ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/489/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АРСЕЛОР МЕТ (03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 3, оф. 6, ) про забезпечення позову до подачі позовної заяви за вх.№4-9/26 від 13.02.2026р. у справі №916/489/26 відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідач): Товариства з обмеженою відповідальністю Уманьфермаш (65104, м. Одеса, вул. Академіка Корольва, буд. 58, кв. 107 )

Товариство з обмеженою відповідальністю АРСЕЛОР МЕТ звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій заявник просить суд накласти арешт на грошові кошти ТОВ «УМАНЬФЕРМАШ», що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, в межах суми 5 175 324,87 грн., що дорівнює ціні позову 4 901 797,90 грн. та сумі судових витрат (судового збору в розмірі 73 526,97 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 200 000 грн.).

В обґрунтування поданої заяви заявник вказує, що 10.07.2025р. між сторонами було укладено договір поставки № АРС10-7-25/68. На підставі рахунку Постачальника №3489 від 09.07.2025 року Покупцем відповідно до п.4.3. Договору було здійснено 10% передплати згідно платіжної інструкції №179 від 11.07.2025 року в сумі 554 777, 33 грн. 23.07.2025 року ТОВ «АРСЕЛОР МЕТ» на виконання Договору поставки здійснило Покупця поставку Товару, про що свідчить підписана представниками Сторін (в т.ч. й ТОВ «УМАНЬФЕРМАШ») видаткова накладна № РН-0001031 від 23 липня 2025 р. Загальна вартість поставленого Товару склала 5 558 508,34 грн.

Тобто, як вказує заявник, ТОВ «АРСЕЛОР МЕТ» свої зобов`язання з поставки Товару ТОВ «УМАНЬФЕРМАШ» виконало в повному обсязі.

Проте, станом на дату подання цієї заяви, як зазначає заявник, зобов`язання Покупця з оплати не виконані в повному обсязі, попри запевнення про виконання своїх договірних зобов`язань, в т.ч. й згідно Гарантійного листа №10 від 10.07.2025.

Заявник вказує, що станом на 05.02.2026р. ТОВ «УМАНЬФЕРМАШ» було здійснено лише часткову оплату за товар на суму 1 919 777,33грн., залишок боргу за поставлений товар склав 3 638 731,01грн.

Як зазнає заявник, огляду на приписи п.4.5. Договору останній день для оплати повної вартості отриманого Покупцем товару припадає на 21.09.2025, а тому з 22.09.2025 ТОВ «УМАНЬФЕРМАШ» порушує свої договірні зобов`язання перед ТОВ «АРСЕЛОР МЕТ».

За посиланнями заявника, оскільки станом на 22.09.2025 року Постачальником не було отримано повної вартості за поставлений товар, 23.09.2025 року за місцезнаходженням Покупця (65104, м. Одеса, вул. Академіка Корольова б. 58, кв. 107, інформація про яке внесена до ЄДР) та на фактичну адресу здійснення господарської діяльності (інформація про яку міститься на офіційній зазначеній в ЄДР веб-сторінці Покупця www.fermash.com 20300 Україна, Черкаська область м.Умань, вул. Енергетична, 3) було направлено Претензію на суму 4 053 731,01 грн. з вимогою сплатити суму боргу, що складалася з основного боргу та штрафу згідно договору. Зазначена претензія направлялася засобами поштового зв`язку за допомогою АТ «УКРПОШТА» цінними листами з описом вкладення (копії додаються), однак в зв`язку з тим, що ТОВ «УМАНЬФЕРМАШ» ухиляється від комунікації з приводу погашення боргу та взагалі від отримання кореспонденції, листи були повернуті відправнику з причини «За закінченням встановленого терміну зберігання».

Заявник наголошує, що враховуючі значну суму заборгованості ТОВ «УМАНЬФЕРМАШ» та його поведінку по відношенню до Постачальника, яка виражається у тривалій затримці здійснення повної оплати за фактично отриманий товар та ухиленні від комунікації, є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

При цьому, заявник вказує, що заявлений спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки спрямований виключно на збереження майнового стану відповідача на час розгляду справи та не порушує балансу прав і законних інтересів сторін. Накладення арешту на майно та (або) грошові кошти відповідача не вирішує спір по суті, однак забезпечує ефективність судового захисту та реальність виконання можливого судового рішення.

Заявник зазначає, що має намір звернутися в подальшому до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Уманьфермаш про стягнення грошових коштів у розмірі 4 901 797,90 грн., які виникли в результаті порушення умов договору поставки № АРС10-7-25/68 від 10.07.2025р.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АРСЕЛОР МЕТ про забезпечення позову до подачі позовної заяви, суд зазначає наступне.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі Горнсбі проти Греції (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Отже, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах другій, п`ятій, шостій та сьомій статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено у низці постанов останнього, зокрема, від 24.10.2022 у справі № 916/950/22 та від 15.05.2019 у справі № 910/688/13.

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття або відмова у застосування останніх знаходяться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу щодо забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи щодо забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Саме на необхідності оцінки цих обставин неодноразово акцентував Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від 23.03.2020 у справі № 910/7338/19, від 24.06.2020 у справі № 902/1051/19, від 11.08.2020 у справі № 911/3136/19, від 26.08.2020 у справі № 907/73/19, від 19.10.2020 у справі N 915/373/20.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Зі змісту наведеного вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Більше того, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним в ухвалі від 20.08.2018 р. у справі № 917/1390/17.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20), умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є припущення, що майно (у тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Предметом майбутнього позову Товариства з обмеженою відповідальністю АРСЕЛОР МЕТ вказано вимогу майнового характеру про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Уманьфермаш грошових коштів у розмірі 4 901 797,90 грн., які виникли в результаті порушення умов договору поставки № АРС10-7-25/68 від 10.07.2025р.

Отже виконання в майбутньому судового рішення, у разі подання позову та його задоволення, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач, до якого будуть заявлені вимоги майнового характеру, необхідну суму грошових коштів для виконання рішення у разі задоволення позову, тобто, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову безпосередньо пов`язано з предметом майбутнього позову.

Адекватність такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

При цьому господарський суд вважає, що заявлений захід забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом майбутнього позову, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Крім того, як зазначається в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) може свідчити про застосування завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Аналогічний висновок викладено також в постановах Верховного Суду від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22, від 20.04.2023 у справі № 914/3316/22, від 27.04.2023 у справі № 916/3686/22, від 09.06.2023 у справі № 37з-23.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Також господарський суд звертає увагу, що арешт коштів на рахунках означає, що грошові кошти залишаються у власності відповідача і знерухомлюються з метою недопущення їх виведення з рахунків боржника й уникнення виконання судового рішення у майбутньому, такий захід може бути скасований у випадку ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Немає підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав відповідача, оскільки грошові кошти залишаються у володінні та користуванні, а можливість ними розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини коштів, якої стосується спір. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 911/1111/20, від 21.01.2022 у справі № 910/5079/21.

Разом з тим господарський суд зазначає, що запропонований заявником захід забезпечення позову не порушує та не обмежує права будь-яких осіб, в тому числі відповідача, а лише встановлює певні обмеження, наявність яких сприятиме ефективному захисту прав позивача в межах одного та саме цього судового провадження без нових звернень до суду.

З огляду на викладене, за встановлених обставин цієї справи суд вважає, що заявлений позивачем захід забезпечення позову відповідає приписам процесуального законодавства, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін та за даних фактичних обставин справи є співрозмірним із заявленими вимогами, за наявності реальних передумов для висновку про імовірність утруднення ефективного захисту прав позивача.

Водночас господарським судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю АРСЕЛОР МЕТ, у прохальній частині заяви про забезпечення позову просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу та які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми позову 4 901 797,90 грн., а також судових витрат судового збору в розмірі 73 526,97грн. та витрат на правничу допомогу 200 000грн.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Так, ціною позову у даній справі є заборгованість у розмірі 4 901 797,90 грн., яка виникла у відповідача за договором поставки № АРС10-7-25/68 від 10.07.2025р. При цьому, судовий збір та витрати на правничу допомогу не є складовою ціни позову, а разом із витратами, пов`язаними з розглядом справи, входить до судових витрат.

З огляду на викладене, господарський суд зазначає про можливість накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «УМАНЬФЕРМАШ», що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, в межах ціни позову що дорівнює 4 901 797,90 грн.

Крім того, обраний заявником спосіб щодо накладення арешту на грошові кошти відповідача забезпечення позову є співмірним із вимогами щодо стягнення заборгованості, спрямований на запобігання ймовірним порушенням прав заявника, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін та не суперечить ст.137 ГПК України.

До того ж слід зазначити, що сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Згідно зі ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що застосування зустрічного забезпечення позову відповідно до ч.1 ст. 141 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, господарський суд не вбачає на даний час підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, на даний час у суду відсутня інформація з приводу можливих збитків відповідача у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову. При цьому, господарський суд роз`яснює відповідачу про можливість подання до суду відповідного клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 141, 234 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АРСЕЛОР МЕТ про забезпечення позову до подачі позовної заяви за вх.№4-9/26 від 13.02.2026р. задовольнити частково.

2. Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю Уманьфермаш (65104, м. Одеса, вул. Академіка Корольва, буд. 58, кв. 107 ) що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах в межах суму 4 901 797 (чотири мільйони дев`ятсот одна тисяча сімсот дев`яносто сім)грн. 90коп.

3. В решті заяви відмовити.

Стягувачем за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю АРСЕЛОР МЕТ (03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 3, оф. 6, )

Боржником за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю Уманьфермаш (65104, м. Одеса, вул. Академіка Корольва, буд. 58, кв. 107 )

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Погребна Катерина Федорівна