УХВАЛА

13 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/15440/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Кондратова І.Д., Бакуліна С. В.

перевіривши матеріали касаційної скарги Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій

на постанову Північного апеляційного господарського суду (Андрієнка В.В., Шапрана В.В., Буравльова С.І.)

від 24.09.2025 (повний текст складений 15.10.2025)

у справі за позовом Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська будівельно-монтажна компанія"

про стягнення 3421276,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Київський науково-методичний центр по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій (далі - Позивач, Скаржник) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська будівельно-монтажна компанія" (далі - Відповідач) про стягнення 3421276,93 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач порушив умови договору № 20/12/23-01 від 20.12.2023 в частині повної та своєчасної оплати робіт.

3. Господарський суд міста Києва рішенням від 13.05.2025 позов задовольнив, стягнув з Відповідача на користь Позивача пеню, відповідно до п. 8.2 договору у сумі 1613757,13 грн, пеню, відповідно до п. 8.6 договору у сумі 2673591,77 грн, 15 % річних у сумі 516223,12 грн, інфляційні втрати у сумі 434454,90 грн, судовий збір у сумі 62856,33 грн.

4. Північний апеляційний господарський суд постановою від 24.09.2025 апеляційну скаргу Відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 частково задовольнив, рішення змінив, резолютивну частину виклав в наступній редакції: "Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська будівельно-монтажна компанія" на користь Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій пеню, відповідно до п. 8.2 договору, у сумі 322751,43 грн, пеню, відповідно до п. 8.6 договору, у сумі 534718,35 грн, 15 % річних у сумі 516223,12 грн, інфляційні втрати у сумі 434454,90 грн, судовий збір у сумі 62 856,33 грн. В решті позову відмовити".

5. 03 листопада 2025 Скаржник, із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2025.

6. У прохальній частині касаційної скарги Скаржник просить:

- прийняти касаційну скаргу до розгляду;

- постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 в частині зміни рішення Господарського суду м. Києва від 13.05.2025 у справі №910/15440/24, а саме: стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська будівельно-монтажна компанія" на користь Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій пені, відповідно до п. 8.2 договору, у сумі 322751,43 грн, пені, відповідно до п. 8.6 договору, у сумі 534718,35 грн та відмови в задоволенні позовних вимог - скасувати;

- в зазначеній частині справу направити на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

7. Скаржник зазначає, що подає касаційну скаргу на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

8. На обґрунтування підстав касаційного оскарження Скаржник наводить перелік висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладені у постановах Верховного Суду та які не застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні:

- щодо застосування статті 79 ГПК України висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 25.06.2020 у справі №924/233/18, від 21.02.2020 у справі №914/847/19;

- щодо застосування частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України (надалі-ЦК України) висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №924/414/19, від 22.01.2020 у справі №912/684/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18;

- щодо застосування положень статті 233 Господарського кодексу України (надалі-ГК України), частини 3 статті 551 ЦК України, а також статей 86, 210, 237 ГПК України без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 12.02.2020 у справі №924/414/19, від 22.01.2020 у справі №912/684/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 19.01.2024 у справі №911/2269/22, від 04.07.2024 у справі №910/4629/21, від 26.08.2025 у справі №910/4629/21 від 02.10.2025 у справі №910/1239/25.

Також Скаржником наведені наступні обгрунтування:

- Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 виснував, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями статті 233 ГК України і частини 3 статті 551 ЦК України, а також досліджуватися та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України;

- у постанові від 04.07.2024 у справі №910/4629/21 Верховний Суд також зазначив, що довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26.08.2025 у справі №910/4629/21.

- Верховний Суд у постанові від 02.10.2025 у справі №910/1239/25 виснував наступне: "Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій, це не входить в предмет доказування у справах про стягнення штрафу. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (стаття 86, 236-238 ГПК України)".

- відповідно до висновку, який викладено у пункті 8.27 постанови Верховного Суду від 02.10.2025 у справі №910/1239/25 необхідно враховувати і те, що питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд повинен вирішувати відповідно до статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактичну доказову базу, на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст та умови конкретних правовідносин, наявність/відсутність наданих сторонами доказів у сукупності, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення такої дії.

9. На обґрунтування підстави касаційного оскарження п. 4 ч. 2 статті 287 ГПК України Скаржник зазначив, що в оскаржуваній постанові, судом апеляційної інстанції одночасно було встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що Відповідач не мав можливості своєчасно виконати роботи за договором, оскільки належних доказів цим обставинам Відповідачем суду не надано, разом з цим було враховано, що до будівельних робіт Відповідач приступив значно пізніше з причин які не залежали від його волі. Також суд апеляційної інстанції, відхиляючи доводи Відповідача по суті спору встановив, що матеріали справи не містять доказів, на які він посилається, а приймаючи рішення про зменшення розміру неустойки суд, зіслався на лист Відповідача та дозвіл археологічної служби, клопотання про долучення до матеріалів справи та дослідження яких, суд апеляційної інстанції відхилив.

10. Таким чином, Скаржник зазначив що, апеляційним господарським судом допущено неповне з`ясування фактичних обставин, що стосуються наявності/відсутності правових підстав для зменшення штрафних санкцій на 90%.

11. Беручи до уваги обґрунтування Скаржником підстав касаційного оскарження, Суд дійшов висновку про те, матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

12. Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

13. Відповідно до частини першої статті 294 ГПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій повідомляється про дату, час і місце розгляду скарги, а також про витребування матеріалів справи.

14. З урахуванням зазначеного, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга Скаржника відповідає вимогам статті 290 ГПК України, а отже відповідно до правил статті 294 ГПК України необхідно відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Скаржника на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі №910/15440/24 на підставі пунктів 1,4 частини другої статті 287 ГПК України.

15. За змістом статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження. Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, то у разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287- 291, 294 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження у справі № 910/15440/24 за касаційною скаргою Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі №910/15440/24.

2. Здійснити перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 24.09.2025 у судовому засіданні 17 березня 2026 о 14:40 год. у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 2 (кабінет №209).

3. Відповідач має право подати до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу до 02 березня 2026 року, відсутність якого не перешкоджатиме здійсненню касаційного перегляду.

3. Інформацію щодо розгляду справи можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі "Інтернет" за вебадресою: http://supreme.court.gov.ua.

4. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. Верховний Суд також роз`яснює про право сторін подати заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також про їхнє право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку статті 197 Господарського процесуального кодексу України.

5. Витребувати з Господарського суду міста Києва та/або Північного апеляційного господарського суду матеріали справи №910/15440/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді І. Кондратова

С. Бакуліна