ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 Справа № 917/587/24

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., при секретарі судового засідання Сілаєвій О.Ф., розглянувши матеріали

за позовною заявою Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Урожай», вул. Вишнева, 17 А, с. Мідянівка, Полтавський район, Полтавська область, 39215

до SAFE AGRO SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (SAFE AGRO Sp. z.о.о.), м. Люблін, Республіка Польща

про стягнення 230 010,00 євро

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Суть справи: Розглядається позовна заява Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Урожай», с. Мідянівка, Полтавський район, Полтавська область (позивач), до SAFE AGRO SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (SAFE AGRO Sp. z.о.о.), м. Люблін, Республіка Польща (відповідач) про стягнення 230 010,00 євро заборгованості за товар, поставлений відповідно до умов Контракту № 08/01 від 08.01.2024 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2024 цей позов переданий на розгляд судді Пушку І.І. за номером справи 917/587/24.

Ухвалою від 11.04.2024 суд:

- прийняв справу до розгляду у порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 17.12.2024,

- встановив строки для подання заяв по суті спору,

- ухвалив, що після надходження від позивача зазначених в ухвалі документів надіслати їх до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області для подальшої передачі до відповідного окружного суду Республіки Польща - Окружного суду Любліна (Sаd Okrеgowy w Lublinie, ul. Krakowskie Przedmiescie 43, 20-076 Lublin, Poland) для вручення відповідачу - SAFE AGRO SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (SAFE AGRO Sp. z.о.о.) (ul. Rozana 10/29. 20-538, Lublin, Lubelskie, Poland, NIP, REGON 061577864, KRS , PL000030 EUR, SWIFT: POLUPLPR, BANK: LUBLENSKI BANK SPOLDZIELCZY);

- зупинив провадження у цій справі.

Позивач подав заяву від 12.04.2024 (вх. № 5024) про збільшення розміру позовних вимог до 101200,00 євро.

Позивач подав заяву від 17.06.2024 (вх. № 8468) про збільшення розміру позовних вимог до 229350,00 євро.

Позивач подав заяву від 08.07.2024 (вх. № 9454) про збільшення розміру позовних вимог до 230010,00 євро.

Позивач у заяві від 08.07.2024 (вх. № 9454) повідомив про часткове погашення боргу відповідачем на суму 50600,00 грн та просить суд закрити провадження у справі в цій частині вимог за відсутністю предмету спору, а борг становить 230 010,00 євро.

Відповідач у відзиві (вх.№ 17178 від 18.12.2024, том 2, а.с.44) позов визнав в повному обсязі, а також зазначив, що зобов`язується сплатити борг та судові витрати до 01.03.2025.

19.01.2026 до суду надійшло клопотання позивача про призначення справи до судового розгляду в зв`язку з тим, що протягом 2024-2025 років відповідач не провів повний розрахунок по контракту.

Ухвалою від 21.01.2025 суд поновив провадження у справі; прийняв заяву Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Урожай про збільшення розміру позовних вимог від 12.04.2024 (вх. № 5024); від 17.06.2024 (вх. № 8468); від 08.07.2024 (вх. № 9454); закрив провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 50600,00 євро основного боргу; призначив справу в підготовче засідання на 19.02.2026 року о 10:30.

Позивачем 19.02.2026 подане клопотання про розгляд справи без участі представника.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

19.04.2024 судом отриманий від позивача нотаріально засвідчений переклад польською мовою ухвали про відкриття провадження у справі та доручення про вручення судових документів. Окрім цього, позивачем надані суду копії понесених судових витрат у вигляді перекладацьких послуг на суму 4100,00 грн.

Відповідно до умов Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993, судом 23.04.2024 через Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області було направлено компетентному суду Республіки Польща процесуальні документи по справі № 917/587/24 для вручення відповідачу - SAFE AGRO SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (SAFE AGRO Sp. z.о.о.).

Як свідчить підтвердження про вручення від 07.11.2024, складене компетентним судом Республіки Польща (Sad Rejonowy Lublin-Zachod w Lublinie, VII Widzial Cywilny) (том 2, а.с.46-47), копія ухвали про відкриття провадження у справі від 11.04.2024 в перекладі на польську мову була вручена відповідачу 24.06.2024.

Ані норми чинного процесуального законодавства України, ані приписи міжнародних договорів, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, не містять вимоги щодо необхідності обов`язкового повідомлення іноземного суб`єкта господарювання про кожне наступне судове засідання у справі шляхом направлення до компетентного органу іноземної держави судового доручення про вручення документів нерезиденту України (відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №910/6880/17, від 09.06.2020 у справі № 910/3980/16).

Прийняті по справі судові акти, зокрема, ухвала від 21.01.2026 про поновлення провадження у справі та призначення її до розгляду в підготовче засідання, були розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є загальнодоступними для ознайомлення.

Відповідно до ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до документів, що надійшли від компетентного органу Республіки Польща(Sad Rejonowy Lublin-Zachod w Lublinie), ухвала Господарського суду Полтавської області від 11.04.2024 вручена уповноваженій особі відповідача - SAFE AGRO Sp. z.о.о. 24.06.2024, про що свідчать документи з матеріалів справи VІІI Cps 25/24 та підтвердження про вручення, оформлене уповноваженою особою компетентного суду (том 2, а.с.48-50).

З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги те, що відповідач у відзиві, окрім визнання позову, повідомив про свою обізнаність щодо наявності в провадженні Господарського суду Полтавської області справи № 917/587/24 та про предмет позовних вимог по справі (стягнення 230 010,00 євро заборгованості за Контрактом № 08/01 від 08.01.2024), суд констатує, що відповідач був належним чином проінформований про наявність справи та проведення судового засідання.

11.02.2026 від відповідача надійшла заява (вх. №1788) про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Також повторно повідомив про визнання позовних вимог, судові витрати відповідач також визнає повністю та зобов`язується їх погасити до 01.04.2026 року.

Відповідно до ч.3 ст.185 ГПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідач подав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі (вх. №7008 від 20.05.2024, том 1, а.с. 151).

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст.191 ГПК України).

Здійснене відповідачем визнання позову не суперечить законодавству, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому приймається судом відповідно до ч. 1,4 ст. 191 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

08 січня 2023 року між ПСП АФ «Урожай» (позивачем) та «SAFE AGRO Sp z o. o.» (відповідачем) було укладено Контракт № 08/01 (далі - Контракт № 08/01 від 08.01.2024), відповідно до умов якого відповідач є Покупцем, а позивач Продавцем (том 1, а.с. 43-45).

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 Контракту № 08/01 від 08.01.2024, предметом цього Контракту є постачання Продавецем насіння та продуктів їх переробки (Товар) у кількості, асортименті та за цінами згідно з інвойсом та (або) специфікаціями на кожну партію товару, які є невід`ємною частиною Контракту.

Пунктом 1.2. розділу 1 Контракту № 08/01 від 08.01.2024 передбачено, що загальна вартість товару за цим договором становить 1 150 000 (Один мільйон сто п`ятдесят тисяч) Євро.

Асортимент, кількість та ціна за одиницю товару (насіння гібридів кукурудзи F1) погоджені сторонами в Специфікації №1 до Контракту № 08/01 від 08.01.2024 (том 1, а.с.46).

Відповідно до п.3.2 Розділу 3 Контракту № 08/01 від 08.01.2024, розрахунки за товар здійснюються Покупцем у євро прямим банківським переказом шляхом перерахування з відстрочкою платежу за поставлений товар до 90 календарних днів.

У відповідності до п.п.4.4, 4.5 Розділу 4 Контракту № 08/01 від 08.01.2024, всі суперечки і розбіжності, що можуть виникнути з даного договору або у зв`язку з ним, вирішуватимуся шляхом взаємної угоди. У разі, якщо сторони не можуть дійти згоди, то судовий спір підлягає розгляду (вирішенню) в Господарському суді Полтавської області, Україна; застосовуване право матеріальне і процесуальне право України.

Позивачем 09.01.2024, 12.01.2024, 15.03.2024, 18.03.2024, 19.03.2024, 10.04.2024, 11.04.2024 був поставлений відповідачу товар, передбачений умовами Контракту № 08/01 від 08.01.2024 та Специфікації №1 до нього, на загальну суму 306 240 євро, що підтверджується копіями міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) та митних декларацій, наданих позивачем (том 1, а.с.49-59, 166-175, том 2, а.с.11-14).

Відповідачем здійснена оплата за отриманий товар частково, шляхом сплати 76 230 євро, залишок заборгованості складає 230 010 євро, що визнається відповідачем у відзиві.

Під час розгляду по суті позовних вимог судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 366 ГПК України, підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність справ за участю іноземних осіб може бути визначено за угодою сторін ( ч. 2 ст. 366 ГПК України).

Згідно із ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005 № 2709-IV (далі Закон № 2709-IV), цей Закон застосовується, зокрема, до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: визначення застосовуваного права; підсудність судам України справ з іноземним елементом (п.п.1,3 ч.1 ст. 2 Закону № 2709-IV).

У ч.1 ст. 41 Закону № 2709-IV передбачено, що учасники приватноправових відносин з іноземним елементом можуть укласти угоду про вибір суду, якою визначити підсудність судам певної держави або одному чи декільком конкретним судам певної держави справ у спорах, що виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з такими правовими відносинами.

Угода про вибір суду укладається у письмовій формі незалежно від місця її укладення. Угода про вибір суду, якою обрано суд України, укладається у письмовій формі відповідно до закону України (ч.2 ст. 41 Закону № 2709-IV).

Суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону (п.1 ч.1 ст.76 Закону № 2709-IV).

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону № 2709-IV, зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом.

Як було встановлено судом, в п. 4.5 Розділу 4 Контракту № 08/01 від 08.01.2024 сторони погодили, що будь-який спір, що виникає за цим контрактом, підлягає передачі на розгляд до Господарського суду Полтавської області; правом, що регулює цей контракт, є матеріальне право України.

Враховуючи викладене, справа підлягає розгляду Господарським судом Полтавської області із застосуванням до спірних правовідносин матеріального права України.

Як було встановлено судом, укладений між сторонами контракт за своїм правовим змістом є договором поставки.

Частиною першою ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою ст. 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідач факт отримання від позивача товару відповідно умов Контракту № 08/01 від 08.01.2024 не заперечує.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи викладене, у відповідача виникло зобов`язання оплатити товар в строк, визначений п.3.2 Розділу 3 Контракту № 08/01 від 08.01.2024, тобто не пізніше 90 календарних днів з моменту отримання товару.

Відповідач не надав суду докази оплати товару на суму 230 010 євро в строк, визначений Контрактом.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, що кореспондуються з положеннями ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 3, 4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2 ст. 86 ГПК України).

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

З урахуванням викладених обставин, здійснене відповідачем визнання позову не суперечить закону, матеріалам справи, не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат позивача, суд керується наступним.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України визначено, що втрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових втрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В позовній заяві позивач зазначив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Панченко О.О. згідно з Договором про надання правничої допомоги від 26.03.2024, в розмірі 20000,00 грн, які він просить покласти на відповідача.

На підтвердження своєї вимоги позивач надав суду копії наступних документів: Договору про надання правничої допомоги від 26.03.2024, укладеного між ПСП «Урожай» та Адвокатським бюро «Олени Панченко», Акту прийому передачі наданих послуг від 09.04.2024, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.06.2026, рахунком на оплату №17/24 від 02.04.2024 на суму 20 000,00 грн, платіжної інструкції від 9514 від 03.04.2024.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд встановив, що 26.03.2024 року позивач та Адвокатське бюро «Олени Панченко» уклали Договір про надання правничої допомоги № 01-26/03/24 (далі Договір).

Згідно з п. 2.1. Договору сторони дійшли згоди, що за надання послуг з представництва інтересів позивача по даній справі, останній сплачує Адвокатському бюро гонорар у розмірі 20 000,00 грн.

02.04.2024 адвокатським бюро було виписано рахунок на суму гонорару, визначену Договором.

Згідно з платіжною інструкцією від 03.04.2024 № 9514 гонорар був сплачений позивачем.

Суд вважає заявлений розмір вартості витрат на правничу допомогу співмірним до обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг), оскільки згідно з наданого позивачем Акту прийому-передачі наданих послуг від 09.04.2024 за Договором вбачається, що адвокатським бюро були надані послуги що були пов`язані з розглядом даної справи і полягали у вивченні документів для складення позовної заяви, здійснено пошук та вивчення законодавчих та нормативних правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, надані усні консультації та роз`яснення клієнту.

Вартість наданих адвокатом послуг визначена сторонами у фіксованому розмірі 20 000,00 грн.

За таких обставин, позивачем доведено належними доказами факт понесення витрат, що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у даній справі, на загальну суму 20 000,00грн.

Відповідно до Постанови ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката або інших заперечень щодо неспівмірності заявлених витрат, пов`язаних з розглядом справи, не заявлялось. У заяві від 11.02.2026 відповідач повідомив, що судові витрати у справі визнає.

Відповідно до правової позиції, викладеної Великою палатою Верховного суду у постанові по справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020, суд не має права на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню.

В контексті викладеного, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який відповідає вищевказаним критеріям, у даній справі, за представництво інтересів позивача, складає 20000 грн, які відповідно до приписів п.3 ч. 4 ст. 129 ГПК України належить покласти на відповідача.

Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати з отримання послуг перекладача у розмірі 22600,00 грн, що складаються з вартості послуг з перекладення на польську мову клопотань про вручення відповідачу процесуальних документів по справі.

За змістом ч. 2, 3 ст.128 ГПК розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

У випадках, коли сума витрат пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем за перекладацькі послуги у даній справі сплачено 20 600,00 грн, що підтверджується наявними у справі платіжними інструкціями: № 9498 від 28.03.2024 на 7800,00 грн (том 1, а.с. 122), № 9567 від 16.04.2024 на суму 4100,00 грн (том 1, а.с. 147), №9767 від 06.06.2024 на суму 6500,00 грн (том 1, а.с. 237), № 9809 від 12.06.2024 на суму 1300,00 грн; № 9845 від 01.07.2024 на суму 2900,00 грн (том 2, а.с. 43) та актами здачі-приймання наданих послуг на зазначену суму.

Суд дійшов висновку, що судові витрати на перекладацькі послуги в загальній сумі 22600,00 грн, які понесені позивачем, безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи та є обґрунтованими, тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

З матеріалів справи встановлено, що за розгляд даного позову позивачем всього сплачено 181 224,60 грн судового збору, що підтверджується платіжними інструкціями від 09.04.2024 № 9534 на суму 30 000,00 грн (том 1, а.с. 8), від 09.04.2024 № 9540 на суму 2030,41 грн (том 1, а.с. 126), від 12.04.2024 № 9559 на суму 31892,42 (том 1, а.с. 139), від 17.06.2024 № 9820 на суму 83575,97 грн (том 1, а.с. 161), від 08.07.2024 № 9874 на суму 33725,79 грн (том 2, а.с. 7).

Факт надходження судового збору у вказаному розмірі до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено відповідними виписками суду.

Суд ухвалою від 21.01.2026 закрив провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача 50600,00 євро основного боргу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За таких обставин, питання про повернення позивачу сплаченої суми судового збору за позовну вимогу про стягнення 50600,00 євро (що дорівнює 33291,56 грн, які розраховані по курсу станом на момент подання заяви про збільшення вимог від 08.07.2024 ) буде вирішено судом після звернення позивача з відповідним клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Заява про визнання позову була подана відповідачем 24.04.2024 та 20.05.2024, тобто до початку розгляду справи по суті.

Враховуючи задоволення судом позовних вимог повністю, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків від судового збору з розрахунку суми задоволених вимог 230010,00 євро, тобто 73966,52 грн (181224,60 грн - 33291,56 грн =147933,04 грн : 2 = 73966,52), відповідно до статті 129 ГПК України, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 130 ГПК України, якою визначено право позивача на повернення 50 відсотків судового збору, зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, яке було реалізоване відповідачем

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 73-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з «SAFE AGRO SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA"; (SAFE AGRO Sp. z.о.о.) (ul. Rozana 10/29, 20-538, Lublin, Lubelskie, Poland, NIP, REGON 061577864, KRS , PL000030 EUR, SWIFT: POLUPLPR, BANK: LUBLENSKI BANK SPOLDZIELCZY) на користь ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА АГРОФІРМА «УРОЖАЙ», адреса 39215, Полтавська обл., Полтавський район, с. Мідянівка, вул. Вишнева, буд. 17А, 230 010,00 євро основного боргу; 73966,52 грн - витрат зі сплати судового збору; 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу; 22600,00 грн витрати на перекладацькі послуги.

3. Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути ПРИВАТНОМУ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОМУ ПІДПРИЄМСТВУ АГРОФІРМА «УРОЖАЙ», адреса 39215, Полтавська обл., Полтавський район, с. Мідянівка, вул. Вишнева, буд. 17А, з Державного бюджету України понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 73 966,52 грн, сплаченого згідно з платіжною інструкцією від 17.06.2024 № 9820.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя Пушко І.І.