ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 Справа № 904/6527/25
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги», м. Дніпро

До: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро, м. Дніпро

Про: стягнення 77 135,21 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до КЕВ м. Дніпро (відповідач) про стягнення 77 135,21 грн. ( в т.ч. : 70 200,00грн. борг за спожиту електричну енергію в грудні 2024р. , 1800,20 грн. 3% річних та 5135,01грн. - інфляційних втрат) заборгованості . Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором №72700/2024 про постачання (закупівлю) електричної енергії від 01.07.24р. в частині своєчасної оплати спожитої електричної енергії.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.25р. позовну заяву залишено без руху , постановлено позивачу протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме - надати обґрунтований розрахунок сум, заявлених до стягнення та докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Ухвалою суду від 01.12.25р. відкрите провадження у справі №904/6527/25 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

КЕВ м. Дніпро (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував та вказав, що рахунок № 16 від 31.12.2024 року з кінцевою датою сплати 10.01.25 р. не може бути сплачений у встановленому для бюджетних платежів порядку у 2025 році. Відповідач вважає, що в діях (вимогах) позивача є ознаки такого зловживання, а саме покладення на відповідача 3% річних, інфляційного збільшення боргу, судових витрат.

ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» (позивач) у відповіді на відзив зазначив про те, що постачання електричної енергії відповідачу здійснювалось до 31 грудня 2024 року включно , у зв`язку з чим для здійснення повної оплати за спожиту електричну енергію рахунок № 16 було видано саме 31 грудня 2024 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» (постачальник) у відповідності із ЗУ «Про ринок електричної енергії» та «Правилами роздрібного ринку електричної енергії» постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Дніпропетровської області. У червні 2018р. позивачу видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам (постанова НКРЕКП від 14.06.2018р. №429).

Відповідно до пункту 1.2.7. Правил постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

01.07.24р. між ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» (постачальник) та Дніпровським КЕВ м. Дніпро (споживач) укладено договір №72700/2024 про постачання (закупівлю) електричної енергії, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 1.1.).Строк (термін) поставки товару: з 01.07.24р. до 31.12.24р. (п. 2.1.). Однією із істотних умов цього договору є обов`язок споживача оплачувати спожиту електричну енергію на користь постачальника ( п.5.2.) .

Згідно з п. 4.3, 4.13, 5.1.2.30. Правил обсяги споживання електричної енергії підтверджуються адміністратором комерційного обліку, функції якого, згідно п. 10 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. виконує відповідний оператор систем розподілу.

Згідно даних про обсяги розподіленої електричної енергії, отриманих від оператора системи розподілу - ТОВ «ДТЕК Дніпровські мережі», Квартирно-експлуатаційний відділ у грудні 2024р. спожив 2 160,00 кВт/г. електричної енергії .

З урахуванням спожитих обсягів електричної енергії постачальником було сформовано та направлено на адресу споживача рахунок № 16 від 31.12.24р. - про сплату заборгованості за грудень 2024р. в сумі 70 200,00грн. ( термін сплати рахунку - до 10.01.25р.). Але споживач отриману електричну енергію на користь позивача не оплатив.

З метою досудового врегулювання питання щодо погашення виниклої заборгованості позивачем була направлена на адресу відповідача вимога №2151/DNMP від 15.01.25р. про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію. Але заборгованість на теперішній час не сплачена, що і стало причиною звернення позивача до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення п. 5.10 договору та розділу «Термін оплати» Комерційної пропозиції строк оплати послуг є таким, що настав.

Згідно зі ст. ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 70 200,00грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Позивачем надано розрахунок 3% річних за період з 11.01.25р. по 18.11.25р. у розмірі 1800,20грн та інфляційних втрат за той же період часу у розмірі 5135,01грн. Перевіривши розрахунок цих позовних вимог, суд не знайшов в ньому помилок, тому ці вимоги також підлягають задоволенню.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною першою статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з грудня 2024 у розмірі 70 200,00грн., 1800,20грн. трьох відсотків річних та 5135,01грн інфляційних втрат. З тих же підстав заперечення відповідач суд оцінює критично .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 129, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро (49005, м. Дніпро, вул.Феодосійська. буд 13; ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» (49001, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, 4Д, ): 70 200,00грн. - заборгованості, 1800,20грн. - 3% річних, 5 135,01грн. - інфляційних втрат та 2 422,40грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України рішення складено та підписано без його проголошення 23.02.26р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.