 1» код 40744292 (вул. Митрополита Василя Липківського, 18, м.Київ, 03035) мораторій на виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором №1170/31/2 від 18.04.2018 року, що включає на виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором, що включає основну суму боргу, проценти, комісії та інші платежі, із зупиненням їх нарахування, забороною примусового виконання зобов`язань (у тому числі звернення стягнення на предмет застави чи інше майно Товариства), на період дії воєнного стану в Україні та протягом одного року після дня його припинення чи скасування.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 16.02.2026

Суддя Ігор Курдельчук