ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 906/1105/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С.,

секретар судового засідання - Корнієнко О. В.,

за участю представників:

Офісу Генерального прокурора - Гамор Н. В.,

Житомирської міської ради - не з`явився,

Регіонального відділення

Фонду державного майна України

по Рівненській та Житомирській областях - не з`явився,

Сільськогосподарського товариства

з обмеженою відповідальністю «Кам`янське -Кока В. А.,

Професійного коледжу

сервісу і дизайну міста Житомира - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 (у складі колегії суддів: Маціщук А. В. (головуючий), Василишин А. Р., Філіпова Т. Л.)

у справі № 906/1105/22

за позовом Керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської міської ради

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янське», Професійного коледжу сервісу і дизайну міста Житомира

про визнання недійсним договору оренди та повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Керівник Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України (далі МОН України) звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі - РВ ФДМУ), Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янське» (далі - СТОВ «Кам`янське»), в якому просив суд:

- визнати недійсним договір № 78-у оренди нерухомого або іншого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 22.03.2021, укладений між відповідачами;

- зобов`язати СТОВ «Кам`янське» повернути будівлю площею 471,4 кв. м за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир, у користування Державного навчального закладу «Центр сфери обслуговування м. Житомира» (далі - ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира»).

В обґрунтування позовних вимог прокурор послався на те, що оспорюваний договір укладено з порушенням вимог Закону України «Про освіту», оскільки спірне майно не може бути об`єктом оренди для використання його в підприємницькій діяльності.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 29.11.2022, зокрема, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира».

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17.04.2023 позов задоволено частково. Визнано недійсним договір № 78-у оренди від 22.03.2021, предметом якого є будівля за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир. У задоволенні позову в частині вимоги про повернення будівлі відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.08.2023 рішення Господарського суду Житомирської області від 17.04.2023 скасовано в частині відмови у задоволенні позову. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позов в зазначеній частині задоволено. Зобов`язано СТОВ «Кам`янське» повернути будівлю площею 471,4 кв. м за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир, у користування ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира». В решті рішення Господарського суду Житомирської області від 17.04.2023 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22.05.2024 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.08.2023 та рішення Господарського суду Житомирської області від 17.04.2023 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.07.2024, зокрема, було виключено ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» зі складу третьої особи на стороні позивача та залучено до участі у справі як співвідповідача.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.11.2024, зокрема, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Житомирську міську раду.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.03.2025 змінено найменування ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» на Професійний коледж сервісу і дизайну міста Житомира у зв`язку з його перейменуванням.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.06.2025 позов задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди нерухомого або іншого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, від 22.03.2021 № 78-у. Закрито провадження у справі № 906/1105/22 за позовом керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України в частині вимоги про зобов`язання СТОВ «Кам`янське» повернути будівлю площею 471,4 кв. м за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир, у користування ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира». У задоволенні заяви СТОВ «Кам`янське» про поворот виконання рішення при новому розгляді справи від 30.07.2024 відмовлено.

Ухвалою Північно-західний апеляційний господарський суд від 30.09.2025 замінено позивача МОН України на його правонаступника - Житомирську міську раду.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 рішення Господарського суду Житомирської області від 23.06.2025 скасовано. Ухвалено нове рішення. У задоволені позову відмовлено. Стягнуто з Житомирської обласної прокуратури на користь СТОВ «Кам`янське» 5 954,40 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Стягнуто з Житомирської обласної прокуратури на користь СТОВ «Кам`янське» 7 443,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання 12.05.2023 апеляційної скарги та 9 924,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання 25.08.2023 касаційної скарги.

Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, у грудні 2025 року Заступник керівника Рівненської обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 скасувати, а рішення Господарського суду Житомирської області від 23.06.2025 залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.12.2025 відкрито касаційне провадження у справі № 906/1105/22 за касаційною скаргою Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України; касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.01.2026.

СТОВ «Кам`янське» у відзиві на касаційну скаргу зазначає про законність та обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення- без змін.

Також, у поданому відзиві на касаційну скаргу СТОВ «Кам`янське» наведено розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн, які воно понесло і очікує понести у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, та надано докази на підтвердження таких витрат.

МОН України надано до Верховного Суду письмові пояснення, у яких останнє просить здійснювати розгляд справи за відсутності його представника, незважаючи на те, що суд апеляційної інстанції ухвалою від 30.09.2025 замінив позивача Міністерство освіти і науки України на його правонаступника - Житомирську міську раду.

Житомирська міська рада, РВ ФДМУ та Професійний коледж сервісу і дизайну міста Житомира у судове засідання своїх представників не направили.

Відповідно до частини 1 статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення зазначеним учасникам справи ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, та те, що зазначені учасники справи не зверталися до суду з будь-якими заявами щодо розгляду справи, явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності представників Житомирської міської ради, РВ ФДМУ та Професійного коледжу сервісу і дизайну міста Житомира.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Офісу Генерального прокурора України, СТОВ «Кам`янське», дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Судами попередніх інстанцій установлено, що згідно з наказом МОН України від 21.06.2017 № 892 «Про реорганізацію професійно-технічних навчальних закладів міста Житомира, зміну типу і назви Державного професійно-технічного навчального закладу «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» припинено Житомирській професійний ліцей харчових технологій шляхом приєднання до Державного професійно - технічного навчального закладу «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну»(пункт 1); змінено тип і назву Державного професійно-технічного навчального закладу «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» на ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» (пункт 7).

У підпункті 1 пункту 2 зазначеного наказу передбачено, що ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Житомирського професійного ліцею харчових технологій.

15.08.2018 на підставі наказу МОН України від 03.08.2018 № 855 за ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» зареєстровано інше речове право - право оперативного управління (номер запису про інше речове право 27552525) на об`єкт нерухомого майна № 101 - будівлю Житомирського професійного ліцею харчових технологій, загальною площею 471,4 кв. м за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир, Житомирська область; власник - МОН України, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 20.08.2018 № 134858461).

Відповідно до пунктів 1.1, 7.9 Статуту ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира», затвердженого наказом МОН України від 27.09.2017 № 1314, ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» є підпорядкованим МОН України державним професійно-технічним навчальним закладом третього атестаційного рівня, що здійснює первинну професійну підготовку, перепідготовку та підвищення професійної кваліфікації працюючих робітників з технологічно складних, наукоємних професій та/або спеціальностей за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст». ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної середньої освіти та здійснює підготовку робітників, діяльність яких пов`язана зі складною організацією праці, з числа випускників загальноосвітніх навчальних закладів на основі базової чи повної загальної середньої освіти, випускників професійно-технічних навчальних закладів та іншої молоді, яка має відповідний рівень освіти; може здійснювати допрофесійну підготовку, первинну професійну підготовку, загальноосвітню підготовку, підготовку за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст», професійно-технічне навчання, перепідготовку та підвищення кваліфікації працюючих робітників і незайнятого населення. Майно ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» закріплюється на пpaвi оперативного управління. Функції управління майном, яке закріплюється за ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира», здійснює МОН України. Майно не підлягає передачі в оренду без згоди МОН України, крім передбачених законодавством випадків.

19.05.2020 листом №16-15-743 РВ ФДМУ передано ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» заяву потенційного орендаря - Фізичної особи-підприємця Поповича Д. І. від 14.05.2020 про укладення договору оренди нерухомого майна - нежитлового приміщення за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир, площею 471,4 кв. м, з метою здійснення господарської діяльності , у тому числі надання освітніх послуг.

25.05.2020 ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» листом № 322 звернувся до МОН України, у якому просив надати згоду на передачу в оренду державного нерухомого майна - нежитлового приміщення загальною площею 471,4 кв. м, розташованого за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир, у зв`язку з тим, що вказане майно непридатне для використання за призначенням та тривалий час не використовується.

21.08.2020 МОН України надано дозвіл (лист № 1/11-5680) ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» на укладення договору оренди нерухомого майна - нежитлових приміщень будівлі загальною площею 471,4 кв. м, за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир, з метою надання освітніх послуг та проведення господарської діяльності, відповідно до законодавства терміном до 5 років за умови забезпечення дотримання санітарно-гігієнічних та протипожежних норм.

28.08.2020 ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» листом № 518 повідомив РВ ФДМУ про прийняття ним рішення про намір передачі вищезазначеного майна в оренду.

Згідно з довідкою від 14.09.2020 № 573, виданою ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира», будівля площею 471,4 кв. м за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир, протягом більш як 5 років не використовується у діяльності закладу; передача зазначеного майна в оренду не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються і працюють в ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира».

Наказом РВ ФДМУ від 25.09.2020 № 505 «Про включення об`єкта до Переліку першого типу» включено до Переліку першого типу та прийнято рішення про передачу об`єкта в оренду на аукціоні - будівлю площею 471,4 кв. м, що перебуває на балансі ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира"» за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир.

За результатами проведеного аукціону (протокол електронного аукціону № UА-РS-2021-02-01-000047-3) 22.03.2021 між РВ ФДМУ (орендодавець), СТОВ «Кам`янське» (орендар) та ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» (балансоутримувач) укладено договір № 78-у оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає в строкове платне користування майно - будівлю площею 471,4 кв. м, за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир.

Пунктом 7 (7.1) змінюваних умов договору передбачено, що майно може бути використане орендарем за будь-яким цільовим призначенням на розсуд орендаря (об`єктом оренди є майно, передбачене пунктом 29 Порядку передачі в оренду державного і комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483).

У пункті 1.2 незмінних умов договору передбачено, що майно передається в оренду для використання згідно з пунктом 7 змінюваних умов договору.

Згідно з пунктом 6.1 незмінюваних умов договору орендар зобов`язаний використовувати орендоване майно відповідно до призначення, визначеного у пункті 7 змінюваних умов договору.

Орендар зобов`язаний забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки (пункт 6.2 незмінюваних умов договору).

На виконання умов вказаного договору балансоутримувачем - ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» та орендарем - СТОВ «Кам`янське» складено та підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого або іншого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності - будівлі площею 471,4 кв. м. за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир, що перебуває на балансі ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» та належить до сфери управління МОН України.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на момент укладання договору СТОВ «Кам`янське» здійснювало такий вид економічної діяльності, як оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (основний) (46.73).

Після укладення договору, 16.04.2021 СТОВ «Кам`янське» внесено зміни до основного виду діяльності з 46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням на 85.59 - інші види освіти, н.в.і.у, а також додано й інші види економічної діяльності, а саме: 03.12 - прісноводне рибальство; 47.51 - роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.52 - роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; 47.53 - роздрібна торгівля килимами, килимовими виробами, покриттям для стін і підлоги в спеціалізованих магазинах; 47.54 - роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах; 47.59 - роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах; 47.61 - роздрібна торгівля книгами в спеціалізованих магазинах; 47.62 -роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах; 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

У подальшому 01.09.2022 між ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» та СТОВ «Кам`янське» укладено двосторонній договір про співробітництво № 1/9-2022, умовами якого передбачено здійснення співробітництва між сторонами на засадах партнерства, взаємовигоди та спільності інтересів з метою розширення та поглиблення змісту їх освітньої та виробничої діяльності (пункт 1.1) Сприяння у таких сферах, як: організація курсів з навичок спілкування діловою мовою та ораторського мистецтва; розробка та впровадження спільних проєктів дуальної освіти; сприяння працевлаштуванню випускників ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» на СТОВ «Кам`янське»; надання працівникам та здобувачам освіти ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» можливості для поглиблення навиків комп`ютерної грамотності; організація та проведення сторонами різноманітних заходів: конференцій, ярмарок, семінарів, бізнес-форумів, круглих столів, презентацій тощо; надання працівникам та здобувачам освіти ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» безкоштовної правової допомоги (пункт 1.2). З метою виконання зазначених умов використовується приміщення, що орендує СТОВ «Кам`янське» відповідно до договору оренди від 22.03.2021 № 78-у (пункт 1.3).

Судами попередніх інстанцій також установлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 561-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних закладів професійної (професійно-технічної) освіти у власність Житомирської міської територіальної громади» цілісний майновий комплекс ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» передано від МОН України (за передавальним актом від 12.09.2024, затвердженим рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 11.09.2024 № 1430) у власність Житомирської міської територіальної громади, в тому числі і будівлю загальною площею 471,4 кв. м. за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир, відомості про що 30.09.2024 внесено до Державного реєстру речових прав.

Рішенням Житомирської міської ради від 19.12.2024 № 1201 «Про зміну найменування та визначення засновника ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира», який передано у власність територіальної громади міста» змінено назву ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» на Професійний коледж сервісу і дизайну міста Житомира, про що 07.03.2025 внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Прокурор, звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна №З-12040-20 від 24.01.2020 та зобов`язання звільнити та передати за актом приймання-передачі СЗШ № 100 м. Львова (балансоутримувачу) спірне приміщення, обґрунтував їх тим, що оспорюваний договір укладено з порушенням вимог законодавства, зокрема, положень Закону України «Про освіту», а тому відповідно до статей 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підлягає визнанню недійсним, а майно - поверненню.

Заперечуючи проти позову, відповідач СТОВ «Кам`янське» зазначив, що на підставі договору оренди від 22.03.2021 № 78-у отримав в оренду приміщення закладу освіти - нежитлову будівлю за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир, не придатну для будь-якого, у тому числі освітнього використання, подальша нормальна експлуатація елементів будівлі можлива лише при умові проведення їх капітального ремонту або заміни за розробленою та погодженою в установленому законом порядку проєктно-кошторисною документацією. За таких обставин СТОВ «Кам`янське» почало проводити ремонтні роботи в орендованих приміщеннях з метою надання в майбутньому освітніх послуг.

При новому розгляді справи, частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, дослідивши та надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, встановив, що метою оспорюваного договору не є надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а тому дійшов висновку про порушення вимог законодавства під час укладення оспорюваного договору та передачі в оренду нежитлового приміщення закладу освіти, що є підставою для визнання такого договору недійсним відповідно до положень частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 ЦК України.

Водночас встановивши, що спірне майно фактично вже повернуто СТОВ «Кам`янське» з оренди балансоутримувачу, про що свідчить акт повернення з оренди нерухомого майна від 08.12.2023, та відсутність доказів про передачу спірного майна назад СТОВ «Кам`янське», суд першої інстанції виснував про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання СТОВ «Кам`янське» повернути балансоутримувачу будівлю площею 471,4 кв. м за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 9, на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

При цьому, з огляду на результат розгляду справи, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання СТОВ «Кам`янське» про поворот виконання рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідно до пункту 7.1 змінюваних умов оспорюваного договору майно може бути використане орендарем за будь-яким цільовим призначенням на розсуд орендаря, що безумовно охоплює і таку діяльність, що пов`язана із забезпеченням освітнього процесу; на час укладення оспорюваного договору спірне майно не використовувалось у діяльності освітнього закладу понад 3 років, а тому відповідно до пункту 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, на таке майно не поширювалось обмеження щодо оренди майна закладів освіти, а також спірне майно перебувало у стані, що потребувало капітального ремонту і надання послуг з обслуговування учасників освітнього процесу без проведення такого ремонту було неможливо; після укладення оспорюваного договору до основного виду діяльності СТОВ «Кам`янське» були внесені зміни, а також укладено договір про співробітництво між балансоутримувачем та СТОВ «Кам`янське». Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що метою оспорюваного договору є надання у будівлі площею 471,4 кв. м, що перебуває на балансі ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира», послуг, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а тому відсутні підстави вважати, що такий договір було укладено з порушенням чинного законодавства, що свідчить про безпідставність позовної вимоги прокурора про визнання такого договору недійсним.

Зважаючи на те, що позовна вимог про повернення спірного майна є похідною від вимоги про визнання договору оренди такого майна недійсним, у задоволення якої судом відмовлено, суд апеляційної інстанції виснував і про відмову у задоволенні позовної вимоги про повернення спірного майна.

Щодо позовної вимоги про повернення спірного майна, суд апеляційної інстанції зазначив, що така вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним договору, а тому також відмовив у її задоволенні.

У поданій касаційній скарзі прокурор, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, послався на неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статей 16, 203, 2015 ЦК України, статей 2, 80, 81 Закону України «Про освіту», статті 5 Закону України «Про охорону дитинства» та на неврахування висновків щодо застосування цих норми у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, у постановах Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 902/51/21, від 06.06.2023 у справі № 923/1138/21, від 08.11.2022 у справі № 917/1090/21, від 13.10.2021 у справі № 923/1169/20, від 20.01.2022 у справі № 906/1551/20, від 07.06.2022 у справі № 911/1645/21, від 10.01.2024 у справі № 924/391/23, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, від 14.02.2024 у справі № 910/14998/22, від 03.12.2024 у справі № 914/3310/23, від 05.06.2024 у справі № 923/1292/21, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, від 16.04.2024 у справі № 922/3883/22, від 12.03.2025 у справі № 903/492/24.

За доводами касаційної скарги, судом апеляційної інстанції при вирішенні спору не враховано, що господарська діяльність відповідача на час укладення оспорюваного договору не була пов`язана з освітнім процесом; невикористання освітнім закладом спірного приміщення для навчального процесу не є підставою для визнання правомірним оспорюваного договору; заборона використання такого приміщення з іншою метою встановлена на законодавчому рівні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглянувши у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить із такого.

Положення частини 2 статті 16 ЦК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також компетенція державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти визначено положеннями Закону України «Про освіту».

За змістом частини 1 статті 79 Закону України «Про освіту» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору оренди) джерелами фінансування суб`єктів освітньої діяльності відповідно до законодавства можуть, зокрема, бути: доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Відповідно до частини 1 статті 80 Закону України «Про освіту» до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать, зокрема нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

У частині 4 статті 80 Закону України «Про освіту» визначено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства.

З викладеного слідує, що чинний на момент укладення оспорюваного договору Закон України «Про освіту» містив положення, якими було імперативно передбачено заборону використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням. Надання в оренду майна закладів освіти, як виняток, передбачалося лише з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

При цьому саме по собі невикористання навчальним закладом своїх приміщень не надає права передачі таких приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з освітньою діяльністю самого навчального закладу, а недостатнє фінансування державного чи комунального навчального закладу також не є підставою для використання об`єктів освіти для цілей, не пов`язаних з освітньою діяльністю.

Закон України «Про освіту» не містить переліку послуг, які можуть надаватися в орендованих приміщеннях закладів освіти, проте враховуючи загальну спрямованість положень цього Закону, такі послуги повинні мати пов`язаність з навчально-виховним процесом чи його учасниками. Звідси, питання про те, чи пов`язані послуги, які надаються в орендованих приміщеннях з обслуговуванням учасників освітнього процесу, суди мають вирішувати, виходячи із конкретних обставин справи, з урахуванням того, чи не погіршує надання в оренду майна закладів освіти соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі № 917/1090/21, від 14.02.2024 у справі № 910/14998/22, від 10.01.2024 у справі № 924/391/23, від 20.01.2022 у справі № 906/1551/20, від 17.01.2023 у справі № 902/51/21, на які посилається скаржник у касаційній скарзі.

Отже, системний аналіз вищенаведених приписів закону передбачає, що договір оренди майна закладів освіти має обмеження щодо використання такого майна і такі обмеження (цільове призначення) повинні бути встановлені у самому договорі. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, від 16.04.2024 у справі № 922/3883/23, на які посилається скаржник у касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до умов оспорюваного договору майно (будівля площею 471,4 кв. м, за адресою: вул. Перемоги, 9, м. Житомир) передається в оренду для використання за будь-яким цільовим призначенням на розсуд орендаря (пункт 1.2 незмінних умов договору); орендар зобов`язаний використовувати орендоване майно відповідно до призначення, а саме, за будь-яким цільовим призначенням на розсуд орендаря (пункт 6.1 незмінних умов договору).

Тобто, за умовами оспорюваного договору, орендар може користуватись орендованим майном на власний розсуд за будь-яким цільовим призначенням.

Отже, будівля, яку орендує СТОВ «Кам`янське» за оспорюваним договором належать до майна закладу освіти, однак передана останньому у користування не з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а з метою використання орендарем за будь-яким цільовим призначенням на власний розсуд.

З урахуванням наведених вище приписів законодавства, висновків Верховного Суду, а також встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, суд касаційної інстанції вважає правильним у спірних правовідносинах саме висновок суду першої інстанції про те, що, укладаючи оспорюваний договір, сторони не дотрималися вимог статті 80 Закону України «Про освіту», не встановили обмеження щодо використання такого майна, яке мало б бути пов`язане з навчально-виховним процесом чи обслуговуванням учасників освітнього процесу саме з метою забезпечення освітнього процесу, а надання орендарю права самостійно, на власний розсуд, використовувати орендовану будівлю, порушує приписи частини 4 статті 80 Закону України «Про освіту», що в силу статей 203, 215 ЦК України є правовою підставою для визнання його недійсним.

Висновки суду апеляційної інстанції про те, що зміна основного виду економічної діяльності СТОВ «Кам`янське» (16.04.2021) та укладення 01.09.2022 між орендарем та балансоутримувачем договору про співробітництво підтверджують намір орендаря використовувати спірну будівлю саме для надання послуг, пов`язаних з навчально-виховним процесом, обслуговуванням такого процесу чи його учасників, суд касаційної інстанції вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не змінюють змісту оспорюваного договору оренди від 22.03.2021 та не свідчить про дотримання положень частини 4 статті 80 Закону України «Про освіту» під час його укладення, адже, як зазначалося вище, саме у договорі оренди майна закладів освіти має бути визначено мету (цільове призначення) використання такого майна.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 16.04.2024 у справі № 922/3883/23, від 12.03.2025 у справі № 903/492/24, на які також посилається скаржник у касаційній скарзі.

Крім того, суд касаційної інстанції також вважає необґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про можливість передачі в оренду спірної будівлі для використання за будь-яким цільовим призначенням, з огляду на те, що вона не використовувалась протягом 3-х років з посиланням на пункт 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, оскільки, як неодноразово зауважував Верховний Суд, у відносинах оренди рухомого та нерухомого майна, що належить закладам загальної середньої освіти, імперативна норма частини 4 статті 80 спеціального Закону України «Про освіту» підлягає пріоритетному застосуванню.

При цьому, відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» галузеві особливості оренди державного та комунального майна можуть встановлюватися виключно законами, а тому надання судом у спірних правовідносинах переваги приписам підзаконних нормативно-правовим актів (зокрема, Порядку передачі в оренду державного та комунального майна чи Санітарному регламенту для закладів загальної середньої освіти) над положеннями Закону України «Про освіту» є помилковим.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2024 у справі № 910/14998/22, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, на які також посилається скаржник у касаційній скарзі.

Ураховуючи наведене, доводи скаржника про наявність передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження знайшли своє підтвердження.

У той же час, як встановлено судом першої інстанції, на час розгляду справи спірне майно фактично було повернуто з оренди СТОВ «Кам`янське» балансоутримувачу, про що складено відповідний акт повернення з оренди нерухомого майна від 08.12.2023 і назад до СТОВ «Кам`янське» таке майно не передавалося.

Таким чином, оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції спірне майно вже було повернуто СТОВ «Кам`янське», зазначена обставина зумовлює відмову у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання СТОВ «Кам`янське» повернути спірну будівлю балансоутримувачу.

Разом з тим, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви СТОВ «Кам`янське» про поворот виконання рішення, з огляду на результат розгляду справи (задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного договору недійсним) та мотиви відмови у задоволенні позовної вимоги про повернення спірного майна.

За таких обставин оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції необхідно скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги прокурора про визнання недійсним договору оренди нерухомого або іншого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 22.03.2021 № 78-у, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення такої позовної вимоги та відмови у задоволенні заяви СТОВ «Кам`янське» про поворот виконання рішення залишити в силі. В частині відмови у задоволенні позовної вимоги прокурора про зобов`язання СТОВ «Кам`янське» повернути спірне майно постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін з мотивів, наведених вище.

Верховний Суд зазначає, що суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність та обґрунтованість рішення у справі, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Статтею 312 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За наведених обставин касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню в частині відмови у задоволенні позовної вимоги прокурора про визнання недійсним договору оренди нерухомого або іншого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 22.03.2021 № 78-у, з залишенням в силі рішення суду першої інстанції в частині задоволення такої позовної вимоги та відмови у задоволенні заяви СТОВ «Кам`янське» про поворот виконання рішення. В частині відмови у задоволенні позовної вимоги прокурора про зобов`язання повернути спірне майно постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін з мотивів, наведених у цій постанові.

З огляду на те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню шляхом залишення в силі рішення суду першої інстанції в частині задоволення однієї позовної вимоги немайнового характеру, Верховний Суд, керуючись правилами, передбаченими статтею 129 ГПК України, вбачає підстави для здійснення розподілу судових витрат у виді судового збору у сумі 4 962,00 грн, сплаченого Рівненською обласною прокуратурою за подання касаційної скарги шляхом покладання на СТОВ «Кам`янське» обов`язку з відшкодування витрат скаржника у зазначеній сумі, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури задовольнити частково.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі № 906/1105/22 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору № 78-у оренди нерухомого або іншого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, від 22.03.2021, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Кам`янське» та Державним навчальним закладом «Центр сфери обслуговування м. Житомира», та в частині розподілу витрат зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг у розмірах 5 954,40 грн та 7 443,00 грн, та за подання касаційної скарги у розмірі 9 924,00 грн скасувати.

3. Рішення Господарського суду Житомирської області від 23.06.2025 2025 у справі № 906/1105/22 в частині задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору № 78-у оренди нерухомого або іншого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, від 22.03.2021, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Кам`янське» та Державним навчальним закладом «Центр сфери обслуговування м. Житомира», та в частині відмови у задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янське» про поворот виконання рішення залишити в силі.

4. В решті постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі № 906/1105/22 залишити без змін з мотивів, наведених у цій постанові.

5. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янське» () на користь Рівненської обласної прокуратури () 4 962,00 грн (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні) витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

6. Доручити Господарському суду Житомирської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: В. А. Зуєв

І. С. Міщенко