ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 року м.Дніпро Справа № 912/3031/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.05.2025 (суддя Кузьміна Б.М.)

у справі № 912/3031/24

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2

про визнання недійсним рішення, скасування реєстраційного запису в Державному реєстрі

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович" (далі - відповідач) з такими вимогами:

- визнати недійсними рішення позачергових зборів засновників фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", , оформлені протоколом № 2 позачергових зборів засновників фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович" від 06.11.2022 року, з одночасним скасуванням в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційного запису щодо змін до відомостей про юридичну особу, зокрема щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи - фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", , вчиненого державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Реп`ях В.В. 15 листопада 2024 року під номером 014000149."

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 09.05.2025 у справі №912/3031/24 позов задоволено повністю. Визнано недійсними рішення позачергових зборів засновників Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", , оформлені протоколом № 2 позачергових зборів засновників Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", , від 06.11.2022, підписи ОСОБА_2 (як голови та секретаря зборів) на якому 13.11.2024 посвідчені приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. за реєстровим номером 2799. Скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційний запис щодо змін до відомостей про юридичну особу, зокрема щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи - Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", , вчиненого державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Реп`ях В.В. 15 листопада 2024 року під номером 014000149. Стягнуто з Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович" (26230, Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Лозуватка, вул. Миру, буд. 94а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 4 844,80 грн судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням Фермерським господарством "Отліванов Сергій Віталійович" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.05.2025року скасувати. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- згідно наказу №2/1 від 26.02.2022року, позивач відповідно до ч.3 ст.119 КзПП України був увільнений з посади голови ФГ на період мобілізації. Того ж дня 26.02.2022року було видано наказ №2/2, яким на ОСОБА_2 покладено обов`язки виконавчого обов`язки голови господарства до закінчення мобілізації. Таким чином, увільнення позивача відбулося не в силу спірного рішення загальних зборів, а 26.02.2022року в силу прямих норм трудового законодавства в зв`язку з його мобілізацією. За наявних обставин, позивач позбавлений можливості виконання обов`язків голови ФГ до дня його демобілізації та видання наказу про повернення його до своєї посади. Суд першої інстанції накази від 26.02.2022року №2/1 та №2/2 не врахував, що вплинуло на правомірність висновків у судовому рішенні, адже накази є чинними та питання про їх скасування не підіймалося;

- висновки суду, щодо того, що внесення до ЄДРЮОФОПГО даних про В.О. Голови Отліванова В.І., буде перешкодою для повернення позивача до управління товариством є безпідставними, адже рішення про його звільнення не приймалося, а буде необхідне оформлення питання повернення демобілізованого до попередньої посади та внесення відповідних даних до реєстру. Отже, за викладених обставин, спірне рішення не порушує будь яких прав позивача, який до моменту демобілізації немає об`єктивної можливості здійснювати посадові обов`язки голови ФГ та управління ФГ у якості засновника. Доказів, у якій спосіб права або охоронювані інтереси позивача є порушеними до справи не надано;

- у позовній заяві позивачем зазначено, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Проте, позовна заява не містить вимог, які забезпечить позивачу ефективного способу його прав, адже повернення його до виконання обов`язків голови ФГ може бути лише у разі його демобілізації, а отже обраний спосіб захисту не є адекватним наявним обставинам справи.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

06.08.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримано доводи та вимоги відповідача в повному обсязі.

05.11.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від відповідача (апелянта) надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження у зв`язку з неможливістю забезпечення явки уповноваженого представника в судове засідання через зайнятість в іншому судовому процесі.

В судовому засіданні 14.01.2026 брав участь представник відповідача (апелянта). Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не проінформували.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Таким чином, сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з огляду на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, зважаючи на обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників позивача та третьої особи.

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

В судовому засіданні 14.01.2026 представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до пункту 3.1 Статуту Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович» (т. 1, а.с. 69-73), господарство є юридичною особою, має розрахунковий, валютний та інші рахунки в установах банку, круглу печатку та штамп із своїм найменуванням.

Фермерське господарство «Отліванов Сергій Віталійович» зареєстроване як юридична особа 10.05.1995, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДРЮОФОПГФ, т. 1, а.с. 18).

Відповідно до пунктів 1.2, 6.11.2 Статуту Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", засновниками господарства є:

- ОСОБА_1 , який володіє часткою в статутному капіталі в розмірі 49%;

- ОСОБА_2 , який володіє часткою в статутному капіталі в розмірі 51%.

Відповідні відомості про засновників Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович» також містяться в ЄДРЮОФОПГФ (т. 1, а.с. 51).

Статут визначає також повноваження, порядок проведення та прийняття рішень загальними зборами засновників фермерського господарства.

Відповідно до пункту 6.12.1 Статуту, головним органом управління господарством є загальні збори засновників господарства.

Пункт 6.12.2 Статуту передбачає, що загальні збори мають право приймати будь-які рішення зі статутної діяльності господарства.

За пунктом 6.12.3 Статуту, збори вважаються правомочними, якщо на них присутні засновники господарства, які сукупно володіють 50 % статутного капіталу Господарства.

Згідно з пунктом 6.12.4 Статуту, рішення на зборах вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість засновників, присутніх на зборах. При цьому один відсоток, яким володіє засновник господарства у статутному капіталі, рахується як один голос.

Відповідно до пункту 6.12.5 Статуту, рішення зборів оформлюються протоколом, який підписується присутніми на зборах засновниками господарства. Протокол також може бути підписаний обраними головою та секретарем зборів.

За приписами пункту 6.12.6 Статуту, про час і місце проведення зборів засновники господарства повинні бути належним чином повідомлені. Обов`язок повідомлення про проведення зборів покладається на голову господарства.

За пунктом 6.12.8 Статуту, рішення загальних зборів є обов`язковими для виконання головою господарства, усіма членами та засновниками господарства.

06.11.2019 позивач видав на ім`я ОСОБА_2 довіреність на виконання обов`язків голови Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович» строком на три роки до 06.11.2022. Довіреність посвідчена секретарем Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (т. 1, а.с. 94).

З 26.02.2022 позивач проходить військову службу за мобілізацією, що підтверджується довідкою військової частини від 13.12.2023 № 4040 (т. 1, а.с. 88).

26.02.2022 ОСОБА_2 як в.о. голови Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович» видав наказ № 2/1 «Про увільнення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації», яким увільнив ОСОБА_1 , голову фермерського господарства, від роботи з 26.02.2022 у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період, із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби (т. 1, а.с. 90).

06.11.2022 відбулися позачергові збори засновників Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович" за участю ОСОБА_2 , який володіє часткою в статутному капіталі в розмірі 51%.

На зазначених зборах був відсутній другий із засновників фермерського господарства - позивач ОСОБА_1 , який володіє часткою в статутному капіталі в розмірі 49%.

Порядок денний загальних зборів 06.11.2022 включав такі питання:

1. Прийняття рішення про обрання головуючого та секретаря зборів.

2. Прийняття рішення про покладення виконуючого обов`язків голови Фермерського господарства "Отліванов С.В.".

Як вбачається з протоколу від 06.11.2022 № 2 (т. 1, а.с. 27), на позачергових зборах засновників Фермерського господарства " ОСОБА_1 " 06.11.2022 прийняті такі рішення:

- з першого питання - обрано головуючим та секретарем позачергових зборів засновників ОСОБА_2 ;

- з другого питання - обрано ОСОБА_2 виконуючим обов`язків голови Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович" з правом підпису.

Протокол № 2 позачергових зборів засновників Фермерського господарства " ОСОБА_1 " від 06.11.2022 (т. 1, а.с. 27) підписаний ОСОБА_2 як головою і секретарем зборів.

Справжність підпису ОСОБА_2 на протоколі від 06.11.2022 посвідчено приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 13.11.2024 та зареєстровано в реєстрі за № 2799.

Відповідач не повідомляв позивача про час і місце проведення загальних зборів, призначених на 06.11.2022, що і стало причиною виникнення спору та звернення до господарського суду з цим позовом.

В свою чергу, 15.11.2024 на підставі протоколу зборів засновників від 06.11.2022 № 2 відбулася державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу Фермерське господарство "Отліванов Сергій Віталійович" (ідентифікаційний код юридичної особи - 23093211) щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи, про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 014000149, вчинений державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Реп`ях В.В. (т. 1, а.с. 21).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що неповідомлення позивача про загальні збори, призначені на 06.11.2022, становить порушення передбаченого Статутом порядку скликання загальних зборів, яке позбавило позивача можливості узяти в них участь та порушило його права, а тому прийняті на таких зборах рішення мають бути визнані недійсними. А оскільки оскаржуваний реєстраційний запис № 014000149 в ЄДРЮОФОПГФ щодо змін до відомостей про юридичну особу, зокрема, щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи - Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", вчинений державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Реп`ях В.В. 15.11.2024, внесений до ЄДРЮОФОПГФ на підставі оспорюваних рішень, оформлених протоколом від 06.11.2022, тому такий запис підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович" з такими вимогами:

"1. Визнати недійсними рішення позачергових зборів засновників фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", , оформлені протоколом № 2 позачергових зборів засновників фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович" від 06.11.2022 року, з одночасним скасуванням в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційного запису щодо змін до відомостей про юридичну особу, зокрема щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи - фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", , вчиненого державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Реп`ях В.В. 15 листопада 2024 року під номером 014000149."

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є одним із двох засновників Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович», другим засновником є ОСОБА_2 .

Позивач вказує на недотримання відповідачем порядку скликання позачергових зборів засновників 06.11.2022, а саме: неповідомлення позивача про проведення позачергових зборів засновників, що унеможливило участь позивача у цих зборах.

Покликаючись на пункт 6.12.6. Статуту Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович», позивач звертає увагу, що про час, місце проведення загальних зборів засновники господарства повинні бути належним чином повідомлені. Обов`язок повідомлення про проведення загальних зборів покладається на голову господарства,

Посилаючись на пункт 6.12.4. Статуту Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович», позивач зазначає, що рішення загальних зборів засновників ФГ «Отліванов Сергій Віталійович» може бути прийняте, якщо за нього проголосували обидва учасники, оскільки у Фермерському господарстві „ ОСОБА_1 з двома засновниками тільки так може бути дотримана норма пункту 6.12.4. Статуту щодо прийняття рішень більшістю засновників (а не більшістю голосів засновників - наголошує позивач). На переконання позивача, будь-хто один із засновників, незалежно від кількості наявних у нього голосів, не може становити більшість засновників.

Крім того, позивач ставить під сумнів проведення позачергових загальних зборів 06.11.2022, зазначаючи, що спірне рішення було створене ОСОБА_2 у 2024 році на підтвердження правомірності його дій щодо управління Фермерським господарством "Отліванов Сергій Віталійович" у період з 06.11.2022.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на увільнення позивача з посади голови фермерського господарства у зв`язку з його мобілізацією з 26.02.2022, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку. Відповідач вказує, що увільнення позивача відбулося не в силу оспорюваного рішення загальних зборів, а 26.02.2022 в силу прямих норм трудового законодавства в зв`язку з його мобілізацією, з огляду на що позивач позбавлений можливості виконання обов`язків голови фермерського господарства до дня його демобілізації та видання наказу про повернення його до своєї посади. Відповідач також зазначає, що наказ про увільнення видано та підписано ОСОБА_2 , який станом на 26.02.2022 виконував обов`язки голови фермерського господарства згідно з виданою позивачем довіреністю від 06.11.2019 № 44 та був внесений як представник фермерського господарства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідач повідомляє, що позивач є сином третьої особи - ОСОБА_2 , який є одночасно другим засновником фермерського господарства, та має "контрольний пакет" статутного капіталу фермерського господарства, з часткою 51%. Посилаючись на видані позивачем довіреності, відповідач вказує, що ОСОБА_2 виконував обов`язки голови фермерського господарства починаючи з 2003 року. До мобілізації позивача, стверджує відповідач, поточна господарська діяльність фермерського господарства здійснювалася ОСОБА_2 , при цьому позивач фактично не здійснював функцій керівника.

Щодо позиції позивача про неповідомлення про загальні збори відповідач зазначив, що за загальним правилом, про зміну місця перебування засновника останній має повідомити юридичну особу, з метою забезпечення можливості взаємодії з ним. Відповідач вказує, що фермерське господарство не мало та не має інформації про місцезнаходження позивача, адже навіть у позовній заяві відображено адресу позивача, за якою позивач постійно не перебуває, будучи у лавах Збройних Сил України.

Відповідач вважає, що у позовній заяві позивач на власний розсуд трактує положення пункту 6.12.4 Статуту Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович". На думку відповідача, у вказаній нормі Статуту чітко визначено, що рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість засновників, присутніх на зборах, з розрахунку один відсоток, яким володіє засновник, як один голос. Тобто визначальною є кількість голосів у засновників, а не кількість присутніх засновників. За твердженням відповідача, голосів ОСОБА_2 у кількості 51% достатньо для прийняття рішення більшістю голосів.

Третя особа ОСОБА_2 подав до суду письмові пояснення, в яких заперечує позовні вимоги і підтримує позицію відповідача, зазначаючи, що позивач перебуває на військовій службі за мобілізацією і тимчасово не може виконувати обов`язки голови фермерського господарства.

Третя особа повідомляє, що наказом в.о. голови Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович" від 26.02.2022 № 2/1 позивач був увільнений від посади голови господарства на період мобілізації зі збереженням робочого місця та гарантій за посадою відповідно до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України, тому після мобілізації може повернутися до управління господарством.

Третя особа повідомляє, що фактично здійснював поточне управління фермерським господарством з 2003 року і продовжує це робити, оскільки позивач не передавав своїх повноважень іншим особам і не заперечував проти таких дій третьої особи.

Третя особа пояснює, що Статут господарства та чинне законодавство не регламентують алгоритму передачі повноважень у разі мобілізації керівника, тому ОСОБА_2 (третя особа), спираючись на повноваження і права власника, здійснював необхідні управлінські та представницькі заходи в інтересах господарства.

Внесення в ЄДР відомостей про виконувача обов`язків голови фермерського господарства, повідомляє третя особа, здійснювалося виключно з метою виконання бюрократичних вимог контролюючих органів, в тому числі податкової служби, банків тощо і не змінює статус позивача. За таких обставин, господарство під керівництвом третьої особи забезпечувало безперебійну діяльність (обробіток землі, сплату податків, подання звітності, збереження робочих місць тощо) в умовах воєнного стану без порушення прав позивача і без притягнення підприємства до відповідальності.

28.01.2025 позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог (фактично за своїм змістом - заяву про зміну предмету позову), якою доповнив позовну заяву такою позовною вимогою: "Скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційний запис щодо змін до відомостей про юридичну особу, зокрема щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи - фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", , вчиненого державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Реп`ях В.В. 15 листопада 2024 року під номером 014000149" і позовні вимоги виклав у такій редакції:

"1. Визнати недійсними рішення позачергових зборів засновників фермерського господарства " ОСОБА_1 ", , оформлені протоколом № 2 позачергових зборів засновників фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", , від 06.11.2022 року, підписи ОСОБА_2 (*як голови та секретаря зборів) на якому 13.11.2024 року посвідчені приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. за реєстровим номером 2799.

2. Скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційний запис щодо змін до відомостей про юридичну особу, зокрема щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи - фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", , вчиненого державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Реп`ях В.В. 15 листопада 2024 року під номером 014000149".

Відповідач надав відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про зміну предмету позову, за змістом якого щодо першої вимоги, яка змін не зазнала, відповідач підтримує позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Проти позовної вимоги про скасування запису в Єдиному державному реєстрі відповідач повністю заперечує, зазначаючи, що така вимога направлена на створення штучних перешкод господарській діяльності фермерського господарства, яка здійснюється силами іншого засновника як виконувача обов`язків керівника.

Третя особа надала до суду письмові пояснення з урахуванням заяви про зміну предмету позову, за змістом яких заперечує позовні вимоги в новій редакції та підтримує позицію відповідача, а також власні попередні пояснення.

Предметом спору є визнання недійсними рішень позачергових зборів засновників Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", оформлених протоколом від 06.11.2022 № 2, справжність підписів на якому посвідчена приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. за реєстровим номером 2799, та скасування в ЄДРЮОФОПГФ реєстраційного запису щодо змін до відомостей про юридичну особу, зокрема щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи - Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", вчиненого державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Реп`ях В.В. 15.11.2024 під номером 014000149.

Предметом доказування у справі є обставини дотримання порядку скликання та проведення позачергових зборів Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", які відбулися 06.11.2022, вплив прийнятих на зборах рішень на права позивача, наявність / відсутність підстав для скасування державної реєстрації внесених до ЄДРЮОФОПГФ змін.

За приписами частини 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з положеннями статті 2 Господарського процесуального кодексу України та статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є його порушення, невизнання або оспорення. Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до ст. 275 Цивільного кодексу України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність / відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16 та від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18.

За приписами ч. 3 ст. 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Як передбачено статтею 55 ГК України суб`єктами господарювання є, зокрема, господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 83 Цивільного кодексу України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, установлених законом.

Відповідно до статті 114 Господарського кодексу України, фермерське господарство є формою підприємництва громадян з метою виробництва, переробки та реалізації товарної сільськогосподарської продукції. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом, угодою). Відносини, пов`язані із створенням та діяльністю фермерських господарств, регулюються цим Кодексом, а також законом про фермерське господарство, іншими законами.

За частинами першою, другою, четвертою статті 1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець.

Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про фермерське господарство», відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про адміністративну процедуру" та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про фермерське господарство», членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім`ї, родичі, які об`єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень установчого документа фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом).

За статтею 4 Закону України «Про фермерське господарство», головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа.

Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону.

Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України.

Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом.

Так, порядок скликання та проведення загальних зборів учасників юридичної особи визначений законодавством України (Цивільним та Господарським кодексами України, а також відповідними законами України), за положеннями якого учасники юридичної особи мають бути до початку загальних зборів повідомлені про дату, місце, час проведення та порядок денний таких зборів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.01.2020 у справі № 924/641/17 зазначила, що такий порядок скликання загальних зборів вищого органу управління юридичної особи не залежить від її організаційно-правової форми, є загальноприйнятим та таким, що гарантує забезпечення права учасника (акціонера, члена) юридичної особи на участь в управлінні нею.

У постанові від 08.08.2018 у справі № 911/3215/17 Верховний Суд виснував про відсутність обов`язку вчиняти дії щодо повідомлення про проведення загальних зборів членів фермерського господарства у спосіб, що не передбачений законодавством та не погоджений членами господарства. Натомість, вказав Верховний Суд, будь-який із способів повідомлення про проведення зборів може бути належним.

Натомість Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.01.2020 у справі №908/2606/18 зробила висновок про можливість застосування до правовідносин, які виникають у зв`язку з діяльністю фермерських господарств, приписів законодавства, що регулюють діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, у випадку, якщо спірні правовідносини не врегульовані статутом або Законом "Про фермерське господарство", який підтверджено також в Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц, застосовано в постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі № 917/202/21 (917/339/21), від 21.06.2023 у справі № 912/318/22.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", учасники товариства мають право брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства.

Як передбачено ч. 2 ст. 97 Цивільного кодексу України органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства.

За приписами ст. 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Як визначено ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

У відповідності до положень ч. 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать: 1) визначення основних напрямів діяльності товариства; 2) внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту; 3) зміна розміру статутного капіталу товариства; 4) затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника; 5) перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом; 6) обрання та припинення повноважень наглядової ради товариства або окремих членів наглядової ради, встановлення розміру винагороди членам наглядової ради товариства; 7) обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства; 8) визначення форм контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу товариства; 9) створення інших органів товариства, визначення порядку їх діяльності; 10) прийняття рішення про придбання товариством частки (частини частки) учасника; 11) затвердження результатів діяльності товариства за рік або інший період; 12) розподіл чистого прибутку товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів; 13) прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства; 14) прийняття інших рішень, віднесених цим Законом до компетенції загальних зборів учасників.

Таким чином, участь в управлінні товариством, є один з елементів змісту корпоративного права (ст. 167 ГК України), реалізація якого, відбувається через участі в роботі вищого органу товариства загальних зборах учасників, а стороною у корпоративному спорі може бути, зокрема учасник підприємства, який обґрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Так, позивач оскаржує рішення позачергових зборів засновників фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", , оформлені протоколом № 2 позачергових зборів засновників фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович" від 06.11.2022 року з підстав порушення порядку скликання загальних зборів, а саме нездійснення повідомлення про дату, час і місце проведення зборів, а також про їх порядок денний, що призвело до порушення його корпоративних прав.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що з матеріалів справи, а саме відзиву відповідача, вбачається, що останній вказані обставини не заперечує та повідомляє наступне: ««Щодо позиції позивача про неповідомлення про загальні збори, слід зазначити наступне. За загальним правилом, про зміну місця перебування засновника, останній має повідомити юридичну особу, з метою забезпечення можливості взаємодії з ним. ФГ не мало та не має інформації про місце знаходження позивача, адже навіть у позовній заяві відображено адресу позивача, за якою він постійно не перебуває, будучи у лавах Збройних Сил України».

Не заперечує обставини неповідомлення позивача про проведення загальних зборів 06.11.2022 і третя особа, яка вказує: «Стосовно неповідомлення про загальні збори, повідомляю наступне. Позивач не вжив заходів для повідомлення господарства про його місцезнаходження. Мені було відомо, що він за домашньою адресою не знаходиться, адже перебуває у лавах Збройних Сил України, але зв`язку з ним я не мав».

Колегія суддів зауважує, що згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як передбачено ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч. 1 ст. 75 ГПК України)..

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений вище підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив із того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").

Слід наголосити, що у матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення позивача (у будь-який спосіб) про час і місце проведення загальних зборів, результати яких оформлені протоколом від 06.11.2022 № 2, так само як і докази такого повідомлення.

Суд звертає увагу, що у розглядуваній справі Статут Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович» установлює обов`язкове повідомлення засновників господарства про час і місце проведення загальних зборів, але не передбачає способу такого повідомлення, відтак, керуючись ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України щодо вказаних правовідносин слід застосувати правові норми цивільного законодавства, які регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону), зокрема, що регулюють діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, що відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21.01.2020 у справі № 908/2606/18; Верховного Суду у постановах від 18.01.2022 у справі №912/96/21, від 01.11.2023 у справі № 904/3715/22.

Частинами 1-6 статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін. Виконавчий орган товариства приймає рішення про включення запропонованих питань до порядку денного загальних зборів учасників.

Аналіз наведених положень Закону дає підстави для висновку, що належне повідомлення про скликання загальних зборів, є обов`язковим елементом забезпечення корпоративних прав учасників товариства, зокрема, права на участь в управлінні товариством.

За доводами представника позивача, повідомлення мало здійснюватися листом за описом вкладення, як то передбачає стаття 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», за адресою реєстрації місця проживання або розташування військової частини, в якій проходить військову службу позивач.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, посилається на відсутність відомостей про фактичне місце перебування позивача.

Відповідач і третя особа також посилаються на відсутність позивача за місцем реєстрації.

Проте такі обставини в будь-якому випадку не звільняють особу, яка ініціює проведення загальних зборів від обов`язку повідомлення учасників (засновників) про час і місце проведення загальних зборів.

Відтак, відповідач зобов`язаний був вчинити дії з повідомлення позивача про проведення загальних зборів, призначених на 06.11.2022, чого в даному випадку взагалі зроблено не було.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.01.2020 у справі № 924/641/17 зазначила, що правомочність учасника на участь в управлінні господарською організацію, зокрема, шляхом участі в загальних зборах є однією зі складових корпоративних прав. Тому зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, якщо учасник не зміг взяти участь у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг належно реалізувати своє право на участь в управлінні (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №904/10956/16).

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24.10.2008 р. (далі - Постанова № 13) вирішуючи питання про те, чи є корпоративним спір, пов`язаний із визнанням недійсними рішень загальних зборів товариства, судам необхідно враховувати суб`єктний склад учасників спору та підстави, якими обґрунтовується відповідна вимога. Судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновків, що права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів учасника товариства рішенням загальних зборів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.06.2021 у справі № 906/1336/19 звернула увагу, що позовна вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів може бути спрямована на настання різних правових наслідків залежно від підстав, з яких таке рішення оспорюється. Зокрема, учасник товариства може звернутися з такою позовною вимогою, посилаючись на порушення порядку скликання загальних зборів чи порядку ухвалення рішення загальних зборів, наприклад на неповідомлення чи невчасне повідомлення позивача про їх проведення, на прийняття загальними зборами рішення з питання, не передбаченого порядком денним, тощо. У подібних випадках може бути порушене корпоративне право учасника брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому законом та статутом товариства (частина перша статті 10 Закону України "Про господарські товариства", пункт 1 частини першої статті 5 Закону N 2275-VIII). Внаслідок такого порушення воля або волевиявлення товариства в особі його вищого органу могли бути спотворені через спотворення волі або волевиявлення учасника - особи, яка входить до складу такого органу, адже учасники, діючи разом як вищий орган товариства, формують волю і волевиявлення товариства. У цьому разі позовна вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства спрямована на позбавлення спірного рішення загальних зборів юридичної сили (його анулювання зі зворотною силою в часі) внаслідок набрання законної сили судовим рішенням про задоволення такої позовної вимоги.

Позивач має меншу частку (49%) в статутному капіталі Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович», ніж ОСОБА_2 (51%), тобто має меншу кількість голосів під час голосування на загальних зборах, разом з тим, позивачеві не може бути відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів тільки з мотивів недостатності його голосів для зміни результатів голосування з прийнятих загальними зборами учасників рішень, оскільки вплив учасника на прийняття загальними зборами рішень не вичерпується лише голосуванням, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.01.2020 у справі № 924/641/17; Верховного Суду у пункті 43 постанови від 06.03.2018 у справі № 907/167/17.

Варто наголосити, що у разі своєчасного повідомлення про загальні збори, позивач мав би можливість реалізувати своє право на внесення пропозицій щодо доповнення порядку денного загальних зборів іншими питаннями, запропонувати альтернативні кандидатури для призначення в.о. голови фермерського господарства, навести іншому засновнику господарства мотиви та аргументи на обґрунтування власної позиції.

Ураховуючи неповідомлення позивача про намір проведення загальних зборів на 06.11.2022, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що скликання таких загальних зборів було проведене з порушенням вимог чинного законодавства та Статуту Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович».

Обставини порушення порядку скликання відповідачем загальних зборів, призначених на 06.11.2022 є належним чином доведеними та не спростовані доводами апеляційної скарги.

Як виснував Верховний Суд у постанові від 18.04.2024 у справі № 924/560/23, позбавлення учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у пункті 45 постанови від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні. Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника товариства та з`ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема, щодо належного повідомлення позивача про такі збори, а також щодо відповідності питань порядку денного зборів питанням порядку денного, які перелічені в отриманому учасником запрошенні на загальні збори учасників товариства.

Враховуючи норми статті 167 Господарського кодексу України, правомочність учасника (акціонера, члена) на участь в управлінні господарською організацію, зокрема, шляхом участі в загальних зборах є однією зі складових корпоративних прав. Відтак, зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, якщо учасник не зміг взяти участь у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управлінні (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №904/10956/16).

Оскільки неповідомлення позивача про скликання загальних зборів позбавило його можливості брати у них участь, пропонувати доповнення порядку денного, вносити свої пропозиції щодо рішень на загальних зборах, брати участь в обговоренні і голосуванні з винесених на розгляд питань, а також ураховуючи, що запис у ЄДРЮОФОПГФ щодо зміни керівника Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович» з позивача на третю особу внесений саме на підставі оспорюваних рішень, оформлених протоколом від 06.11.2022 № 2, очевидним є факт того, що рішення, прийняті на загальних зборах Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович» 06.11.2022, порушують корпоративні права позивача на участь в управлінні фермерським господарством.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.01.2020 у справі № 924/641/17 вказала, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах. Зокрема, рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання.

Оскільки неповідомлення позивача про загальні збори, призначені на 06.11.2022, становить порушення передбаченого Статутом порядку скликання загальних зборів, яке позбавило позивача можливості узяти в них участь та порушило його права, прийняті на таких зборах рішення мають бути визнані недійсними, з чим погоджується апеляційний суд.

Водночас, як вже було зазначено, 15.11.2024 відбулася державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу Фермерське господарство "Отліванов Сергій Віталійович" (ідентифікаційний код юридичної особи - 23093211) щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи, про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 014000149, вчинений державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Реп`ях В.В. (т. 1, а.с. 21).

Судом встановлено, що реєстраційна дія № 014000149 від 15.11.2024 вчинена на підставі протоколу зборів засновників від 06.11.2022 № 2, що підтверджується листом Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 19.03.2025 (т. 1, а.с. 212) та визнається сторонами.

Станом на 28.11.2024 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович» значився ОСОБА_2 , про що свідчить витяг з ЄДРЮОФОПГФ (т. 1, а.с. 18-21), у графі «Відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти від імені юридичної особи» якого зазначені такі відомості:

- Керівник ОСОБА_2 ;

- Посада в.о. голови;

- Дата призначення (набуття повноважень): 06.11.2022;

ОСОБА_1 (позивач) значився представником.

Такі самі відомості містяться в ЄДРЮОФОПГФ станом на дату розгляду справи, що підтверджується відповіддю від 06.12.2024 № 949951 (т. 1, а.с. 50-51).

До внесення відповідних змін до ЄДРЮОФОПГФ керівником Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович» значився позивач, а ОСОБА_2 значився представником, що підтверджується витягами з ЄДРЮОФОПГФ станом на 28.12.2023 та станом на 30.08.2024 (т. 1, а.с. 130-137, графа «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо»).

Пункт 2 частини першої статті 25 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться, серед іншого, на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі (див. пункт 49 постанови Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 912/2620/21).

Оскільки оскаржуваний реєстраційний запис № 014000149 в ЄДРЮОФОПГФ щодо змін до відомостей про юридичну особу, зокрема, щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи - Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович", вчинений державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Реп`ях В.В. 15.11.2024, внесений до ЄДРЮОФОПГФ на підставі оспорюваних рішень, оформлених протоколом від 06.11.2022, суд першої інстанції мотивовано зазначив, що такий запис підлягає скасуванню як похідна вимога.

Щодо посилання відповідача (скаржника) на наказ в.о. голови Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович» ОСОБА_2 від 26.02.2022 № 2/1 «Про увільнення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації» (т. 1, а.с. 90) в порядку частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку та зазначення про те, що рішення про призначення в.о. голови фермерського господарства не порушує прав позивача, оскільки він залишається керівником (головою) фермерського господарства і може повернутися до управління господарством невідкладно після демобілізації, необхідно акцентувати увагу на наступному.

Суд установив, що на підставі протоколу загальних зборів від 06.11.2022 № 2 до ЄДРОЮФОПГФ внесені нові відомості про керівника юридичної особи - Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович», зокрема, до внесення таких змін керівником значився позивач, а після внесення значиться ОСОБА_2 .

За частиною першою статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлені підрозділи юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», в Єдиному державному реєстрі, серед іншого, містяться такі відомості про юридичну особу, як відомості про керівника юридичної особи.

За такого зазначення у ЄДРЮОФОПГФ запису про певну особу, як про керівника юридичної особи, підтверджує перед іншими особами повноваження такої особи як керівника.

У разі відсутності у ЄДРЮОФОПГФ відомостей про позивача як керівника Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович», його повноваження як голови господарства не підтверджені, що перешкоджає їх реалізації в установленому законом порядку.

В свою чергу, за умови наявності у ЄДРЮОФОПГФ оскаржуваного запису про керівника юридичної особи, позивач не може «автоматично» повернутися до управління фермерським господарством в статусі керівника, оскільки для внесення до ЄДРЮОФОПГФ змін про юридичну особу, в тому числі про її керівника, передбачена відповідна процедура з наданням переліку документів.

Зокрема, за змістом пункту 2 частини четвертої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, серед іншого, подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи, іншого визначеного законом суб`єкта (особи) про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру.

Отже, для «повернення» до ЄДРЮОФОПГФ запису про позивача як керівника необхідно буде подати рішення уповноваженого органу, зокрема, рішення загальних зборів засновників Фермерського господарства «Отліванов Сергій Віталійович».

Наведене підтверджує і безпідставність посилання апелянта на те, що позивач може в будь-який час повернутися до виконання обов`язків за посадою після демобілізації, оскільки для такого повернення самого волевиявлення позивача недостатньо.

Також є безпідставними й зауваження відповідача про те, що права позивача не будуть відновлені в разі визнання недійсними рішень загальних зборів від 06.11.2022, оскільки позивач, перебуваючи в лавах Збройних Сил України, не має можливості виконувати обов`язки голови фермерського господарства, адже перебування особи на військовій службі не може бути обставиною, яка перешкоджає чи взагалі виключає можливість судового захисту її порушених, оспорюваних або невизнаних прав.

Колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про те, що увільнення позивача з посади голови ФГ відбулося не в силу спірного рішення загальних зборів, а 26.02.2022 року в силу прямих норм трудового законодавства в зв`язку з його мобілізацією, оскільки такі спростовуються встановленими обставинами. При цьому чинність наказів від 26.02.2022року №2/1 та №2/2 не впливає на правомірність висновків господарського суду щодо порушення корпоративних прав позивача внаслідок порушення порядку скликання та повідомлення останнього про дату, час та місце їх проведення.

Доводи скаржника про те, що позовна заява не містить вимог, які забезпечить позивачу ефективного способу його прав, адже повернення його до виконання обов`язків голови ФГ може бути лише у разі його демобілізації, а отже обраний спосіб захисту не є адекватним наявним обставинам справи, не заслуговують на увагу, адже стосуються безпосередньо виконання рішення у справі, що на даному етапі не є предметом судового розгляду, відповідно дане питання судом не вирішується в межах цього провадження.

Також, апеляційний суд не може визнати обґрунтованими твердження відповідача, що оспорюване рішення прийняте в умовах нагальної потреби врегулювання господарських та податкових відносин фермерського господарства, як от управління працівниками, укладання угод з контрагентами, подання звітності, проведення розрахунків тощо, адже внесення до ЄДРЮОФОПГФ запису про зміну керівника фермерського господарства відбулось 15.11.2024, тобто аж через 2 роки після ухвалення відповідного рішення на загальних зборів від 06.11.2022, що об`єктивно ставить під сумнів будь-які міркування щодо терміновості та невідкладності потреби у проведенні даного заходу, до того ж, навіть без спроби повідомлення в установленому Законом порядку про це позивача.

Враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин, підтверджених відповідними доказами, наявними в матеріалах справи, з огляду на положення ст.ст.74-80, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не виявлено.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.05.2025, яке ухвалено з дотриманням вимог ст. 236 ГПК України.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на її заявника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Отліванов Сергій Віталійович" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.05.2025 у справі № 912/3031/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.05.2025 у справі №912/3031/24 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фермерське господарство "Отліванов Сергій Віталійович".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 19.02.2026

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков