ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" лютого 2026 р. Cправа № 902/1316/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,

за участю представників

позивача - Шимотюк Ю.М., виписка з ЄДРЮОФОП та ГФ,

відповідача - Ковальчук Є.М.,посвідчення №1859 від 26.06.2020,

третьої особи - Кащук А.М., посвідчення №30402450 від 23.07.2025,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (вул. Пирогова, буд. 131, м. Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., 21037)

до: Приватного підприємства "Практик Буд" (вул. Григорія Сковороди, буд. 1, м. Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., 21050)

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" (вул. Магістратська, 2, м. Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., 21050)

про стягнення 1245434,74 грн

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" до Приватного підприємства "Практик Буд" про стягнення 1245434,74 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1317113 від 04.12.2023.

Ухвалою суду від 24.09.2025 відкрито провадження у справі №902/1316/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13.10.2025.

Також даною ухвалою залучено до участі у розгляді справи Акціонерне товариство "Вінницяобленерго", в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

В судовому засіданні 13.10.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 10.11.2025.

13.10.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 13.10.2025) про відкладення судового засідання на іншу дату.

Ухвалою суду від 13.10.2025 повідомлено відповідача про відкладення підготовчого судового засідання на 10.11.2025.

15.10.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 14.10.2025) про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву на 15 календарних днів.

10.11.2025 до суду від представник третьої особи надійшли письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог (б/н від 07.11.2025).

В судовому засіданні 10.11.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження передбаченого ч. 3 ст. 177 ГПК України на 30 днів.

Ухвалою суду від 10.11.2025 відкладено підготовче засідання на 15.12.2025.

11.12.2025 на виконання вимог ухвали суду від представника третьої особи надійшла заява (б/н від 11.12.2025).

В судовому засіданні 15.12.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 29.12.2025.

29.12.2025 від представника третьої особи до суду надійшла заява (вих. №СО-51-3009 від 29.12.2025) про долучення доказів.

29.12.2025 до суду від представника відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення (б/н від 29.12.2025).

В судовому засіданні 29.12.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 04.02.2026.

03.02.2026 до суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення (вих. №14 від 03.02.2026). Додатком до письмових пояснень додано ряд документів.

03.02.2026 та 04.02.2026 від представника відповідача до суду надійшли клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.02.2026 судом оголошено перерву до 06.02.2026.

05.02.2026 до суду від представника позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про залучення до матеріалів справи доказів (вих. №1 від 05.02.2026).

06.02.2026 представником відповідача до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу (б/н від 06.02.2026).

На визначену судом дату в судове засідання 06.02.2026 з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам, відповідно до отриманої ліцензії (Постанова НКРЕКП від 14.06.2018р. № 429), починаючи з 01.01.2019 року.

04.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (Постачальник) та Приватним підприємством "Практик Буд" (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1317113.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 N 312 (ПРРЕЕ).

Відповідно п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно п. 2.2 Договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послуги з розподілу електричної енергії.

Малі не побутові споживачі можуть використовувати електричну енергію для професійної, господарської, підприємницької діяльності.

За змістом п. 3.4 Договору початок постачання електричної енергії Споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні.

Для забезпечення безперервного надання послуг з постачання електричної енергії Споживачу Постачальник зобов`язується здійснювати своєчасну закупівлю електричної енергії в обсягах, що за належних умов забезпечить задоволення попиту на споживання електричної енергії Споживачем (п. 4.1 Договору).

Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до Договору (п. 5.1 Договору).

Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Постачальника (п. 5.2 Договору).

Інформація про діючу ціну на електричну енергію Постачальника має бути розміщена на офіційному веб-сайті Постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування (п. 5.6 Договору).

Відповідно п. 5.7 Договору ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за договором у тому числі її зміни.

У випадку застосування до Споживача диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію суми вказані в рахунках відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (тарифів).

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п. 5.8 Договору).

Розрахунки Споживача за договором здійснюються на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника.

При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, онлайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб.

Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спец рахунок Постачальника.

Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, перерахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни (п. 5.9 Договору).

Згідно п. 5.10 Договору оплата рахунка Постачальника за договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції прийнятої Споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Відповідно п. 5.11 Договору якщо Споживач не здійснив оплату за договором у строки передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку визначеному ПРРЕЕ (з урахуванням особливостей встановлених для вразливих споживачів).

Згідно п. 13.1 договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднання.

За твердженнями позивача, відповідно до Актів приймання-передавання за травень, червень 2025 року відповідачем спожито 137649 кВт/год. електричної енергії на загальну суму 1 495 434,74 грн. з ПДВ.

Нарахування за спожиту електричну енергію здійснювалось позивачем відповідно до переданих ОСР обсягів до електронної бази ТОВ "Енера Вінниця".

Відповідачем частково погашено заборгованість 250000,00 грн що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку.

Таким чином, згідно доводів позивача, за відповідачем рахується заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію в розмірі 1 245 434,74 грн (1 495 434,74 грн - 250 000,00 грн).

У комерційній пропозиції (додаток № 2 до Договору) зазначено, що оплата рахунка Постачальника за фактично спожиту електричну енергію має бути здійснена протягом 5 робочих днів від дати його отримання Споживачем.

Оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу (п. 4.21. ПРРЕЕ) .

18.07.2025 позивачем на адресу відповідача надіслано лист № 50-1.2-1140 з вимогою оплати заборгованості за договором. Додатком до якого додано рахунки та акти приймання передачі товарної продукції - активної електричної енергії, та акт звірки взаємних розрахунків № 125.

Непроведення розрахунків за спожиту електроенергію змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Натомість в додаткових письмових поясненнях, поданих до суду, представник відповідача вважає позовні вимоги недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи відповідача зводяться до того, що позивач не надав первинних даних комерційного обліку ОСР, а саме помісячних показників, актів контрольного зняття, даних АСКОЕ, не усунув внутрішні суперечності щодо періоду формування обсягів та їх розподілу, а також не довів належного вручення платіжних документів і настання строку оплати.

За наявності каскадної (субспоживацької) схеми приєднання до трансформаторної підстанції ТП-958 обсяги споживання відповідача формуються як результат розподілу між декількома учасниками.

В матеріалах справи відсутні первинні дані, з яких сформовано заявлені обсяги 128 056 кВт/год та 9 593 кВт/год, відсутні помісячні показники приладів обліку по ТП-958 відсутні акти контрольного зняття показників, відсутні технічні акти щодо параметрів обліку та коефіцієнтів трансформації.

З урахуванням чого, неможливо перевірити правильність визначення обсягів споживання і їх розподілу між учасниками каскадної схеми.

Відповідач зазначає, що позивачем та третьою особою фактично підтверджено, що у період з жовтня 2024 року по квітень 2025 року відповідачем не здійснювалось споживання електроенергії, обсяги споживання електричної енергії не фіксувались оператором системи розподілу та не передавались позивачу, що підтверджується Актом звірки за період 01.10.2024-30.06.2025, наданого ОСР, де за відповідні місяці відображено нульове споживання.

Крім того, відповідач зазначає, що у квітні 2025 року замінено лічильник, при цьому відсутні документи про повірку, введення в експлуатацію.

На думку відповідача, існують припущенння, що заміна лічильника могла спричинити аномальне зростання обсягу, віднесеного на відповідача у травні 2025 року. Однак за відсутності технічних документів це неможливо встановити.

За таких обставин, на думку відповідача, докази позивача не відповідають стандарту вірогідності доказів, що має наслідком відмови у позові.

У письмових поясненнях представник третьої особи вважає заявлені позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими щопідлягають задоволенню в повному обсязі.

31.05.2025 ОСР передало ТОВ "Енера Вінниця" відповідні обсяги за період травень - червень 2025 року у загальній кількості 137649 кВт/год (травень 2025 року - 128056 кВт/год, червень 2025 року - 9593 кВт/год). Зазначені дані за вказаний період, які були передані до ТОВ "Енера Вінниця" вбачаються з відомості, щодо споживання електричної енергії по споживачу ПП "Практик Буд" за період травень-червень 2025 року.

Нарахування обсягів спожитої електричної енергії ПП "Практик Буд" відбувається за каскадною схемою. Тобто від обсягів спожитої електричної енергії по загальному лічильнику відраховується обсяг спожитої електричної енергії субспоживачів. Різниця, що виникає, підлягає донарахуванню.

Також останній зазначає, що нарахування обсягів спожитої електричної енергії за період жовтень 2024 року - квітень 2025 року (включно) не проводилось, оскільки постачальником була подана заявка на відключення ТКО. У зв`язку із заборгованістю споживача за цей період позивачем не приймалися обсяги спожитої електричної енергії.

З травня 2025 року відновились нарахування обсягів спожитої електричної енергії у зв`язку зі сплатою ПП "Практик Буд" заборгованості, що виникла у вересні 2024 року.

В зазначені періоди було нараховано 128056кВт, також показники були передані ОСР та ТОВ "Енера Вінниця".

В подальшому, у зв`язку з відновленням нарахування, з травня 2025 нараховано ще 9593 кВт. Таким чином, передані обсяги електричної енергії за період з жовтня 2024 по червень 2025 складають 137648 кВт.

У поданих до суду письмових поясненнях позивач підтримав заявлені позовні вимоги та щодо обсягів споживання електричної енергії відповідачем за період з жовтня 2024 по червень 2025 зазначив, що отримував від ОСР дані щодо спожитої електричної енергії відповідачем у вигляді обсягу спожитих кВт/год станом день остаточного формування даних за кожен місяць, а саме: станом на 31.10.2024 - 0 кВт/год; на 30.11.2024 - 0 кВт/год; на 30.12.2024 - 0 кВт/год; на 31.01.2025 - 0 кВт/год; на 28.02.2025 - 0 кВт/год; на 31.03.2025 р. - 0 кВт/год; на 30.04.2025 - 0 кВт/год.; на 31.05.2025 - 128056 кВт/год; на 30.06.2025 р. - 9593 кВт/год, що відображено у рахунках та актах прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії за цей період.

За період з жовтня 2024 року по квітень 2025 року товариство виставляло споживачу Приватному підприємству "Практик Буд" рахунки та акти прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії шляхом надсилання на електронну пошту відповідача.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 2 статті 275 Господарського кодексу України передбачено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

На виконання вимог Закону щодо відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії, створено ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ", яке згідно отриманої ліцензії (Постанова НКРЕКП від 14.06.2018р. № 429) з 01.01.2019 року почало здійснювати діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам.

У відповідності до ч. 30 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії", договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно ч. 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку (надалі - ПРРЕЕ).

Положенням п. 3.2.1. ПРЕЕ передбачено, що Споживач перед укладенням договору про постачання електричної енергії споживачу має ознайомитись з умовами постачання електричної енергії, правами та обов`язками, обрати відповідну комерційну пропозицію та зазначити її у заяві-приєднані до умов договору. Обрана споживачем комерційна пропозиція є додатком до укладеного відповідним електропостачальником та споживачем договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи 04.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" та Приватним підприємством "Практик Буд" укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1317113.

Договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1317113 від 04.12.2023 передбачено, що умови договору розроблені відповідно, зокрема, до Правил роздрібного ринку електричної енергії (п. 1.2), а обов`язковою умовою постачання є наявність у Споживача укладеного договору з оператором системи про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (п. 2.2).

28.12.2018 між Публічним акціонерним товариством "Вінницяобленерго" (Оператор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (Постачальник) укладено договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №2396.

Відповідно п. 2.1 Договору Оператор системи забезпечує недискримінаційний доступ Постачальника до мереж Оператора системи з метою реалізації Постачальником як суб`єктом роздрібного ринку свої прав та виконання обов`язків та функцій постачальника електричної енергії по відношенню до споживачів, електроутановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності Оператора системи.

Оператор системи надає доступ до розподілу електричної енергії споживачам Постачальника, які входять в балансуючу групу Постачальника згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання. реєстр ведеться Оператором системи в електронному вигляді.

Оператор системи забезпечує інформаційний обмін та контроль за режимами розподілу (передачі) в обсязі, необхідному та достатньому для виконання Постачальником функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії.

Постачальник здійснює оплату послуг з розподілу (передачі) згідно з умовами глави 3 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з порядком розрахунків, який є додатком № 1 до цього Договору (п. 2.2 Договору).

Згідно п. 3.2 Договору Постачальником здійснюється оплата послуг з розподілу (передачі) за сукупністю споживачів, яким згідно з договорами про постачання електричної енергії, розподіл (передачу) забезпечує Постачальник.

За змістом п. 4.1 Оператор системи зобов`язується серед іншого:здійснювати розподіл (передачу) електричної енергії Споживачу Постачальника із дотриманням показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; надавати Постачальнику інформацію про послуги, пов`язані з розподілом (передачею) електричної енергії та про терміни обмежень і відключень.

Постачальник має право серед іншого на отримання інформації щодо обсягу та якості електричної енергії, умов та фактичних режимів її розподілу, тарифів (цін), порядку оплати за переліком споживачів балансуючої групи Постачальника (п. 5.2 Договору).

Обсяги електричної енергії, використані споживачем Постачальника після дати зазначеної Постачальником у вимозі про відключення покладаються на втрати Оператора системи (п. 6.5 Договору).

Відповідно п. 8.1 Договору розподіл електричної енергії споживачу Постачальника може бути обмежено або припинено Оператором системи згідно з умовами договору споживача про розподіл електричної енергії. Про заплановане та/або фактично застосоване обмеження Постачальник повідомляється у порядку визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

За вимогою постачальника Оператор системи забезпечує обмеження та відновлення розподілу електричної енергії Споживачу на зазначену у вимозі дату (п. 8.2 Договору).

Договір набирає чинності з дня приєднання Постачальника до умов цього Договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не визначений в заяві-приєднання (п. 9.1 Договору).

Правила роздрібного ринку електричної енергії передбачають формування обсягів споживання на підставі даних комерційного обліку та обмін такими даними між учасниками ринку. У разі відсутності або недостовірності даних (непередача показників, відсутність контрольних знімань, технічні зміни в точці обліку) обсяги підлягають уточненню та підтвердженню первинними даними і технічними актами.

Згідно з договором №2396 від 28.12.2018 Оператор системи забезпечує інформаційний обмін та контроль за режимами розподілу (передачі) в обсязі, необхідному та достатньому для виконання Постачальником функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії.

Розрахунковим періодом визначено календарний місяць (п. 3.3), а Оператор системи зобов`язаний відображати на особовому рахунку споживача Постачальника інформацію, передбачену главою 3 цього договору (п. 4.1). Додаток №1 до Договору №2396 («Порядок розрахунків») передбачає визначення погодинних/добових/ місячних обсягів та виставлення ОСР Постачальнику рахунків-фактур за послуги розподілу на підставі відповідних обсягів (пп. 1-3 Додатку №1).

Відповідно до статті 46 Закону, саме оператор системи розподілу (ОСР) забезпечує комерційний облік відповідно до Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. Оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам. За пп. 6.1 та пп. 6.8 п. 6 розділу XII Кодексу комерційного обліку, що затверджений постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018р. зчитування показів лічильників провадиться постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або Оператором системи, або споживачем та передаються Адміністратору комерційного обліку (АКО) для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.

Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку. На даний час, на підставі п. 11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності.

Оператором системи розподілу (ОСР) на території Вінницької області є Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" і до його компетенції належить організація комерційного обліку на території Вінницької області.

Як вказує позивач у позові, він здійснює нарахування відповідно до переданих Акціонерним товариством "Вінницяобленерго" обсягів.

При цьому, позивачем до суду не надано доказів на підтвердження первинних даних, виходячи з яких позивач вказує про спожиті відповідачем обсяги електроенергії 128 056 кВттод та 9 593 кВт/год.

Зокрема, надано доказів щодо помісячних показників приладів обліку по ТП-958, відсутні акти контрольного зняття показників, відсутні технічні акти щодо параметрів обліку та коефіцієнтів трансформації.

Під час розгляду справи представники позивача та третьої особи - АТ «Вінницяобленерго» (Вінницькі МЕМ) пояснили суду, що у період з жовтня 2024 року по квітень 2025 року обсяги споживання електричної енергії не фіксувались оператором системи розподілу, оскільки позивачем (постачальником) була подана заявка на відключення ТКО.

З Акта звірки за договором ВІ-29100 за період 01.10.2024-30.06.2025, наданого ОСР на виконання ухвали суду, слідує, що за відповідні місяці відображено нульове споживання електроенергії.

Позивач, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості вказував, що 128 056 кВттод (та 9 593 кВттод) є обсягами споживання саме за травень та червень 2025 року (місяці за які сформувався борг), тоді як третя особа - АТ «Вінницяобленерго» (Вінницькі МЕМ) - фактично вказує, що відповідні показники є результатом сумарного (накопиченого) віднесення обсягів за період з жовтня 2024 року по червень 2025 року.

Судом встановлено, що обсяги споживання електроенергії Приватним підприємством "Практик Буд" є результатом її розподілу між кількома учасниками, а саме: основним споживачем, субспоживачем та приватним сектором. Відповідач споживав електроенергію, використовуючи каскадну (субспоживацьку) схему приєднання до трансформаторної підстанції ТП-958.

Тому перевірка реальних обсягів споживання електроенергії відповідачем вимагає дослідження первинних даних обліку електроленергії, у т.ч. помісячних показників усіх приєднаних лічильників, актів контрольного зняття показників тощо.

Додаткових даних щодо споживання електричної енергії субспоживачами матеріали справи не містять.

Так, рахунок № 1-1 за жовтень 2024 року містить нульові нарахування за розрахунковий період («Нараховано за жовтень: 0 грн»), водночас «разом до сплати» сформовано виключно за рахунок попереднього сальдо (заборгованості) у розмірі 439 951,06 грн. Аналогічними є рахунки за листопад 2024 року, січень 2025 року.

З урахуванням характеру спірних правовідносин, належними доказами обсягів споживання є, передусім, первинні дані комерційного обліку та документи оператора системи розподілу (акти/відомості зняття показників, дані АСКОЕ/ЛУЗОД, повідомлення про коригування, інші документи, що підтверджують формування погодинних/помісячних обсягів).

Акт звірки або інші зведені документи самі по собі не підтверджують факту, періоду та обсягу споживання без посилання на первинну базу. Такий підхід узгоджується з позицією Верховного Суду щодо того, що акт звірки має інформаційний характер і не є первинним бухгалтерським документом, а його доказове значення залежить від наявності первинних документів.

Суд вважає, що дані, відображені в Акті звірки ОСР за договором ВІ-29100 за період 01.10.2024-30.06.2025 у частині розподілу обсягів споживання та «нульових» значень, є суперечливими та не підтверджені первинними даними комерційного обліку, а тому такий Акт звірки не може вважатися належним і допустимим доказом у справі.

Суд зазначає, що виставлені позивачем рахунки відповідачу, є платіжними документами та відображають стан взаєморозрахунків сторін, однак не підтверджують факту постачання та обсягів фактично спожитої електричної енергії у конкретному розрахунковому місяці, а також не замінюють первинні дані комерційного обліку ОСР (помісячні показники, акти контрольного зняття, дані АСКОЕ, технічні акти щодо засобів обліку тощо).

Заявляючи позов про стягнення заборгованості за електричну енергію, позивач повинен підтвердити належними доказами обсяги споживання.

Натомість позивач не довів належними доказами, зокрема первинними даними комерційного обліку факт споживання відповідачем за спірний період, наявності завищеного обсягу споживання електроенергії у травні 2025 року.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи викладене, суд не надає детальної відповіді на кожний аргумент та довід учасників справи, оскільки такі доводи та аргументи не впливають на висновки суду у цій справі.

Дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог, а тому у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

На підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При обрахунку ставки судового збору відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" застосовано коефіцієнт пониження 0,8, оскільки позовну заяву подано в електронній формі в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".

Судові витрати зі сплати судового збору, з урахуванням ст. 129 ГПК України в сумі 14 945,22 грн залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10-18, 42, 45, 46, 73-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 202, 242, 232-242, 326, 327 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В позові відмовити повністю.

Понесені судові витрати залишити за позивачем.

Примірник повного судового рішення направити учасникам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 17 лютого 2026 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи