cправа № 911/1065/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Кролевець О.А., Мамалуй О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву Дочірнього підприємства «Мегатранс-2»
про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1065/24
за позовом Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ЛІНІЯ 1"
про стягнення 11 434 243,27 грн,
У квітні 2024 року Дочірнє підприємство "МЕГАТРАНС-2" звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Лінія 1" про стягнення 11 434 243, 27 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним між сторонами договором оренди приміщень торгово-сервісного комплексу №21-04 від 21.04.2019 в частині здійснення повної та своєчасної оплати орендних платежів за січень - березень 2024 року та сервісних платежів за березень 2024 року.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.05.2024 року, яка була залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду, позовну заяву Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" було направлено за підсудністю до Господарського суду Одеської області.
Господарський суд Одеської області рішенням від 27.06.2025 у справі № 911/1065/24 позов Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" задовольнив повністю. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Лінія 1" на користь Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" заборгованість за договором оренди в розмірі 11 434 243 грн 27 коп. та судовий збір в розмірі 171 513 грн 65 коп.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 21.07.2025 частково задоволено заяву позивача про розподіл судових витрат. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Лінія 1" на користь Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" витрати на проведення судової економічної експертизи у розмірі 48 000 грн. В іншій частині додаткових вимог - відмовлено.
Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 28.10.2025 рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 21.07.2025 у справі № 911/1065/24 залишив без змін.
За наслідками касаційного оскарження Верховний Суд постановою від 18.12.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» залишив без задоволення. Рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025, додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 21.07.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 911/1065/24 залишив без змін.
Позивач у відзиві на касаційну скаргу відповідача вказав, що очікує понести судові витрати на правову допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 130 000 грн, докази понесення яких будуть надані суду в порядку, передбаченому частиною 8 статті 129 ГПК України.
22.12.2025 Дочірнє підприємство "МЕГАТРАНС-2" звернулося до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат, в якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ЛІНІЯ 1" на користь Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" витрати на правничу допомогу в сумі 138 000,00 грн.
До зазначеної заяви позивач додав докази на підтвердження факту понесення ним в суді касаційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру, а саме:
- копію договору з Адвокатським об`єднанням «Юрлайн» про надання юридичних послуг № б/н від 12.11.2025 з додатком №1 до договору «Умови надання послуг»;
- копію рахунку № 283/11 від 26.11.2025 на загальну суму 120 000 грн;
- копію платіжної інструкції № 1 від 10.12.2025 про перерахування позивачем на користь Адвокатського об`єднання «Юрлайн» 60 000 грн;
- копію платіжної інструкції № 1 від 19.12.2025 про перерахування позивачем на користь Адвокатського об`єднання «Юрлайн» 60 000 грн;
- копію рахунку № 305/12 від 19.12.2025 на загальну суму 18 000 грн;
- копію платіжної інструкції № 2 від 19.12.2025 про перерахування позивачем на користь Адвокатського об`єднання «Юрлайн» 18 000 грн;
- копію акта від 19.12.2025 №НП-280 здачі-приймання робіт (надання послуг) підписаного між Дочірнєм підприємством «Мегатранс-2» та Адвокатським об`єднанням «Юрлайн»;
- копію ордера серії ВН №1421400 від 13.11.2025 на представництво Дочірнього підприємства «Мегатранс-2» на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 12.11.2025 у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду адвокатом Черкес В.О.;
- копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю Черкес В.О. №1715 від 03.12.2008.
Верховний Суд зазначає про те, що зазначена заява та додані до неї докази були подані відповідачем 22.12.2025, тобто у строк, встановлений частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (у межах п`яти днів після ухвалення Верховним Судом постанови від 18.12.2025 у цій справі).
Ухвалою Верховного Суду від 15.01.2026 заяву Дочірнього підприємства "МЕГАТРАНС-2" про ухвалення додаткової постанови у справі № 911/1065/24 (стягнення витрат на правничу допомогу) призначено до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини третьої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Враховуючи необхідність забезпечення того самого складу суду, розгляд заяви позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу здійснюється у найкоротший строк, що забезпечує виконання цієї вимоги.
Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВА ЛІНІЯ 1» заперечень на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1065/24 щодо розміру заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, не надало.
Розглянувши заяву позивача, суд вважає, що ця заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії/ бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Позивач у відзиві на касаційну скаргу, який для нього є першою заявою у суді касаційної інстанції по суті справи, зазначив, що планує понести судові витрати у вигляді правової допомоги у суді касаційної інстанції у розмірі 130 000 грн та що докази понесення судових витрат буде надано суду відповідно до вимог чинного законодавства України.
Отже, стороною позивача була виконана вимога законодавства щодо подання відповідної заяви про намір понести судові витрати, докази на підтвердження понесених витрат відбулося в межах строків встановлених частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
У заяві про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції позивач визначив до відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 138 000 грн.
Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції, Верховний Суд встановив, що 12.11.2025 між Дочірнім підприємством «МЕГАТРАНС-2» та Адвокатським об`єднанням «Юрлайн» укладеного договір про надання юридичних послуг. Згідно з пунктом 1.1. за цим договором Виконавець (Адвокатське об`єднання «Юрлайн») зобов`язалося за завданням Замовника надавати йому адвокатські та інші юридичні послуги, а Замовник зобов`язався оплачувати надані Виконавцем послуги в порядку, терміни та на умовах, встановлених Договором.
У пункті 1.2. Договору сторони визначили обсяг послуг які мають бути надані адвокатським об`єднанням позивачеві у суді касаційної інстанції у зв`язку з поданням ТОВ «Нова Лінія 1» касаційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2025 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 911/1065/24.
До цього договору між Дочірнім підприємством «МЕГАТРАНС-2» та Адвокатським об`єднанням «Юрлайн» підписано Додаток №1 «Умови надання послуг» відповідно до якого сторони погодили, що виконавець робіт (один або кілька) визначається Контактною особою якою є директор Адвокатського об`єднання «Юрлайн» Зубар В.М., негайно після отримання завдання від Замовника (п.4).
У п.5 «Вартість робіт» сторони погодили, що зважаючи на значну ціну позову в судовому спорі, що перевищує 11.4 мільйонів гривень за надання послуг за цим договором Замовник сплачує виконавцю вартість послуг у фіксованому розмірі 2% від ціни позову, яка сплачується за виконання таких робіт та надання послуг Виконавця:
1) за аналіз матеріалів касаційного провадження та підготовку заперечень проти відкриття касаційного провадження та заперечень проти зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції 90 000,00 грн без ПДВ, яке не нараховується.
2) за аналіз матеріалів касаційного провадження та підготовку відзиву на касаційну скаргу 120 000,00 грн без ПДВ, яке не нараховується.
3) підготовка до участі в судовому засіданні та представництво Замовника в судових засіданнях Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду 18 000,00 грн без ПДВ, яке не нараховується.
Винагорода за цим договором сплачується на підставі виставленого виконавцем рахунку.
Фіксований розмір винагороди визначений сторонами орієнтовно, виходячи із запланованого обсягу робіт. Сторони домовилися, що у випадку перевищення обсягів роботи над справою більше 50 годин, Виконавець має право виставити додатковий рахунок за виконані ним роботи, виходячи з погодинної ставки в 105,00 дол.США за одну годину в еквіваленті.
Надання Виконавцем послуг за цим договором в обумовленому сторонами обсязі підтверджено підписаним між ними актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 19.12.2025 № НП-280, який містить перелік усіх виконаних робіт (наданих послуг), які були надані Виконавцем Замовнику за цим договором. Підписуючи акт сторони визнали, що зазначені у ньому послуги надані Виконавцем якісно та в повному обсязі. Сторони не мають претензій одна до одної у зв`язку з виконаними роботами (наданими послугами). Вартість наданих послуг склала 138 000,00 грн.
Оцінюючи надані позивачем на підтвердження понесених витрат документи, Верховний Суд зазначає, що вони не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).
Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Верховний Суд зазначає про те, що відображена у акті інформація щодо наданих позивачеві у цій справі послуг з правничої допомоги та обставини надання таких послуг підтверджується матеріалами справи.
Як вбачається, адвокатом Черкесом В.О. як представником позивача у цій справі був складений та поданий до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через систему «Електронний суд» 24.11.2025 відзив на касаційну скаргу. За своїм змістом відзив є обґрунтованим.
Також адвокат Черкес В.О. як представник позивача брав участь у судовому засіданні Верховного Суду у цій справі, що відбулося 18.12.2025, надавав у судовому засіданні пояснення по справі, щодо доводів касаційної скарги, про що свідчить протокол судового засідання.
Адвокат Черкес В.О. здійснював представництво інтересів клієнта у Верховному Суді відповідно до ордеру серії ВН № 11421400, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги від 12.11.2025, адвокат має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1715 від 03.12.2008, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру адвокатів України. Видача ордеру на представництво інтересів Дочірнього підприємства «Мегатранс-2» адвокатом Черкесом В.О. здійснена на підставі договору про надання юридичних послуг від 12.11.2025, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Юрлайн».
Разом з тим Верховний Суд не вбачає підстав для покладення на відповідача повністю витрат позивача на оплату виконаних його адвокатом робіт, що зазначені в акті, зокрема, з підготовки заяви про ознайомлення з матеріалами касаційного провадження, опрацювання та аналіз касаційної скарги, опрацювання та аналіз заяви відповідача про зупинення виконання судових рішень, опрацювання та аналіз клопотання відповідача про зміну та доповнення касаційної скарги, опрацювання ухвали Верховного Суду про відкриття касаційного провадження та відмову у задоволення клопотання про зупинення виконання оскаржених рішень, аналіз правових позицій на які є послання в касаційній скарзі, перевірка повноважень особи, що підписала касаційну скаргу, підготовка заяви про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, направлення до Верховного суду заяви про закриття касаційного провадження на підставі п.5 ч.1 статті 296 ГПК України, про повернення без розгляду касаційної скарги, опрацювання ухвали про оголошення перерви, опрацювання клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, підготовка заперечень проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача на додаткову постанову. Верховний Суд зазначає, що послуги, зокрема з вивчення та аналізу касаційної скарги, аналізу актуальної практики в подібних правовідносинах, є такими, що нерозривно пов`язані та охоплюються послугою з підготовки та складання відзиву на касаційну скаргу відповідача. Адвокат Черкес В.О., надавав позивачеві правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанцій, був обізнаний з усіма деталями справи, з правовими питаннями та судовою практикою у подібних спорах, з огляду на що вимоги позивача в частині стягнення сум витрат за ці послуги (вивчення касаційної скарги, аналіз судової практики тощо) є надмірними. У той час як надання інших наведених в акті послуг (подання заяв про закриття касаційного провадження, повернення касаційної скарги без розгляду тощо) не призвели до їх задоволення.
З огляду на викладене заявлений позивачем до стягнення з відповідача в порядку розподілу витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції розмір правничої допомоги у сумі 138 000,00 грн не відповідає критеріям співмірності (є неспівмірним зі складністю справи та обсягом і складністю виконаних адвокатом робіт), обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру.
Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає частково обґрунтованою вимогу Дочірнього підприємства «Мегатранс-2» про розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи. Обставини надання позивачеві у цій справі послуг з професійної правничої допомоги, які зазначені в акті про виконання робіт (надання послуг), підтверджуються матеріалами справи. Однак, враховуючи, що не всі послуги, що надані позивачеві адвокатом, підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони, Верховний Суд вважає, що відшкодування позивачеві витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції має бути здійснено в розмірі 50 000,00 грн, що відповідатиме критерію пропорційності, розумності та справедливості.
Керуючись статтями 126, 129, 234, 235, 244, 315 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Дочірнього підприємства «Мегатранс-2» про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1065/24 щодо відшкодування судових витрат задовольнити частково.
3. Видачу відповідного наказу у справі № 911/1065/24 доручити Господарському суду Одеської області.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та не підлягає оскарженню.
Головуючий О. Баранець
Судді О. Кролевець