ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

16.02.2026м. ХарківСправа № 922/416/26

Господарський суд Харківської області у складі судді Добрелі Н.С.

розглянувши матеріали заяви

заявникаПриватного акціонерного товариства "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ"
до боржникаТовариства з обмеженою відповідальністю "УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ "СЛУЖБА ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНОГО ГОСПОДАРСТВА
про видачу судового наказу про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" звернулося до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ "УК "СЖКГ" заборгованості за спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №025395 за період серпень-листопад 2025 у сумі 59.257,24 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в видачі судового наказу з огляду на наступне.

У відповідності до приписів частини першої статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Тобто, виходячи з діючої норми статті вбачається, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній формі).

Судом встановлено, що в обґрунтування видачі судового наказу заявник посилається на неоплату ТОВ "УК "СЖКГ" вартості спожитої електричної енергії за період серпень-листопад на підставі Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №025395

З огляду на положення частини третьої статті 639 ЦК України у письмовій формі договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Як вбачається з матеріалів заяви відповідний договір не підписаний між сторонами, що виключає можливість підтвердження заявником факту укладення договору у письмовій формі.

Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Заявник посилається на Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №025395, який є публічним договором приєднання, проте норми статті 148 ГПК України мають вичерпний перелік договорів які можуть бути розглянути в наказному провадженні та відповідна норма не містить договору приєднання.

Щодо ймовірності укладення договору в електронній формі, суд вважає зазначити наступне.

За приписами частин першої, другої статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Саме накладання електронного підпису завершує створення електронного документа.

Отже, без накладеного електронного підпису електронний документ не може вважатися створеним і тому не може розглядатися судом як доказ.

Надані заявником паперові копії документів на підтвердження приєднання боржника до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №025395 не посвідчені в установленому законом порядку. До заяви не додано доказів нанесення електронного підпису із зазначенням відповідного штрих-коду та/або QR-коду, ПІБ підписанта, номеру, дати нанесення, номеру сертифіката підпису тощо.

У свою чергу норми ГПК України передбачають можливість розгляду заяви про видачу судового наказу лише за умови укладання договору в письмовій, або в електронній формі.

Оскільки між сторонами відсутній письмовий договір (електронний), що міг би слугувати підставою для стягнення заборгованості, вимога не є безспірною, що виключає її розгляд у порядку наказного провадження.

За таких обставин, наявні правові питання щодо фактичного виникнення договірних зобов`язань між сторонами, які потребують з`ясування в межах позовного провадження, що виключає можливість розгляду справи у порядку наказного провадження.

Отже, надані заявником документи на підтвердження обставин, покладених в обґрунтування заяви про видачу судового наказу, не є допустимими доказами та не підтверджують укладення між сторонами договору у письмовій (в тому числі електронній формі), що виключає можливість розгляду судом відповідної справи за правилами наказного провадження.

За приписами пункт 3 частини першої статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 12, 148, 152, 153, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" у видачі судового наказу про стягнення з ТОВ "УК "СЖКГ" заборгованості за спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №025395 за період серпень-листопад 2025 у сумі 59.257,24 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Ухвалу підписано 16.02.2026.

СуддяДобреля Н.С.