ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2026 р. Справа№ 910/9153/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Творча майстерня "Престиж" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025

у справі №910/9153/25 (суддя - Зеленіна Н.І.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Творча майстерня "Престиж"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Творча майстерня "Престиж" про стягнення заборгованості у сумі 53926,92 грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю заборгованості у Товариства з обмеженою відповідальністю "Творча майстерня "Престиж" по сплаті послуг централізованого опалення та централізованого водопостачання за особовим рахунком №80100.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2025 відкрито провадження у справі №910/9153/25 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі №910/9153/25 позов Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Творча майстерня "Престиж" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимого відмовити повністю.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідач вказує на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту існування заборгованості відповідача перед первісним кредитором за спожиту теплову енергію. Водночас, при укладенні між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Київенерго» договору цесії сторонами не досягнуто згоди з усіх істотних умов, оскільки доказами переходу прав вимоги заборгованості нарахованої первісним кредитором до нового кредитора ґрунтуються лише на додатках №№1, 2, які не містять детального розрахунку заборгованості. Будь-яких інших доказів передачі новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, та інформації, яка є важливою для їх здійснення, матеріали справи не містять.

Недоведеність факту існування заборгованості відповідача перед первісним кредитором щодо надання послуг з постачання теплової енергії позбавляє позивача права на нарахування та стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 апеляційну скаргу у справі №910/9153/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Творча майстерня "Престиж" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі №910/9153/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), а також встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

08.01.2026 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останній заперечує проти доводів скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Позивач відмічає, що договір відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11.10.2018 на час розгляду спору не розірваний, не скасований, не визнаний недійсним в частині вимог відповідача, тому підлягає виконанню в повному обсязі.

Отримання відповідачем послуг теплопостачання підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: актами прийняття теплового вузла обліку, актами про готовність вузла комерційного обліку споживача, договором №80100 від 25.01.2018 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до житлових приміщень суб`єктів господарювання з додатками, розрахунком заборгованості, актом звіряння взаєморозрахунків, рахунком на оплату.

20.01.2026 скаржником подано до суду додаткові пояснення у справі, згідно яких відповідач вказує на недоведеність позовних вимог.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи, розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1693 від 27.12.2017 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", Комунальне підприємство "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго".

10.04.2018 Комунальному підприємству "Київтеплоенерго" видано ліцензію №591 на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам відповідно до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.05.2018 постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює позивач.

Відповідно до п. 2.1 статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", підприємство утворено з метою отримання прибутку від провадження господарської діяльності, спрямованої на підвищення надійності енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів електро-, теплопостачання, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії, про що зазначено в п. 2.2.1 цього статуту.

11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, відповідно до п. 1.1 якого кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку №1 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку №1 до цього договору (п. 1.2 договору).

З укладенням цього договору кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у додатку №1 до цього договору. Відступлення прав вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, втрати від інфляції, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню з споживача (споживачів), визначаються окремим договором (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 3.1.1 договору сторони договору підтверджують, що на дату підписання додатку №1 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та/або будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення зі споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладання цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

Згідно з додатком №1 до договору позивач прийняв право вимоги до відповідача за надані послуги централізованого опалення на суму 28702,59 грн за особовим рахунком (номером договору) №80100.

Згідно з додатком №2 до договору позивач прийняв право вимоги до відповідача за надані послуги централізованого гарячого водопостачання за договором на суму 250,08 грн за особовим рахунком (номером договору) №80100.

Про відступлення права вимоги відповідач був повідомлений позивачем листом №30/вих./1-6754 від 02.05.2019.

Позивач надсилав на адресу відповідача вимоги щодо сплати боргу №4/03.2/1451 від 06.02.2024, №4/03.2/12804 від 01.11.2024, №4/03.2/3771 від 25.03.2024, проте вказані вимоги залишені без задоволення.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що в порушення норм законодавства відповідач не здійснив оплату за отриману теплову енергію та гаряче водопостачання, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість: - за послуги з централізованого опалення за період з 10.2016 року по 04.2018 року у розмірі 28702,59 грн; - послуги централізованого гарячого водопостачання за період з 07.2017 року по 04.2018 року у розмірі 250,08 грн.

Крім того, за неналежне виконання грошових зобов`язань позивачем було нараховано відповідачу інфляційні втрати у розмірі 19253,52 грн грн та 3% річних у розмірі 5720,73 грн.

На підтвердження надання послуг позивачем долучено до матеріалів справи договір №80100 від 25.01.2018, акт №31/889 від 27.07.2017 про прийняття теплового вузла обліку, акти про готовність вузла комерційного обліку споживача, акт від 15.07.2025 про втрату (знищення) документів за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 83/53.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначив, що позивач не навів доказів здійснення теплопостачання та гарячого водопостачання за спірною адресою та не довів того чи спожив він той обсяг, який вказано в документах, доданих до позову та за який вимагає оплату.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався тим, що факт заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 28952,67 (який виник в період з 10.2016 року по 04.2018 року з централізованого опалення та в період з 07.2017 по 04.2018 з гарячого водопостачання) належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується з наведеними висновками місцевого господарського суду у їх сукупності та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Зміст зобов`язання як правовідношення визначається сукупністю певних прав та обов`язків, відповідно, у разі описаного відступлення права вимоги до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредитору. А отже, у спірних правовідносинах обсяг прав нового кредитора визначається обсягом прав, пов`язаних із обов`язком з оплати спожити послуг і виконанням усіх похідних від цього зобов`язань.

Таким чином, під час вирішення даного спору суд має дослідити питання надання Публічним акціонерним товариством «Київенерго» послуг з централізованого опалення (на суму 28702,59 грн) та гарячого водопостачання (на суму 250,08 грн) до приміщення відповідача, право вимоги за яким передано позивачу за договором цесії №602-18 від 11.10.2018.

Колегія суддів також зазначає, що сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для відповідача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у договорі цесії.

У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, відповідач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі договору, права вимоги за якими перейшло на підставі договору цесії.

Аналогічних за своїм змістом правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16.10.2018 у справі №914/2567/17, від 19.11.2019 у справі №924/1014/18, у постанові від 28.01.2020 у справі №924/1208/18.

Відповідно до п. 29 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007 (далі - Правила №1198) теплова енергія постачається безперервно.

Згідно з п. 36 Правил №1198 теплопостачальна організація зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором.

Пунктом 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 (далі - Правила №630), встановлено, що послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини 3 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно п. 20 Правил №630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Частини 1-2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» визначають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Тобто первинні документи повинні містити відомості, які підтверджують вчинення господарської операції, на виконання якої вони складаються, у зв`язку з чим вчинення певної господарської операції фіксуватиметься документально, що в сукупності свідчить про підтвердження між учасниками такої операції певних прав та обов`язків, зокрема, і щодо обов`язку сплатити певну суму коштів, яка складатиме еквівалент певної вартості наданих послуг.

Північний апеляційний господарський суд відмічає, що первинними документами, що підтверджують факт надання послуг з теплопостачання, є, зокрема, акт приймання-передачі наданих послуг, договір, рахунок-фактура, дані комерційних вузлів обліку (лічильників), щомісячні облікові картки, наряди на включення/відключення теплопостачання за спірний період. Ці документи фіксують обсяги спожитої теплової енергії в натуральних та вартісних показниках.

За твердженнями скаржника, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту існування заборгованості відповідача перед первісним кредитором за спожиту теплову енергію. Доказами переходу прав вимоги заборгованості нарахованої первісним кредитором до нового кредитора ґрунтуються лише на додатках №№1, 2, які не містять детального розрахунку заборгованості. Будь-яких інших доказів передачі новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, та інформації, яка є важливою для їх здійснення, матеріали справи не містять.

В обґрунтування існування заборгованості за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до житлового приміщення відповідача позивач у позовній заяві зазначає, що відповідно до акту №23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, на якому записані файли білінгових систем Програмний комплекс «БІТеК» та Програмний комплекс «Уніван-Термал», позивач прийняв фізичний носій/пристрій зберігання інформації (зовнішній жосткий диск, USB носій в кількості 1 шт.), на якому записана резервна копія бази даних Програмний комплекс «Уніван-Термал» станом на 01.10.2018.

За повідомленням позивача, Публічне акціонерне товариство «Київенерго» передало йому програмний комплекс (базу даних) «Уніван-Термал», до якого надавач послуг здійснював внесення даних щодо нарахування спожитої відповідачем послуги централізованого опалення та послуги централізованого гарячого водопостачання. У свою чергу позивач лише сформував довідку та надав всі докази (електронні) на підтвердження позовних вимог відповідно до внесених відомостей до цієї бази. Зазначена довідка є паперовим відображенням електронної бази даних.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що позивачем не надано акту №23, а тому у суду відсутня можливість надати йому оцінку, як доказу у даній справі, та встановити, що саме було передано на підставі означеного акту.

Водночас, як вже зазначалось судом, ст. 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України).

Отже, право вимоги виникає і може бути визнано судом лише після передачі документів (як майна) про право вимоги, і відповідно правонаступник може доводити своє право вимоги лише фізично маючи у себе документи про право вимоги, як матеріальні докази цього права. Без документів право вимоги відсутнє. Саме за матеріальними доказами судом оцінюється і розмір переданого права. Без доказів розміру права вимоги таке право відсутнє і не може бути передане.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не надано суду докази передачі йому від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» за договором цесії первинної документації, що підтверджує заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення за період з 10.2016 року по 04.2018 року (у розмірі 28702,59 грн) та послуги з гарячого водопостачання за період з 07.2017 року по 04.2018 року (у розмірі 250,08 грн), тоді як згідно з п. 3.1.1 договору цесії сторони договору підтверджують, що на дату підписання додатку №1 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та будь-яку первинну документацію, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення із споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладення цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

Надані позивачем акти прийняття теплового вузла обліку та акти про готовність вузла комерційного обліку споживача не є достатніми доказами в підтвердження заборгованості відповідача за спожиту теплову енергію, оскільки вказані акти підтверджують лише факт опломбування та готовності вузла до роботи, проте не містять даних про кількість спожитої теплової енергії за спірний період.

Долучений же позивачем до позову акт від 15.07.2025 про втрату (знищення) документів за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 83/53 не є достатнім доказом втрати документів внаслідок воєнних дій, оскільки складений підприємством в односторонньому порядку. Для визнання втрати первинних документів відповідний акт має підкріплюватися довідкою Державної служби України з надзвичайних ситуацій, актом обстеження місцевої адміністрації, заявою до поліції та фото/відеофіксацією.

Отже, суд першої інстанції неповно з`ясувавши обставин, що мають значення для справи, дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 28702,59 грн заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та 250,08 грн з гарячого водопостачання, позаяк матеріали цієї справи не містять жодних доказів згідно зі ст. 73 ГПК України на підтвердження заборгованості відповідача перед Публічним акціонерним товариством «Київенерго» за поставлені послуги, тоді як згідно зі ст. ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що позивач не заперечує щодо відсутності в матеріалах даної справи будь-яких доказів на підтвердження заборгованості відповідача за поставлені Публічним акціонерним товариством «Київенерго» спірні послуги, зазначаючи лише про знищення документів внаслідок влучання ракети поряд з адмінбудівлею Комунального підприємства «Київтеплоенерго».

У зв`язку із тим, що судом апеляційної інстанції не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог в частині основного боргу, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на викладене є обґрунтованими доводи апеляційної інстанції щодо безпідставності задоволення позовних вимог, тоді як висновки суду першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства та дослідженні усіх обставин і зібраних у справі доказів та доводів учасників справи.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Творча майстерня "Престиж" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі №910/9153/25 слід скасувати, як таке, що прийнято за неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Творча майстерня "Престиж" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі №910/9153/25 скасувати та ухвалити нове рішення.

3. У задоволенні позову Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" відмовити повністю.

4. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 83/53, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Творча майстерня "Престиж" (04211, м. Київ, пр-т Івасюка Володимира, буд., 6, корп. 4, літ. А; ) 3633,60 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні шістдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко