cправа № 914/396/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючого, Кролевець О. А., Мамалуя О. О.,
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення та виклику сторін заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"
про ухвалення додаткового рішення (стягнення витрат на правничу допомогу)
у справі № 914/396/21
за позовом: 1) Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост", 2) ОСОБА_1 , 3) ОСОБА_2 , 4) ОСОБА_3
до Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД",
за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
на додаткову ухвалу Господарського суду Львівської області від 26 червня 2025 року
та на постанову Західного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2025 року
У лютому 2021 року Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аванпост», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" про:
- визнання недійсним рішення наглядової ради Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" про затвердження ринкової вартості акцій товариства, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей примусового викупу;
- визнання права позивачів на отримання компенсації за примусово вилучені на підставі публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" акції Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" у розмірі з розрахунку 1 407,00 грн за одну акцію.
Господарський суд Львівської області ухвалою від 15 березня 2021 року прийняв зазначену позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 921/857/23, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
07 січня 2025 року представник позивачів звернувся до Господарського суду Львівської області із заявою про відмову від позову, в якій повідомив суд про відмову від позову в частині визнання недійсним рішення наглядової ради.
Господарський суд Львівської області ухвалою від 08 січня 2025 року прийняв відмову позивачів від позовних вимог про визнання недійсним рішення наглядової ради Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про затвердження ринкової вартості акцій товариства, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей примусового викупу, оформлене протоколом від 25 вересня 2017 року, закрив провадження у справі № 914/396/21 в частині цих позовних вимог.
Господарський суд Львівської області ухвалою від 10 червня 2025 року залишив позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачі до початку розгляду справи по суті подали заяву про залишення позову без розгляду.
13 червня 2025 року до Господарського суду Львівської області від відповідача - Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій відповідач просив стягнути з позивачів на свою користь 268 800,00 грн відповідних витрат та 218 667,60 грн витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.
Господарський суд Львівської області додатковою ухвалою від 26 червня 2025 року у справі № 914/396/21, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2025 року, заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи задовольнив частково: стягнув з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аванпост», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» по 25 000,00 грн витрат на надання професійної правничої допомоги з кожного та по 54 666,90 грн витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи, з кожного. В іншій частині заяви відмовив.
Позивачі - Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аванпост», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не погодилися з судовими рішеннями, ухваленими судами попередніх інстанцій за результатами розгляду заяви відповідача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи і звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просили скасувати додаткову ухвалу Господарського суду Львівської області від 26 червня 2025 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2025 року у цій справі.
Відповідач у цій справі - Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» подав до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, до якого додав, зокрема попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в касаційному провадженні у справі № 914/396/21, згідно з яким станом на час подання цього відзиву загальна орієнтовна (попередня) вартість витрат на правову допомогу, які він очікує понести у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи, складає 10 000,00 грн. Також відповідач зазначив про те, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть ним подані суду касаційної інстанції відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Верховний Суд, розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу позивачів ухвалив постанову від 16 грудня 2025 року у цій справі, якою касаційну скаргу позивачів залишив без задоволення, а додаткову ухвалу Господарського суду Львівської області від 26 червня 2025 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 914/396/21 залишив без змін.
За змістом частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідач - Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» 23 грудня 2025 року звернувся до Верховного Суду із заявою про надання доказів понесених судових витрат після ухвалення рішення суду та довів належними доказами поважність причин пропуску строку на подання цих доказів, встановленого частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України. У зазначеній заяві відповідач просить стягнути з відповідачів на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 800,00 грн.
30 грудня 2025 року до Верховного Суду надійшли заперечення позивачів на заяву відповідача про розподіл судових витрат, в яких позивачі просять відмовити у задоволенні цієї заяви Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго», посилаючись на те, що відповідач не довів співмірності, розумності та обґрунтованості заявленого ним до стягнення розміру понесених судових витрат щодо таких наданих послуг з правничої допомоги, як «первинний аналіз касаційної скарги, аналіз судової практики Верховного Суду в подібних спорах» та «підготовка заяви про надання доказів понесених судових витрат», а також щодо нарахованого ПДВ на суму вартості послуг з правничої допомоги. За твердженням позивачів заявлена відповідачем до стягнення з них в порядку розподілу вартість послуг за правничої допомоги за надання зазначених послуг суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 квітня 2021 року у справі № 902/1051/19 та від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22, а нарахування відповідачем суми ПДВ є безпідставним, не є компенсацією понесених витрат на правничу допомогу, оскільки суму сплаченого ПДВ відповідач буде відносити на податковий кредит та зменшувати свої податкові зобов`язання. Також позивачі зазначали про те, що відповідач не надав доказів фактичного понесення ним витрат на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 15 січня 2026 року у цій справі призначив заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 914/396/21 (стягнення витрат на правничу допомогу) до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/396/21 та заперечення позивачів на цю заяву, Верховний Суд зазначає про те, що ця заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом частини першої та третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин першої та абзацу першого другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду за результатом здійснення касаційного провадження з розгляду справи № 914/396/21 за касаційною скаргою позивачів ухвалив постанову, якою касаційну скаргу позивачів залишив без задоволення, а оскаржувані додаткову ухвалу Господарського суду Львівської області від 26 червня 2025 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 914/396/21 залишив без змін.
Однак, суд касаційної інстанції у зазначеній постанові не вирішив питання розподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи, з огляду на що наявні підстави для ухвалення додаткової постанови з цього питання.
За змістом частини першої та третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин першої та абзацу 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення учасником справи витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих учасниками справи доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається, відповідач на підтвердження факту понесення ним в суді касаційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру надав суду касаційної інстанції такі докази:
- договір про надання правової допомоги № 1491-ЗЭ від 01 липня 2019 року, укладений між Акціонерним товариством «ДТЕК Західенерго», як Клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «Перший радник», як Виконавцем;
- додаткові угоди № 4 від 19 березня 2021 року та № 11 від 01 січня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 1491-ЗЭ від 01 липня 2019 року;
- довідку Адвокатського об`єднання «Перший радник» від 08 травня 2025 року про те, що Максецька О. С. працює в Адвокатському об`єднанні «Перший радник» на посаді адвоката,
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДП № 3928 від 08 жовтня 2018 року, видане Максецькій О. С.
- довіреність № 29-ЗЕ/25 від 07 травня 2025 року, видана Акціонерним товариством «ДТЕК Західенерго» адвокату Максецькій О. С. на представництво його інтересів;
- акт надання послуг № 914/396/21 від 22 грудня 2025 року та додаток до нього.
Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно до частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, керуючись при цьому критеріями, що визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) може з власної ініціативи або за наявності заперечення іншої сторони відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Як вбачається з наданих відповідачем доказів на підтвердження обставин понесення ним у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи витрат на професійну правничу допомогу та розміру цих витрат, представництво відповідача в суді касаційної інстанції здійснювала адвокат Максецька Ольга Сергіївна, яка діяла на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ДП № 3928 від 08 жовтня 2018 року та довіреності № 29-ЗЕ/25 від 07 травня 2025 року, виданої їй Акціонерним товариством «ДТЕК Західенерго» на представництво його інтересів, зокрема у Верховному Суді. Згідно з цією довіреністю Максецькій О. С. було надано право від імені Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» підписувати, направляти та подавати, зокрема заяви та клопотання по суті справи, відзиви та заперечення на касаційні скарги, посвідчувати своїм підписом копії документів, вчиняти інші процесуальні дії та підписувати інші процесуальні документи, передбачені законодавством України. Довіреність діє з 07 травня 2025 року до 31 грудня 2025 року.
Крім того, як вбачається з наданих відповідачем доказів, адвокат Максецька Ольга Сергіївна є працівником Адвокатського об`єднання «Перший радник», з яким як Виконавцем, Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» уклало договір про надання правової допомоги № 1491-ЗЭ від 01 липня 2019 року (далі по тексту - договір).
За змістом пунктів 1.1. - 1.3., 1.5. зазначеного договору Виконавець в рамках даного договору зобов`язується надавати Клієнтові правову допомогу за окремими письмовими або усним дорученнями останнього. Зміст, обсяг і вартість послуг, що надаються, встановлюється сторонами у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору. Клієнт надає Виконавцю право, а Виконавець приймає на себе обов`язки здійснювати всі дії від імені і в інтересах Клієнта в процесі господарського судочинства. Для цього Виконавець має право бути представником Клієнта у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом, зокрема відповідачу з питань, пов`язаних із захистом прав Клієнта, у тому числі право: заявляти клопотання; давати усні та письмові пояснення у судах, які розглядають справу Клієнта; користуватись іншими процесуальними правами, що передбачені законом; отримувати, підписувати та подавати від імені Клієнта та у його інтересах усі необхідні документи. Документом, що підтверджує наявність у Виконавця повноважень на представництво Клієнта в ході розгляду справи, є довіреність юридичної особи або ордер.
Згідно з пунктами 4.1. та 4.2. договору вартість послуг, розмір витрат Виконавця та порядок розрахунків погоджується сторонами в додаткових угодах, що є невід`ємною частиною даного договору. Сторони домовилися про встановлення погодинного порядку обчислення розміру гонорару адвокатів Виконавця.
Відповідно до пункту 5.1. договору в редакції додаткової угоди № 11 від 01 січня 2025 року до нього цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2025 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
У додатковій угоді № 4 від 19 березня 2021 року до договору його сторони погодили, що в рамках договору та цієї додаткової угоди Виконавець зобов`язується надавати Клієнтові зазначені в пункті 2.2 Додаткової угоди послуги з професійної правничої допомоги з метою захисту інтересів Клієнта, зокрема у суді третьої інстанцій у справі № 914/396/21. Вартість послуг надання правової допомоги визначається з урахуванням їх погодинної вартості, зазначеної в пункті 2.2. додаткової угоди. Так, зокрема згідно з пунктом 2.2. додаткової угоди № 4 вартість 1 (однієї) години послуг з підготовки та подання процесуальних та інших документів правового характеру (заяв, клопотань, запитів тощо) складає 2 000,00 грн.
Проаналізувавши умови договору про надання правничої допомоги № 1491-ЗЭ від 01 липня 2019 року та додаткової угоди № 4 від 19 березня 2021 року до нього, Верховний Суд зазначає про те, що їх умови передбачають погодинну форму гонорару (винагороди) адвоката за надання відповідачу у цій справі професійної правничої допомоги в суді касаційної інстанції. При цьому, вартість послуг з підготовки та подання процесуальних та інших документів правового характеру за погодженням сторін договору складає 2 000,00 грн за одну годину надання послуг.
Відповідно до наданого відповідачем акту надання послуг від 22 грудня 2025 року, складеного між сторонами договору про надання правової допомоги № 1491-ЗЭ від 01 липня 2019 року, Виконавець на замовлення Клієнта надав останньому в цій судовій справі № 914/396/21 за касаційною скаргою позивачів на додаткову ухвалу Господарського суду Львівської області від 26 червня 2025 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2025 року, такі послуги:
- первинний аналіз касаційної скарги, аналіз судової практики Верховного Суду у подібних спорах; підготовка відзиву на касаційну скаргу (9 сторінок), на надання яких фактичний надавач цих послуг адвокат Максецька О. С. витратила 5 годин часу;
- підготовка заяви про надання доказів понесених судових витрат після ухвалення Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постанови у справі № 914/396/21 з додатками, які Клієнт поніс у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, на надання яких адвокат Максецька О. С. витратила 2 години часу.
Верховний Суд зазначає про те, що матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Максецькою О. С. відповідачу у цій справі послуги з підготовки та подачі відзиву на касаційну скаргу позивачів на додаткову ухвалу Господарського суду Львівської області від 26 червня 2025 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2025 року. Зазначений відзив на касаційну скаргу з доданими до нього документами був поданий до Верховного Суду у встановлені Верховним Судом в ухвалі від 24 листопада 2025 року у цій справі строки, був долучений до матеріалів справи. Зміст відзиву викладений на 10-ти аркушах та ґрунтується на аналізі доводів касаційної скарги, а заявлений відповідачем до стягнення розмір його витрат на оплату послуги з підготовки відзиву на касаційну скаргу є співмірним з часом, витраченим адвокатом для підготовки та подання відзиву на касаційну скаргу, чого позивачі не спростували.
При цьому, відповідач правильно визначив вартість послуги з підготовки відзиву на касаційну скаргу у сукупності (у поєднанні) з послугами зі здійснення первинного аналізу касаційної скарги та аналізу судової практики Верховного Суду в подібних спорах, оскільки ці послуги (аналіз касаційної скарги та судової практики) є такими, що нерозривно пов`язані та охоплюються послугою з підготовки та складання відзиву на касаційну скаргу відповідача. Окремого розрахунку вартості зазначених послуг за різними тарифами відповідач не здійснював. З огляду на викладене Верховний Суд не бере до уваги доводи позивачів, наведені у запереченнях на заяву відповідача про розподіл судових витрат, про необґрунтованість заявленого відповідачем до стягнення розміру судових витрат щодо послуг з первинного аналізу касаційної скарги та аналізу судової практики Верховного Суду в подібних спорах. При цьому, посилання позивачів в обґрунтування цих доводів на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 902/1051/19, є безпідставними, оскільки у справі № 902/1051/19 вартість послуги адвоката з аналізу доводів касаційної скарги була розрахована та заявлена до стягнення в порядку розподілу окремо від вартості послуги з виготовлення та відправки відзиву на касаційну скаргу; вартість цих послуг була розрахована за різними тарифами. Отже, у справі № 904/1051/19 суд касаційної інстанції виходив з інших (неподібних до цієї справи) обставин, ніж ті, що мають місце у цій справі № 914/396/21.
Разом з цим, Верховний Суд вважає обґрунтованими доводи позивачів про відсутність підстав для стягнення з них витрат відповідача на оплату послуги з підготовки заяви про надання доказів понесених судових витрат, оскільки відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі №910/9714/22, на яку обґрунтовано послалися позивачі, витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
Отже, Верховний Суд з урахуванням висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає про те, що витрати відповідача з оплати вартості послуги з підготовки заяви про надання доказів понесених судових витрат після ухвалення рішення суду від 23 грудня 2025 року у цій справі, у розмірі 4 000,00 грн не підлягають стягненню з позивачів в порядку розподілу на користь відповідача, з огляду що Верховний Суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача в цій частині.
Крім того, Верховний Суд погоджується з доводами позивачів про відсутність підстав для стягнення з них на користь відповідача в порядку розподілу суми ПДВ у розмірі 2 800,00 грн, нарахованої на суму вартості послуг з професійної правничої допомоги, оскільки ПДВ є непрямим податком, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем; вартість 1 (однієї) години надання послуг визначена сторонами у пункті 2.2. додаткової угоди № 4 від 19 березня 2021 року до договору про надання правової допомоги № № 1491-ЗЭ від 01 липня 2019 року. При цьому, умови зазначених договору та додаткової угоди не містять застереження про те, що визначена в додатковій угоді вартість послуг не включає в себе податок на додану вартість, а також не містять умов про те, що сума ПДВ нараховується окремо на визначену в пункті 2.2. додаткової угоди вартість послуг. В акті наданих послуг від 22 грудня 2025 року сума ПДВ нарахована понад визначену в додаткової угоди № 4 від 19 березня 2019 року вартість послуг, наданих адвокатом Адвокатського об`єднання «Перший радник» відповідачу у цій справі, а докази обґрунтованості нарахування цієї суми ПДВ понад погоджену сторонами договору вартість послуг суду не надані.
Верховний Суд не бере до уваги доводи позивачів про не надання відповідачем доказів фактичного понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, оскільки за змістом пункту 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на надану професійну правничу допомогу адвоката у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
З огляду на викладене Верховний Суд, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вважає обґрунтованою вимогу відповідача про розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи лише частково, а саме: в частині стягнення витрат розмірі 10 000,00 грн за надання послуги з підготовки відзиву на касаційну скаргу та відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з позивачів на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 800,00 грн. При цьому, Верховний Суд зазначає про те, що сума витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн є обґрунтованою, нарахована за послуги, надання яких в межах цієї справи підтверджується матеріалами справи, дорівнює сумі заявленого відповідачем попереднього (орієнтовного) розрахунку його витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За змістом частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене Верховний Суд вважає, що заявлені відповідачем вимоги про розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи, відповідно до правил розподілу, визначених у пункті 2 частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають частковому задоволенню: у розмірі 10 000,00 грн, які підлягають стягненню з позивачів по 2 500,00 грн з кожного.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 914/396/21, задовольнити частково.
6. У задоволенні іншої частини заяви Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/396/21 відмовити.
7. Видачу наказу доручити Господарському суду Львівської області.
8. Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий О. Баранець
Судді О. Кролевець