ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

м. Хмельницький

"12" лютого 2026 р.Справа № 924/700/24

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., розглянувши матеріали скарги представника засновника Покотила Ю.В. (вх.№05-06/315/26 від 09.02.2026) на дії державного виконавця

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" с. Крупець Славутського району Хмельницької області

до Фермерського господарства "Золотий Жайвір" м. Волочиськ Хмельницької області

про банкрутство юридичної особи

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Хмельницької області перебуває справа №924/700/24 (суддя В.О. Кочергіна) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" с. Крупець Славутського району Хмельницької області до Фермерського господарства "Золотий Жайвір" м. Волочиськ Волочиського району Хмельницької області про банкрутство юридичної особи.

Постановою Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025, окрім іншого:

- визнано банкрутом Фермерське господарство "Золотий Жайвір" м. Волочиськ Хмельницької області (п.6 постанови),

- відкрито відносно Фермерського господарства "Золотий Жайвір" ліквідаційну процедуру на строк, що не може перевищувати 12 місяців (п.7 постанови);

- призначено ліквідатором банкрута Фермерського господарства "Золотий Жайвір" (м. Волочиськ, вул. Запорізька, 11, Хмельницької області, ) арбітражного керуючого Білика О.А. (п.8 постанови);

- господарську діяльність Фермерського господарства "Золотий Жайвір" (м. Волочиськ, вул. Запорізька, 11, Хмельницької області, ) завершено (п.9 постанови);

- припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 07.11.2025 (п.13 постанови).

09.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від представника засновника ФГ "Золотий жайвір" ОСОБА_2 - адвоката Покотила Ю.В. надійшла скарга (вх.№05-06/315/26) на дії державного виконавця. У поданій скарзі заявник просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Волочиського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Артуром Шингером, пов`язану із не зупиненням вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_1 на підставі п. 4 ст. ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", яка була допущена 27 січня 2026 року; зобов`язати державного виконавця Волочиського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Артура Шингера зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_1 на підставі п. 4 ст. ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Волочиського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Артура Шингера про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні НОМЕР_1, винесену 26 січня 2026 року; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Волочиського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Артура Шингера про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні НОМЕР_1, винесену 26 січня 2026 року.

З поданій скарзі, представник засновника просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Артура Шингера щодо виконання виконавчих листів від 08.01.2026, виданих Підволочиським районним судом Тернопільської області у справі №604/773/24 про стягнення з ФГ "Золотий жайвір" на користь ОСОБА_1 загалом 15000,00грн витрат на правничу допомогу.

До скарги долучено, окрім іншого, постанови державного виконавця Волочиського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Артура Шингера від 26.01.2026 (ВП НОМЕР_1).

Як стверджується матеріалами справи, скарга на дії державного виконавця подана представником засновника ФГ "Золотий жайвір" ОСОБА_2 - адвокатом Покотило Ю.В.

Боржником у справі про банкрутство №924/700/24 та стороною виконавчого провадження є Фермерське господарство "Золотий жайвір".

Судом враховується, що постановою Господарського суду Хмельницької області від 07.11.2025 визнано банкрутом Фермерське господарство "Золотий Жайвір" м. Волочиськ Хмельницької області (п.6 постанови); - відкрито відносно Фермерського господарства "Золотий Жайвір" ліквідаційну процедуру на строк, що не може перевищувати 12 місяців (п.7 постанови); - призначено ліквідатором банкрута Фермерського господарства "Золотий Жайвір" (м. Волочиськ, вул. Запорізька, 11, Хмельницької області, ) арбітражного керуючого Білика О.А. (п.8 постанови); - припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 07.11.2025 (п.13 постанови).

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 не є особою, яка станом на 07.02.2026 наділена правом представляти інтереси Фермерського господарства "Золотий Жайвір" як сторони виконавчого провадження.

У постанові від 13.04.2023 по справі № 910/21981/16 Верховний Суд виловив правову позицію, що здійснюючи системне тлумачення приписів статті 7 КУзПБ, підпункту 8 частини першої статті 20 ГПК України, а також статті 339 ГПК України слід виходити із того, що процедура банкрутства - це спеціальна правова процедура, норми КУзПБ є спеціальними, і під час їх співставлення із нормами загальними вони повинні мати процесуальний пріоритет.

КУзПБ розширив юрисдикційність господарському суду спорів, стороною яких є боржник, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, визначивши за змістом статті 7 Кодексу критерій впливу на майнові активи боржника вирішальним при з`ясуванні питання щодо необхідності розгляду спору в межах справи про його банкрутство.

Телеологічне та лексичне тлумачення приписів пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України у взаємозв`язку зі статтею 7 КУзПБ свідчить, що у цих нормах законодавець, застосувавши категорії "справи у спорах з майновими вимогами", "майновий спір", "спір щодо майна" та залишивши перелік таких спорів відкритим, визначив передумови для реалізації судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, функції судового контролю щодо максимально широкого кола правовідносин за участю боржника та щодо його майна.

За приписами КУзПБ зміст судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства полягає у тому, що рішення чи дії боржника та третіх осіб, що можуть вплинути на майнові активи боржника, мають бути підконтрольні суду, що здійснює провадження у справі про банкрутство.

Системне тлумачення пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України, статті 7 КУзПБ приводить до висновку, що у межах справи про банкрутство підлягають вирішенню питання судового контролю у виконавчих провадженнях за рішеннями стосовно боржника, виконання яких є можливим шляхом звернення стягнення на кошти чи інше його майно, незалежно від процесуальної форми звернення (скарга, заява, позов) заінтересованої особи щодо здійснення такого контролю.

Повноваження господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, щодо здійснення відповідного судового контролю поширюються і на правовідносини з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) у виконавчому провадженні, що передбачає звернення стягнення на майно боржника або може вплинути іншим чином на майнові активи боржника, і такий контроль має здійснюватися з моменту відкриття виконавчого провадження та до його завершення чи закриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Керуючись викладеним та зважаючи на те, що у поданій скарзі оскаржуються дії державного виконавця вчинені в ході виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа Підволочиського районного суду Тернопільської області№604/773/24 від 08.01.2026, враховуючи, що заява (скарга) (вх.№05-06/315/26) подана не стороною виконавчого провадження, а іншою заінтересованою особою - засновником боржника ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що подана скарга підлягає розгляду в порядку позовного провадження в межах справи про банкрутство (п.8 ч.1 ст. 20 ГПК України, ст. 7 КУзПБ), а не в порядку ст.340 ГПК України.

Судом також враховано позицію, висловлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі N 917/2267/14 щодо подачі скарги не стороною виконавчого провадження.

За правилами господарського процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статтям 162, 164 ГПК України, а також вимогам статті 172 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема: відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як стверджується матеріалами поданої заяви (скарги), позивачем не виконано приписів Закону, щодо зазначення необхідної інформації.

Крім цього, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, заявником не додано платіжного документа про сплату судового збору.

Як судом вбачається, заявником не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру, сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3328,00грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як судом вбачається подана заявником заява (скарга) містить 4 вимоги немайнового характеру.

Таким чином, належний до сплати розмір судового збору при поданні позовної заяви становить 10649,60грн. (з урахуванням коефіцієнту 0,8).

Згідно ч. ч. 1, 2, 10 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, скарга представника засновника Покотила Ю.В. (вх.№05-06/315/26 від 09.02.2026) на дії державного виконавця підлягає залишенню без руху.

У разі не усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною та буде повернута особі, що звернулась із позовною заявою (ч. 4 ст. 174 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу представника засновника Покотила Ю.В. (вх.№05-06/315/26 від 09.02.2026) на дії державного виконавця залишити без руху.

2. Встановити засновнику ФГ "Золотий жайвір" ОСОБА_2 строк на усунення недоліків поданої заяви - не пізніше 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали .

3. Встановити засновнику ФГ "Золотий жайвір" ОСОБА_2 спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 10649,60грн.

- привести заяву у відповідність до вимог п.п. 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Докази надіслання на адреси усіх учасників справи заяви та доказів про усунення недоліків подати суду.

4. Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею 12.02.2026 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В.О. Кочергіна

Виготовлено 2 примірники:

1-до справи (в паперовому екз.),

2-представнику засновника Покотилу Ю.В. (на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 ).