ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026м. ДніпроСправа № 904/6248/25
Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Савенко В.А.,

представників учасників справи:

від прокуратури: Кисельова В.В.;

від позивача: Сергієнко М.О.;

від відповідача: представник не з`явився;

розглянувши матеріали справи №904/6248/25

за позовом Центральної окружної прокуратури міста Дніпра

в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЗЕМЛЯ"

про стягнення безпідставно збережених коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Центральна окружна прокуратура міста Дніпра (далі - прокуратура) в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 03.11.2025 за вих. №54-8166вих-25 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЗЕМЛЯ" (далі - відповідач) про стягнення 1.436.446,72 грн безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Підмогильного, 5, з кадастровим номером :02:138:0039 за період з 24.10.2022 по 01.06.2023.

Судові витрати прокуратура просить стягнути з відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/6248/25 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2025.

Ухвалою від 07.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.12.2025.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2025 також надсилалася відповідачу на адресу: 49021, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ТЕРНОВА, будинок 3-Б, за трек-номером R01.

Зазначена кореспонденція повернулась на адресу господарського суду без вручення адресату, зокрема, 12.12.2025 з відміткою пошти за закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до частин третьої і сьомої статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом частини 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною одинадцятою статті 242 ГПК України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, і які регулюють відносини між ними.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, з позначкою відмова від отримання.

Верховний Суд в ухвалі від 11.08.2022 у справі № 916/514/21 зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статей 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, господарський суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і не звернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Більш того, обов`язок суду повідомити учасників справи про дату, час і місце судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) господарського судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про дату, час і місце судового засідання, але й основних засад (принципів) господарського судочинства.

Розгляд справи є можливим лише у разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення учасників справи та інших осіб про дату, час і місце судового засідання. Право бути належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання справи не може бути формальним, оскільки протилежне не відповідає ідеї справедливого судового розгляду, яка включає основоположне право на змагальність провадження (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №918/1478/14, від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила №270), у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003, заяви №69829/01, №2672/03).

Відповідно до статті 9 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закон "Про державну реєстрацію") відомості до ЄДР про юридичну особу, в тому числі щодо її місця знаходження, вносяться відповідно до інформації, наданої самою юридичною особою.

Вказане дає підстави вважати, що така адреса є актуальною, та саме на особу, місцезнаходження якої визначено конкретною адресою, покладено обов`язок перевіряти надходження поштової кореспонденції.

Суд звертає увагу, що відповідач є юридичною особою, на яку відповідно до статті 4, частини першої, пункту 10 частини другої статті 9 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо власного місцезнаходження, які відповідно до статті 10 зазначеного Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону "Про поштовий зв`язок" та Правил №270 (аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.03.2023 у cправі №910/18543/21).

Правильність адреси місця проживання відповідача підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Господарський суд також бере до уваги і те, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2025 була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень невідкладно.

Суд вважає за необхідне зазначити, що статтями 42, 43 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 13 ГПК України).

Згідно частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Так, суд встановив, що ухвала від 07.11.2025 вважається врученою відповідачу у день проставлення у поштовому повідомленні (на офіційному сайті Укрпошта) відмітки закінчення встановленого терміну зберігання, а саме 08.12.2025.

Відповідачу(ам) в ухвалі від 07.11.2025 встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач(і) має(ють) право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України, власні заяви чи клопотання, подання яких передбачене положеннями ГПК України, (у разі наявності), а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 165 ГПК України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду копія відзиву та доданих до нього документів, в т.ч. заяв чи клопотань, відповідач(і) зобов`язаний(і) надіслати іншим учасникам справи, докази чого надати суду разом з відзивом (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа).

Крім цього, відповідачу(ам) роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем(ами) відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Отже, строк для подачі відзиву тривав до 23.12.2025.

Станом на дату винесення рішення відзив відповідачем не надано.

Ухвалою від 03.12.2025 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання у справі до 07.01.2026.

Через підсистему "Електронний суд" 06.01.2026 від прокуратури надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою від 07.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.02.2026.

Через відсутність електроенергії в приміщенні суду (відповідний акт у справі) судове засідання, призначене на 04.02.2026, не відбулось.

Ухвалою від 04.02.2026 розгляд справи по суті призначено на 17.02.2026.

У судовому засіданні 17.02.2026 прокурор та позивач надали усні пояснення у справі, відповіли на запитання суду, просили позов задовольнити.

Представники відповідача у судове засідання 17.02.2026 не з`явились.

Згідно зі ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на процесуальні строки розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. А тому, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції прокуратури

Прокуратура зазначає про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:138:0039, 5,9224га, розташована за адресою вул. Підмогильного, 5, м. Дніпро, фактично перебуває у користуванні відповідача без достатньої правової підстави.

Так, відповідач у період з 24.10.2022 по 01.06.2023 користувався земельною ділянкою без укладання договору оренди земельної ділянки та не сплачував при цьому плату у відповідному розмірі, що у свою чергу позбавило Дніпровську міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати.

Стислий виклад позиції позивача

Позивач пояснень не надав.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач відзив не надав.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять обставини фактичного користування земельною ділянкою, сума, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, що безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки), період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

У позові прокурор зазначає, про те що за адресою: м. Дніпро, вул. Підмогильного, 5, знаходиться земельна ділянка загальною площею 5,9224 га з кадастровим номером :02:138:0039, яка перебуває в комунальній власності.

Вказана земельна ділянка сформована 06.09.2016, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, код виду цільового призначення 03.10 Для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, що підтверджується відомостями з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

18.10.2007 між ТОВ «Альфа Девелепмент Груп» та Дніпропетровською міською радою укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 15 років.

Договір зареєстрований у ДМВ ДРФ «Центра» ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.10.2007 за №26.

На даній земельній ділянці, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: м. Дніпро, вул. Підмогильного, 5, розташовані наступні об`єкти нерухомого майна, а саме:

- об`єкт незавершеного будівництва готовністю 65%, який складається з: літ. А-2 - господарський і паталогоанатономічний блок, площа 1372,6 кв.м., a1, а 2, a5 - приямки, а3 - віх у підвал, літ. А'-1 - приміщення ЦСО, площа 771,2 кв.м., a, a 6, a 7, a (8, а9, a11, а13 - приямки, а (10, а 12 - вхід у підвал, літ. Б-7, Б'-7 - терапевтичний корпус з прибудовою, літ. В-7 - терапевтичний корпус, в - вхід у підвал, літ. Г-1 під Г-1 - приймально-діагностичне відділення з підвалом, площа 571,6 кв.м., літ. Д - харчоблок, площа 294,7 кв.м., д, д (1д (4), дб - приямки, д5 - вхід у підвал, літ. Е-1 - станція лікувального газопостачання, площа 46,6 кв.м., е - ганок, літ. Ж - трансформаторний пункт, літ. 3 - підземний перехід, 1 - мостіння, а 4 ганок, загальна площа об`єкту нерухомості;

- об`єкт незавершеного будівництва готовністю 10%, що складається з: незавершене будівництво И, площа основи (забудови) 788,3 кв.м.; незавершене будівництво К, площа основи (забудови) 786,4 кв.м.; незавершене будівництво Л, площа основи (забудови) 781,2 кв.м.; незавершене будівництво М, площа основи (забудови) 515,7 кв.м.; незавершене будівництво Н, площа основи (забудови) 150 кв.м.; незавершене будівництво О, площа основи (забудови) 781,2 кв.м.; незавершене будівництво П, площа основи (забудови) 826,5 кв.м.; мощення ІІ, площа основи (забудови) 3048,8 кв.м.

Об`єкт незавершеного будівництва готовністю 65% площею 4569,9 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2019 належав ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ», тоді як об`єкт незавершеного будівництва готовністю 10% площею 7678,1 кв.м. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна №№308, 309 від 07.03.2019 належав ТОВ «ЛАВАНДА-КРИМ».

Вищевказані об`єкти нерухомого майна 02.06.2023 за актами прийому-передачі №1197, 1198 та №1199, 1200 передано як внесок ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» та ТОВ «ЛАВАНДА-КРИМ» до статутного капіталу ТОВ «БУДДНІПРОІНВЕСТ».

Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради 29.02.2024 здійснено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :02:138:0039 площею 5,9224 га комунальної форми власності за адресою: вул. Підмогильного, 5 у місті Дніпро, за результатами якого складено акт обстеження земельної ділянки №29/02/24-К.

Зазначеним актом встановлено, що на час здійснення обстеження земельної ділянки, документами, які підтверджують державну реєстрацію права власності, права користування або права оренди земельної ділянки є договір оренди від 18.10.2007 зареєстрований у ДМВ ДРФ «Центра» ДЗК 23.10.2007 за №26, зі строком 15 років. Дата закінчення дії 22.10.2022. Орендар ТОВ «Альфа Девелепмент Груп».

Відповідно до акту проведеного 29.02.2024 обстеження земельної ділянки, складеного Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради, встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :02:138:0039 площею 5,9224 га комунальної форми власності за адресою: м. Дніпро, вул. Підмогильного, 5, знаходяться 2 багатоповерхові будівлі із залізобетонних плит, які з`єднані між собою переходом та у яких відсутні двері та склопакети, одноповерхова будівля з білої цегли та інші зруйновані недобудови. Площа земельної ділянки, яку займають багатоповерхові будівлі, становить 0,1563 га, одноповерхова будівля - 0,0066 га. На території земельної ділянки наявні зведені бетонні тунелі, в тому числі, для прокладання інженерних мереж. Зведені будівлі та недобудови, які знаходяться на земельній ділянці, за місцезнаходженням та формою можна визначити як об`єкти незавершеного будівництва (готовністю 65%). Ознак об`єктів незавершеного будівництва готовністю 10% не виявлено.

Строк дії договору оренди земельної ділянки від 18.10.2007 з кадастровим номером :02:138:0039 закінчився, тоді як інформація щодо продовження вказаного договору оренди земельної ділянки чи укладення нового договору відсутня.

На даний час Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію речових прав на вищевказану земельну ділянку не містить.

Листом від 26.08.2025 за №7/11-1924 Дніпровська міська рада повідомила, що станом на 15.08.2025 в інформаційній системі «Фіскальний кадастр» Муніципальної земельної інформаційної системи м. Дніпропетровська, розпорядником якої є департамент по роботі з активами ДМР, за результатами пошуку земельної ділянки з кадастровим номером :02:138:0039 виявлено реєстраційний запис щодо договору оренди земельної ділянки, укладеного між міською радою ТОВ «Альфа Девелепмент Груп» для будівництва та обслуговування комплексу нежитлових приміщень на строк з 23.10.2007 до 23.10.2022. Договорів оренди вказаної земельної ділянки з іншими фізичними та юридичними особами не виявлено.

ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ», набувши 04.03.2019 право власності на майно об`єкт незавершеного будівництва готовністю 65% за адресою: м. Дніпро, вул. Підмогильного, 5, та володіючи ними, фактично використовував у період з 04.03.2019 по 02.06.2023 (дата відчуження нерухомого майна на користь ТОВ «БУДДНІПРОІНВЕСТ») вказану земельну ділянку по фактичному розміщенню нерухомого майна без укладеного договору оренди та без сплати орендної плати за її використання.

Комісією з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок розглянуто матеріали стосовно суми коштів, збережених у себе землекористувачем ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» за рахунок власника земельних ділянок унаслідок користування землею без достатньої правової підстави по вул. Підмогильного, 5 з кадастровим номером :02:138:0039 та на засіданні 26.06.2025 затверджено розрахунки коштів, збережених у себе землекористувачем (протокол Комісії від 26.06.2025 №7). Відповідно до розрахунку, сума коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки за рахунок власника ділянки, за період з 24.10.2022 по 01.06.2023 складає 1.436.446,72 грн.

Відповідно до інформації департаменту економіки, фінансів та міського бюджету ДМР, у період з 24.10.2022 по 07.10.2025 на розрахунковий рахунок по коду бюджетної класифікації доходів 24062200 «Кошти за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у користування та не передані у власність, внаслідок їх самовільного зайняття, використання не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу; відшкодування збитків за погіршення якості ґрунтового покриву тощо та за неодержання доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок» від ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» кошти не надходили.

Відповідно до інформації ГУ ДПС у Дніпропетровській області (лист від 08.09.2025 за №42553/5/04-36-04-05-11) відповідно до переліків договорів оренди землі, наданих Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутні відомості щодо оформлення документів на землю ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» на земельні ділянки на території м. Дніпро. Податкові декларації з плати за землю на 2019-2022 роки ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» не надавались, орендна плата за землю не сплачувалась.

ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ», набувши у власність 04.03.2019 об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:138:0039 за адресою: м. Дніпро, вул. Підмогильного, 5, використовував з 24.10.2022 про 01.06.2023 земельну ділянку без укладеного договору оренди, за відсутності державної реєстрації речового права на вказану земельну ділянку відповідно до ст. ст.125, 126 Земельного кодексу України та зберіг кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, тим самим протиправно позбавив територіальну громаду міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради права на отримання доходу у вигляді орендної плати, порушив права територіальної громади у сфері дотримання законного порядку платного користування земельними ділянками комунальної власності, належної реєстрації такого права, дотримання рівності усіх перед законом.

Наведені вище обставини і зумовили звернення прокурора до суду з даним позовом.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частиною першою статті 93 і статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 Земельного кодексу України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Водночас, згідно зі статтями 122 - 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Земельний кодекс України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду.

Відповідно до частин першої та другої статті 120 цього Кодексу (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю, розташовану на земельній ділянці) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі №924/856/20.

Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа, яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 22/207/15 і № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17.

Як встановлено матеріалами справи, 18.10.2007 між ТОВ «Альфа Девелепмент Груп» та Дніпропетровською міською радою укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 15 років.

Договір зареєстрований у ДМВ ДРФ «Центра» ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.10.2007 за №26.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: м. Дніпро, вул. Підмогильного, 5, розташовані наступні об`єкти нерухомого майна, а саме:

- об`єкт незавершеного будівництва готовністю 65%, який складається з: літ. А-2 - господарський і паталогоанатономічний блок, площа 1372,6 кв.м., a1, а 2, a5 - приямки, а3 - віх у підвал, літ. А'-1 - приміщення ЦСО, площа 771,2 кв.м., a, a 6, a 7, a (8, а9, a11, а13 - приямки, а (10, а 12 - вхід у підвал, літ. Б-7, Б'-7 - терапевтичний корпус з прибудовою, літ. В-7 - терапевтичний корпус, в - вхід у підвал, літ. Г-1 під Г-1 - приймально-діагностичне відділення з підвалом, площа 571,6 кв.м., літ. Д - харчоблок, площа 294,7 кв.м., д, д (1д (4), дб - приямки, д5 - вхід у підвал, літ. Е-1 - станція лікувального газопостачання, площа 46,6 кв.м., е - ганок, літ. Ж - трансформаторний пункт, літ. 3 - підземний перехід, 1 - мостіння, а 4 ганок, загальна площа об`єкту нерухомості;

- об`єкт незавершеного будівництва готовністю 10%, що складається з: незавершене будівництво И, площа основи (забудови) 788,3 кв.м.; незавершене будівництво К, площа основи (забудови) 786,4 кв.м.; незавершене будівництво Л, площа основи (забудови) 781,2 кв.м.; незавершене будівництво М, площа основи (забудови) 515,7 кв.м.; незавершене будівництво Н, площа основи (забудови) 150 кв.м.; незавершене будівництво О, площа основи (забудови) 781,2 кв.м.; незавершене будівництво П, площа основи (забудови) 826,5 кв.м.; мощення ІІ, площа основи (забудови) 3048,8 кв.м.

Об`єкт незавершеного будівництва готовністю 65% площею 4569,9 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2019 належав ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ», об`єкт незавершеного будівництва готовністю 10% площею 7678,1 кв.м. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна №№308, 309 від 07.03.2019 належав ТОВ «ЛАВАНДА-КРИМ».

Вищевказані об`єкти нерухомого майна 02.06.2023 за актами прийому-передачі №1197, 1198 та №1199, 1200 передано як внесок ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» та ТОВ «ЛАВАНДА-КРИМ» до статутного капіталу ТОВ «БУДДНІПРОІНВЕСТ».

Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради 29.02.2024 здійснено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :02:138:0039 площею 5,9224 га комунальної форми власності за адресою: вул. Підмогильного, 5 у місті Дніпро, за результатами якого складено акт обстеження земельної ділянки №29/02/24-К.

Зазначеним актом встановлено, що на час здійснення обстеження земельної ділянки, документами, які підтверджують державну реєстрацію права власності, права користування або права оренди земельної ділянки є договір оренди від 18.10.2007 зареєстрований у ДМВ ДРФ «Центра» ДЗК 23.10.2007 за №26, зі строком 15 років. Дата закінчення дії 22.10.2022. Орендар ТОВ «Альфа Девелепмент Груп».

Відповідно до акту проведеного 29.02.2024 обстеження земельної ділянки, складеного Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради, встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :02:138:0039 площею 5,9224 га комунальної форми власності за адресою: м. Дніпро, вул. Підмогильного, 5, знаходяться 2 багатоповерхові будівлі із залізобетонних плит, які з`єднані між собою переходом та у яких відсутні двері та склопакети, одноповерхова будівля з білої цегли та інші зруйновані недобудови. Площа земельної ділянки, яку займають багатоповерхові будівлі, становить 0,1563 га, одноповерхова будівля - 0,0066 га. На території земельної ділянки наявні зведені бетонні тунелі, в тому числі, для прокладання інженерних мереж. Зведені будівлі та недобудови, які знаходяться на земельній ділянці, за місцезнаходженням та формою можна визначити як об`єкти незавершеного будівництва (готовністю 65%). Ознак об`єктів незавершеного будівництва готовністю 10% не виявлено.

Строк дії договору оренди земельної ділянки від 18.10.2007 з кадастровим номером :02:138:0039 закінчився, тоді як інформація щодо продовження вказаного договору оренди земельної ділянки чи укладення нового договору відсутня.

На даний час Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію речових прав на вищевказану земельну ділянку не містить.

Листом від 26.08.2025 за №7/11-1924 Дніпровська міська рада повідомила, що станом на 15.08.2025 в інформаційній системі «Фіскальний кадастр» Муніципальної земельної інформаційної системи м. Дніпропетровська, розпорядником якої є департамент по роботі з активами ДМР, за результатами пошуку земельної ділянки з кадастровим номером :02:138:0039 виявлено реєстраційний запис щодо договору оренди земельної ділянки укладеного між міською радою ТОВ «Альфа Девелепмент Груп» для будівництва та обслуговування комплексу нежитлових приміщень на строк з 23.10.2007 до 23.10.2022. Договорів оренди вказаної земельної ділянки з іншими фізичними та юридичними особами не виявлено.

ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ», набувши 04.03.2019 право власності на майно об`єкт незавершеного будівництва готовністю 65% за адресою: м. Дніпро, вул. Підмогильного, 5, та володіючи ними, фактично використовував у період з 04.03.2019 по 02.06.2023 (дата відчуження нерухомого майна на користь ТОВ «БУДДНІПРОІНВЕСТ») вказану земельну ділянку по фактичному розміщенню нерухомого майна без укладеного договору оренди та без сплати орендної плати за її використання.

Комісією з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок розглянуто матеріали стосовно суми коштів, збережених у себе землекористувачем ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» за рахунок власника земельних ділянок унаслідок користування землею без достатньої правової підстави по вул. Підмогильного, 5 з кадастровим номером :02:138:0039 та на засіданні 26.06.2025 затверджено розрахунки коштів, збережених у себе землекористувачем (протокол Комісії від 26.06.2025 №7). Відповідно до розрахунку, сума коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки за рахунок власника ділянки, за період з 24.10.2022 по 01.06.2023 складає 1.436.446,72 грн.

Відповідно до інформації департаменту економіки, фінансів та міського бюджету ДМР, у період з 24.10.2022 по 07.10.2025 на розрахунковий рахунок по коду бюджетної класифікації доходів 24062200 «Кошти за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у користування та не передані у власність, внаслідок їх самовільного зайняття, використання не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу; відшкодування збитків за погіршення якості ґрунтового покриву тощо та за неодержання доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок» від ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» кошти не надходили.

Відповідно до інформації ГУ ДПС у Дніпропетровській області (лист від 08.09.2025 за №42553/5/04-36-04-05-11) відповідно до переліків договорів оренди землі, наданих Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутні відомості щодо оформлення документів на землю ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» на земельні ділянки на території м. Дніпро. Податкові декларації з плати за землю на 2019-2022 роки ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» не надавались, орендна плата за землю не сплачувалась.

ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ», набувши у власність 04.03.2019 об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:138:0039 за адресою: м. Дніпро, вул. Підмогильного, 5, використовував з 24.10.2022 про 01.06.2023 земельну ділянку без укладеного договору оренди з Дніпровською міською радою.

Установлені обставини свідчать, що відповідач як власник об`єкта нерухомого майна у вказаний період користувався земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи за користування нею кошти у встановлених законом розмірі.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наводив таку правову позицію: у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України (пункт 27 постанови Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №910/8770/19, пункт 7.10 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20).

Рішенням Дніпровської міської ради від 06.12.2017 № 13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста» зі змінами рішення від 19.06.2024 №5/52 встановлено ставку орендної плати за землю у розмірі 3% за землі громадської забудови (для обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку).

Відповідно до витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:138:0039 у 2022 році складала 192.081.613,18 грн, у 2023 році 220.893.855,15 грн.

Розрахунок суми коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки за рахунок власника ділянки наслідок користування землею без достатньої правової підстави за період з 24.10.2022 по 31.12.2022 здійснено за формулою (нормативна грошова оцінка у 2022 році * 3% (встановлена ставка орендної плати) * 69 днів / 365 (загальна кількість днів у році), а саме: 192.081.613,18 грн * 0,03% * 69 днів / 365 = 1.089.339,56 грн.

Розрахунок суми коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки за рахунок власника ділянки наслідок користування землею без достатньої правової підстави за період з 1.01.2023 по 01.06.2023 здійснено за формулою (нормативна грошова оцінка у 2023 році * 3% (встановлена ставка орендної плати) * 152 днів / 365 (загальна кількість днів у році), а саме: 220 893 855,15 грн * 0,03% * 152 днів / 365 = 2.759.660,22 грн.

Всього безпідставно збережених коштів за період з 24.10.2022 по 01.06.2023 складає: 1.089.339,56 + 2.759.660,22 = 3.848.999,78 грн

Разом з тим, з огляду на перебування вказаної земельної ділянки у спірний період у користуванні одночасно ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» (об`єкт незавершеного будівництва готовністю 65%) та ТОВ «ЛАВАНДА-КРИМ» (об`єкт незавершеного будівництва готовністю 10%) розмір недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою здійснюється з огляду на площу забудови, під якою фактично використовувалась земельна ділянка.

Площа основи (забудови) об`єкта, що належав ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ», складає 4569,9 кв.м.(37,32%), а об`єкта ТОВ «ЛАВАНДА-КРИМ» - 7678,1 кв.м. (62,68%).

Відтак, ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» безпідставно зберігло у себе кошти у вигляді орендної плати у розмірі 1.436.446,72 грн (3.848 999,78*37,32%).

Судом не встановлено порушень за результатами перевірки розрахунку позивача.

Відповідач свого контррозрахунку не надав.

Враховуючи викладене, вимога прокурора про стягнення 1.436.446,72 грн безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Підмогильного, 5, з кадастровим номером :02:138:0039 за період з 24.10.2022 по 01.06.2023 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо представництва прокурором інтересів держави у спірних відносинах.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частинами 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист таких інтересів, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених до його компетенції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З викладеним корелюються й положення ч. ч. 3 та 4 ст. 53 ГПК України, за якими у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, передбачені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також указує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді за одночасної наявності двох елементів: порушення або загрози порушення інтересів держави; нездійснення чи неналежного здійснення захисту таких інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також у разі його відсутності.

Ключовим для застосування норм ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та визначення згаданого елемента є поняття «інтерес держави».

У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. «Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора із захисту суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі №380/3398/20, від 05.10.2021 у справі №380/2266/21, від 02.12.2021 у справі №320/10736/20 та від 23.12.2021 у справі №440/6596/18.

Згідно з п. 2 Рекомендації Reс (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державамучасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

ЄСПЛ звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15.01.2009 у справі «Менчинська проти Росії», заява № 42454/02, п. 35). Підґрунтям для зростання економіки будь-якої країни, а також її макроекономічної стабільності є державний та місцеві бюджети. Вони є центром зосередження та розподілу ресурсів відповідно до потреб суспільства та основою позитивного фінансового середовища для динамічного розвитку ринкових відносин, дієвим стратегічним інструментом реалізації державної політики та місцевого самоврядування. Бюджетна політика має бути спрямована на виділення коштів для реалізації програм, що є важливими для суспільства в конкретний період розвитку: витрати на соціальний захист, оборону, науку й освіту, утримання державних органів тощо.

Так, безкоштовне користування земельною ділянкою комунальної форми власності порушує інтереси держави в особі Дніпровської міської територіальної громади, оскільки міський бюджет за період з 24.10.2022 по 01.06.2023 недоотримав понад 1 млн грн.

Разом з цим, орендна плата за землю є вагомим джерелом доходів місцевих бюджетів та є другим за обсягом джерелом надходжень доходів після податку на доходи фізичних осіб.

На сьогоднішній день велика увага приділяється питанням фінансової децентралізації та важливості збільшення фінансової достатності місцевих бюджетів для розширення їх можливостей щодо фінансування покладених на них функцій та задач. Як відомо, економічна природа земельного оподаткування реалізується у разі виконання таких функцій: стимулювання раціонального використання землі (стимулююча функція); вирівнювання умов господарювання для підприємств, що функціонують у різних умовах (регулююча функція); акумулювання коштів на фінансування землеохоронних потреб і розвитку соціальної інфраструктури територіальних громад.

Плата за землю та орендна плата як його складова в Україні є важливим джерелом наповнення місцевих бюджетів. При цьому, недостатні обсяги надходження плати за землю до місцевих бюджетів не дозволяють фінансувати з місцевих бюджетів важливі видатки, у тому числі землеохоронні заходи.

Враховуючи складну економічну ситуацію в умовах воєнного стану питання повноти та своєчасності надходження до бюджету плати за використання земельних ділянок є особливо актуальним.

Відповідно до норм Конституції України земля, яка знаходиться в межах території України, є об`єктом права власності Українського народу.

Від імені Українського народу, відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України, права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України та законами України. Ураховуючи те, що земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування реалізують права власника від імені народу, в тому числі тоді, коли приймають рішення про розпорядження землями державної чи комунальної власності, правовідносини, пов`язані з використанням земель державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес.

Недоотримання коштів у розмірі суми орендної плати суттєво ослаблює дохідну частину місцевого бюджету та може призвести до неможливості покриття щомісячних (постійних) видатків місцевого бюджету і, як наслідок, до необхідності державного забезпечення збалансування місцевого бюджету. Ненадходження до місцевих бюджетів орендної плати порушує визначальні матеріальні потреби держави, суспільства, територіальних громад.

Таким чином, місцеві інтереси знаходяться у тісному зв`язку із загальнодержавними, а місцеве самоврядування і державне буття суспільства характеризуються взаємозалежністю та взаємодоповненням. Як наслідок, у разі порушення економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування порушуються й інтереси держави в цілому.

Фактом неотримання коштів від орендної плати за спірну земельну ділянку місцевим бюджетом порушуються визначальні матеріальні потреби суспільства, територіальної громади м. Дніпра, як носія єдиного джерела влади в Україні, тобто порушуються інтереси держави в цілому, оскільки ослаблюються економічні основи місцевого самоврядування, що призводить до неможливості забезпечення виконання відповідних програм розвитку.

Територіальна громада міста Дніпра, відповідно до статті 13 Конституції України, є власником землі та інших природних ресурсів, а безкоштовне користування спірною земельною ділянкою призводить до втраченої можливості отримувати плату за землю, порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів з максимально вигідним економічним результатом.

Таким чином, звернення прокурора до суду в даних спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про стягнення безпідставно збережених коштів у якості орендної плати, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

Другим елементом, який становить невід`ємну частину підстав представництва прокурором інтересів держави, є нездійснення чи неналежне здійснення захисту порушених інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також його відсутність.

Отже, при визначенні вказаного елемента підлягає з`ясуванню питання наявності уповноваженого органу та вжиття ним заходів із захисту порушених інтересів.

У пункті 10.21 постанови від 20.06.2023 по справі № 633/408/18 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим з відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала доступ до загальнонародних благ і ресурсів. У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема, безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами держави чи територіальної громади у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи в публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц (пункт 8.20).

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4- рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19).

У постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо, може свідчити про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Згідно із ч. 2 ст. 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

За правилами статей 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

З огляду на викладене, положення статті 1, частини першої статті 83, частини першої статі 84, статті 122 ЗК України, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Згідно з ст. ст. 7, 140 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Територіальна громада має право самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України.

Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, у тому числі, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Приписами ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з ст. 327 ЦК України та ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме i нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхнього спільної власності, що перебувають в управлінні районних i обласних рад.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним ix обліком. Boнa гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.

3 огляду на викладене, інтереси держави полягають у захисті прав та свобод органів місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, проте направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізується у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до ix відання. Органи місцевого самоврядування у визначених законом випадках є рівними за статусом носіями державної влади як i державні органи.

Крім того, з урахуванням ст.ст. 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративнотериторіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські рада є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Положення статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» встановлюють, що територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно.

Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів.

До повноважень міських рад у галузі земельних відносин згідно зі ст.ст. 12, 83, 122 ЗК України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить розпорядження землями комунальної власності в межах, визначених Земельним кодексом України.

Фактична наявність владних управлінських функцій у суб`єкта (у цьому випадку Дніпровська міська рада) на підставі положень відповідного нормативно-правового акту надає йому статусу суб`єкта владних повноважень у всіх правовідносинах, у які він вступає у ході реалізації наданих йому державою прав та обов`язків.

Ураховуючи викладене, органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Дніпровська міська рада, як розпорядник земельних ділянок комунальної власності на території міста Дніпра, суб`єкт, уповноважений на здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території міста Дніпра, та відповідно зобов`язана здійснювати захист інтересів територіальної громади.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:138:0039 є комунальною власністю Дніпровської міської територіальної громади.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власність зобов`язує (ст. 319 ЦК України), відтак Дніпровська міська рада, виконуючи свої повноваження належним чином, має дотримуватись процедури передачі у користування земель, користування землями на умовах оренди, контролювати користування земельними ділянками за наявності правових підстав, сплати орендної плати у відповідність до вимог чинного законодавства України, проте, з огляду на обізнаність про факт безпідставного використання ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» земельної ділянки, жодних заходів, спрямованих на захист та відновлення порушеного права територіальної громади на надходження до місцевого бюджету орендної плати за таке використання вжито не було.

Про встановлені порушення інтересів держави, які виразились у безпідставному використанні ТОВ «ПРОМЗЕМЛЯ» земельної ділянки та збереження користувачем коштів у вигляді несплаченої орендної плати Центральна окружна прокуратура міста Дніпра інформувала Дніпровську міську раду листами за №04/54-10400вих-23 від 14.12.2023, №54-3353вих-25 від 19.05.2025, №54-4731вих-25 від 05.07.2025.

Згідно з листами Дніпровської міської ради №07/11-1076 від 30.04.2025 та №07/11-1924 від 26.08.2025 заходи спрямовані на стягнення безпідставно збережених коштів, у тому числі претензійно-позовного характеру, у спірних правовідносинах не вживались.

Невжиття органом державної влади, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, заходів щодо захисту та поновлення права власності держави у спірних правовідносинах свідчить про наявність підстав для вжиття прокуратурою представницьких повноважень в інтересах держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, Центральна окружна прокуратура міста Дніпра звернулась із позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради як власника землі та отримувача плати за користування земельними ділянками комунальної форми власності на території міста Дніпра.

Звернення керівника Центральна окружна прокуратура міста Дніпра до суду з позовом, у даному випадку, є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави, враховуючи, що уповноважений орган самостійно не звернувся до суду з позовною заявою, оскільки лише орган прокуратури є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість в даному випадку щодо стягнення безпідставно збережених коштів у себе землекористувачем земельної ділянки територіальної громади на земельну ділянку.

Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь прокуратури підлягає стягненню судовий збір у сумі 18.448,56 грн, з якої 17.237,36 грн за подання позовної заяви та 1.211,20 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п. п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому частиною першою цієї статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Водночас, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено понижуючий коефіцієнт у розмірі 0,8 для сплати судового збору у разі подання до суду документів у електронній формі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №916/228/22 наголосила, що при поданні позову через Електронний суд судовий збір розраховується з понижуючим коефіцієнтом.

Аналогічні правові позиції містяться в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.01.2023 у справі №905/1977/21, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 06.06.2024 у справі №906/1091/23, постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2023 у справі №263/4787/15-ц.

Позовна заява у справі №904/6248/25 була сформована в системі «Електронний суд», а тому правомірним є застосування ставки судового збору з понижуючим коефіцієнтом 0,8, що становить 17.237,36 грн, який, з урахуванням положень ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Крім цього, господарський суд вважає за доцільне надати роз`яснення щодо повернення сплаченої суми судового збору за подання позовної заяви, у зв`язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Стаття 7 Закону України "Про судовий збір" містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином у прокуратури наявна можливість повернути судовий збір у загальному розмір 0,01 к. (17.237,37-17.237,36).

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЗЕМЛЯ" (49021, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ТЕРНОВА, будинок 3-Б; ідентифікаційний код 35681765) на користь Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 75; ідентифікаційний код 26510514) 1.436.446,72 грн (один мільйон чотириста тридцять шість тисяч чотириста сорок шість грн 72 к.) безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЗЕМЛЯ" (49021, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ТЕРНОВА, будинок 3-Б; ідентифікаційний код 35681765) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (Україна, 49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 38; МФО 820172, Державна казначейська служба України, м. Київ р/р UA0000291; ідентифікаційний код 02909938, код класифікації видатків бюджету - 2800) 18.448,56 грн (вісімнадцять тисяч чотириста сорок вісім грн 56 к.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 17.02.2026.

Суддя С.А. Дупляк