ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3789/25

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Насиров Р.Р. на підставі довіреності;

Від відповідачів: не з`явилися;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Херсонського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до фізичної особи-підприємця Авдоян Гамлета Смоєвича, ОСОБА_1 про стягнення 240 117,01 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Херсонського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі по тексту АТ «Державний ощадний банк України») звернулося до господарського суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Авдоян Гамлета Смоєвича (далі по тексту ФОП Авдоян Г.С.), ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 ) про солідарне стягнення заборгованості у загальному розмірі 240 117,01 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 208 333,34 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 31 783,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання ФОП Авдоян Г.С. зобов`язань за кредитним договором №119.10-10/482 від 29.11.2021, виконання зобов`язань за яким було забезпечено договором поруки, укладеним між позивачем та іншим відповідачем.

Ухвалою суду від 01.10.2025 дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

ФОП Авдоян Г.С. був повідомлений судом про розгляд даної справи шляхом направлення ухвал на його адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 . Водночас ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд даної справи шляхом направлення ухвал суду на адресу її місця реєстрації згідно з Єдиним державним демографічним реєстром, а саме: АДРЕСА_2 .

Проте ухвали, якими відповідачі були повідомлені про розгляд судом даного спору, були повернуті до суду у зв`язку з відсутністю адресатів за вказаними адресами.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про належне повідомлення ФОП Авдояна Г.С. та ОСОБА_1 про розгляд судом даного спору. Оскільки відповідачами не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

29.11.2021 між АТ «Державний ощадний банк України» (Банк) та ФОП Авдояном Г.С. (Позичальник) було укладено кредитний договір №119.10-10/482, відповідно до п. 2.1 ст. 2 якого Банк зобов`язується надати на умовах цього договору, а Позичальник отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит у розмірі, визначеному у ст. 3 цього договору та сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Статтею 3 кредитного договору №119.10-10/482 від 29.11.2021 визначені наступні умови кредитування: сума та валюта кредиту 250 000,00 грн; строк кредитування - кредит надається одноразово з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 28.11.2022; процентна ставка є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірі 18,50% процентів річних; цільове призначення кредиту - поповнення обігових коштів.

Позичальник здійснює повернення кредиту та проводить сплату процентів за користування ним відповідно до графіку платежів, який є додатком №2 до цього договору, та у випадках, визначених договором, підлягає корегуванню Банком (п. 3.10 ст. 3 кредитного договору №119.10-10/482 від 29.11.2021).

Згідно з п. 3.15 ст. 3 кредитного договору №119.10-10/482 від 29.11.2021 за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 4.3.1 ст. 4.3 кредитного договору №119.10-10/482 від 29.11.2021 Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання, а також зобов`язання за іншими договорами, укладеними з Банком.

У додатку №2 до кредитного договору №119.10-10/482 від 29.11.2021 викладено графік платежів, згідно з яким Позичальник має з грудня 2021 року до листопада 2022 року сплачувати по 20 833, 33 грн, в останній місяць 20 833, 37 грн, дата сплати останнього платежу 28.11.2022.

29.11.2021 між АТ «Державний ощадний банк України» (Банк або Кредитор), ФОП Авдояном Г.С. (Боржник) та ОСОБА_1 (Поручитель) було укладено договір поруки №П-1013, відповідно до п. п. 2.1, 2.2 ст. 2 якого Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання зобов`язання в повному обсязі, у тому числі того, що виникне в майбутньому відповідно до умов кредитного договору. Поручитель відповідає за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку визначеному кредитним договором.

Слід зазначити, що у ст. 1 договору поруки №П-1013 від 29.11.2021 сторонами було передбачено, що під терміном кредитний договір слід розуміти кредитний договір №119.10-10/482 від 29.11.2021, укладений між Кредитором та Боржником, а також усі додаткові договори, угоди, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладення договору поруки та можуть бути укладені в подальшому.

Згідно з п. 2.4 ст. 2 договору поруки №П-1013 від 29.11.2021 обсяг зобов`язання Поручителя за цим договором не є фіксованою сумою і може збільшуватися або зменшуватися в залежності від виконання Боржником та/або Поручителем зобов`язання за кредитним договором, а також черговості направлення кредитором отриманих грошових коштів в погашення зобов`язання.

Відповідно до п. 10.1.1 ст. 10 договору поруки №П-1013 від 29.11.2021 цей договір вступає в законну силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 років з моменту його підписання сторонами.

29.11.2021 АТ «Державний ощадний банк України» було видано ФОП Авдояну Г.С. кредитні кошти у розмірі 250 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку відповідача за період з 29.11.2021 до 02.09.2025. Водночас відповідачем було повернуто лише кредитні кошти у розмірі 41 666,66 грн, а також сплачено проценти за користування кредитними коштами у загальному розмірі 7 687,21 грн, що підтверджується виписками по банківському рахунку відповідача.

06.08.2025 АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до ФОП Авдояна Г.С. з вимогою № 55/5.5-02/101606/2025 про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором №119.10-10/482 від 29.11.2021 у загальному розмірі 240 011,42 грн. Вказана вимога була 06.08.2025 направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, що підтверджується листом з описом вкладення. Проте направлене на адресу відповідача поштове повідомлення було повернуто у зв`язку з відсутністю адресата.

06.08.2025 АТ «Державний ощадний банк України» звернулося також до Авдоян С.Н. з вимогою №55/5.5-02/101640/2025 про погашення простроченої заборгованості ФОП Авдояна Г.С. за кредитним договором №119.10-10/482 від 29.11.2021 у загальному розмірі 240 011,42 грн. Вказана вимога була 06.08.2025 направлена на адресу Поручителя засобами поштового зв`язку, що підтверджується листом з описом вкладення. Проте направлене на адресу відповідача поштове повідомлення також було повернуто у зв`язку з відсутністю адресата.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом заявленого АТ «Державний ощадний банк України» позову є вимога про солідарне стягнення з ФОП Авдояна Г.С. та ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 208 333,34 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 31 783,67 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 („Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Водночас вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 21.11.2021 АТ «Державний ощадний банк України» на виконання зобов`язань за кредитним договором №119.10-10/482 від 29.11.2021 було видано ФОП Авдояну Г.С. кредитні кошти у розмірі 250 000,00 грн, що підтверджується випискою по банківському рахунку. Видані відповідачу кредитні кошти мали бути повернуті позивачу у строк до 28.11.2022.

Проте, як з`ясовано судом та не спростовано ФОП Авдояном Г.С., на дату звернення АТ «Державний ощадний банк України» до суду із даними позовними вимогами відповідачем було повернуто кредитні кошти у розмірі 41 666,66 грн, докази повернення залишку заборгованості за кредитом матеріали справи не містять.

З викладених обставин господарський суд, перевіривши здійснений Банком розрахунок процентів за користування кредитними коштами у межах строку кредитування до 28.11.2022, дійшов висновку про наявність правових підстав для присудження до стягнення з ФОП Авдояна Г.С. заборгованості за тілом кредиту у розмірі 208 333,34 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 31 783,67 грн.

Відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Верховним Судом у постанові від 02.10.2025 у справі № 910/1986/25 наголошено, що законодавець пов`язує виникнення солідарної відповідальності у зобов`язальному праві, коли існує відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.

Солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто солідарні зобов`язання виникають лише у випадках, передбачених договором чи актом чинного законодавства (див. наприклад постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 243/10982/15-ц (провадження № 14-81 цс 18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178 цс 18), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (провадження № 14-386 цс 18), від 23 січня 2019 року у справі № 712/21651/12) (провадження № 14-526 цс 18)).

З огляду на укладення 29.11.2021 між АТ «Державний ощадний банк України», ФОП Авдояном Г.С. та ОСОБА_1 договору поруки №П-1013, за умовами якого ОСОБА_1 відповідає перед Банком як солідарний боржник за виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення із відповідачів заборгованості у загальному розмірі 240 117,01 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Херсонського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» позовних вимог шляхом присудження до стягнення з фізичної особи-підприємця Авдояна Гамлета Смоєвича, ОСОБА_1 у солідарному порядку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 208 333,34 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 31 783,67 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідачів відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця Авдоян Гамлета Смоєвича / АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 /, ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 / на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» /01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-г; ідентифікаційний код 00032129/ в особі філії - Херсонського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» /73003, Херсонська обл., місто Херсон, вул. Європейська, будинок 26; ідентифікаційний код 02766367/ заборгованість за тілом кредиту у розмірі 208 333,34 грн /двісті вісім тисяч триста тридцять три грн 34 коп./, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 31 783,67 грн /тридцять одна тисяча сімсот вісімдесят три грн 67 коп./, судовий збір у розмірі 3 601,76 грн /три тисячі шістсот одна грн 76 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 19 лютого 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна