РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026Справа № 910/8243/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-Консалтингова Група "Базис"

до 1) Антимонопольного комітету України;

2) Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення, зупинення дії рішення, зобов`язання вчинити певні дії

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Шевчук М.Д.

представники учасників справи:

від позивача: Лунькова В.І.

від відповідача-1: Атаманюк Г.В.

від відповідача-2: Солодухін М.В.

В судовому засіданні 03.02.2026 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-Консалтингова Група "Базис" (далі - ТОВ "БКГ "Базис", позивач) до Антимонопольного комітету України (далі - АМКУ, відповідач), у якому просить суд:

1) визнати недійсним та скасувати рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/47-р/к (справа № 54/6-24) від 01.05.2025;

2) зупинити дію рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/47-р/к (справа № 54/6-24) від 01.05.2025 в частині обов`язку ТОВ "БКГ "Базис" сплати штрафу та нарахування пені у разі несплати штрафу, до моменту набрання законної сили судовим рішенням у цій справі;

3) зобов`язати АМКУ виключити ТОВ "БКГ "Базис" з реєстру (переліку) порушників, які вчинили антиконкурентні узгоджені дії, що передбачають обмеження права на участь у публічних закупівлях строком на три роки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що АМКУ пропущено строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, при цьому, закон не передбачає можливості поновлення цього строку, його зупинення чи переривання. Також під час прийняття рішення не були доведені обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, були порушені та неправильно застосовані норми права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8243/25, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою сторонам наданий строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2025 було відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "БКГ "Базис" про забезпечення позову.

13.08.2025 від відповідача-1 надійшов відзив на позов, у якому АМК проти позову заперечило, зазначило, що спірне рішення відповідає усім вимогам законодавства про захист економічної конкуренції. Також вказало, що АМК не є належним відповідачем у справі, оскільки рішення прийнято Адміністративною колегією Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

09.09.2025 від ТОВ "БКГ "Базис" надійшла відповідь на відзив, у якій позивач проти доводів відповідача-1 зазначених у відзиві заперечив, вважав їх необгрунтованими.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 було залучено до участі у справі в якості відповідача-2 - Південно-східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення, відповідач-2).

26.11.2025 від відповідача-2 - Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов відзив на позов, у якому відповідач-2 проти позову заперечив, зазначив, що у спірному рішенні встановлені обставини, що не можуть бути результатом випадкового збігу, а свідчать про вчинення ТОВ "БКГ "Базис" та ТОВ «БФ «Основа» антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (тендерів).

У підготовчому засіданні 13.01.2026 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу до судового розгляду по суті.

26.01.2026 від ТОВ "БКГ "Базис" надійшли письмові пояснення по справі, у яких позивач наполягав на своїй позиції по суті справи, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні 13.01.2026 під час розгляду справи по суті представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 проти позовних вимог заперечили та просили суд відмовити у позові у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/47-р/к у справі № 54/6-24, зокрема:

- визнано, що ТОВ "БКГ "Базис" та ТОВ «БФ «Основа» вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених районною адміністрацією Запорізької міської ради по Заводському району на закупівлю за предметом: «Реконструкція об`єктів з благоустрою уздовж проїзної частини для зупинок громадського транспорту (заїзні кишені) по вул. Павлокічкаська, Оптимістична, Історична з улаштуванням розворотнього кола по вул. Павлокічкаській у м. Запоріжжя відповідно до оголошення UA-2019-05-20-002165-а (п. 1);

- за порушення, яке викладене у п. 1 резолютивної частини цього рішення, на ТОВ "БКГ "Базис" накладено штраф у сумі 68 000,00 грн. (п. 2).

Так, розпорядженням адміністративної колегії Відділення від 29.01.2024 № 54/6-рп/к було розпочато розгляд справи № 54/6-24 (далі - розпорядження) за ознаками вчинення ТОВ "БКГ "Базис" та ТОВ «БФ «Основа» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів під час участі у процедурі закупівлі.

У подальшому, Відділенням АМК, ТОВ "БКГ "Базис" та ТОВ «БФ «Основа» були вчинені наступні процесуальні дії:

- листами № 54-02/173 від 29.01.2024 та № 54-02/172 від 29.01.2024 ТОВ "БКГ "Базис" та ТОВ «БФ «Основа» було направлене вказане розпорядження;

- Відділенням схвалено подання з попередніми висновками від 16.01.2025 № 54-03/16п про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ТОВ "БКГ "Базис" та ТОВ «БФ «Основа»;

- листами № 54-02/245е від 16.01.2025 та № 54-02/246е від 16.01.2025 ТОВ "БКГ "Базис" та ТОВ «БФ «Основа» були направлені витяги з вказаним поданням з попередніми висновками від 16.01.2025 № 54-03/16п у справі № 54/6-24.

Зі змісту спірного рішення вбачається, що зауваження та заперечення на подання з попередніми висновками від 16.01.2025 № 54-03/16п у справі № 54/6-24 від ТОВ "БКГ "Базис" та ТОВ «БФ «Основа» на адресу Відділення не надходили.

Зі змісту спірного рішення, Відділенням АМК було встановлено такі антиконкурентні узгоджені дії:

- наявність сталих господарських відносин між ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа»;

- надання ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа» один одному поворотної фінансової допомоги;

- одночасне перебування одних і тих самих працівників у трудових відносинах із ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа»;

- засвідчення підписів на статутах ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа» одним і тим самим нотаріусом;

- спільне використання ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа» одних і тих самих ІР-адрес у господарській діяльності;

- використання ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа» однієї й тієї самої поштової скриньки;

- спільні унікальні особливості властивостей файлів, завантажених ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа» в електронну систему закупівель;

- подання ТОВ «БФ «ОСНОВА» для участі в торгах неповного пакету документів;

- схожості в оформленні ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа» тендерних пропозицій.

Адміністративною колегією Відділення було встановлено, що поведінка ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа» є узгодженою та стосується спотворення результатів торгів.

Звертаючись з даним позовом до суду ТОВ "БКГ "Базис" вказує про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/47-р/к (справа № 54/6-24) від 01.05.2025, якими визнано, що ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа» вчинили порушення, передбачене п. 1 статті 50 та п. 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених районною адміністрацією Запорізької міської ради по Заводському району на закупівлю за предметом: «Реконструкція об`єктів з благоустрою уздовж проїзної частини для зупинок громадського транспорту (заїзні кишені) по вул. Павлокічкаська, Оптимістична, Історична з улаштуванням розворотнього кола по вул. Павлокічкаській у м. Запоріжжя відповідно до оголошення UA-2019-05-20-002165-а.

У частині 1 статті 48 Закону зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

- неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи;

- недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

- невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

- заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції";

- порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

У статті 5 Закону зазначено, що узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання. Особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб`єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Це порушення установлюється за результатами такого аналізу органом Антимонопольного комітету України ситуації на ринку товару, який: свідчить про погодженість конкурентної поведінки суб`єктів господарювання; спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення зазначених дій.

Пов`язані з наведеним обставини з`ясовуються і доводяться відповідним органом Антимонопольного комітету України.

Ознаки схожості в діях (бездіяльності) суб`єктів господарювання не є єдиним достатнім доказом наявності попередньої змови (антиконкурентних узгоджених дій). Антиконкурентна узгоджена поведінка підлягає встановленню та доведенню із зазначенням відповідних доказів у рішенні органу Антимонопольного комітету України. При цьому схожість має бути саме результатом узгодженості конкурентної поведінки, а не виявлятися у простому співпадінні дій суб`єктів господарювання, зумовленим специфікою відповідного товарного ринку.

Висновок же органу Антимонопольного комітету України щодо відсутності у суб`єкта господарювання об`єктивних причин для вчинення схожих дій (бездіяльності) має ґрунтуватися на результатах дослідження усієї сукупності факторів, що об`єктивно (незалежно від суб`єкта господарювання) впливають на його поведінку у спірних відносинах, а не бути наслідком обмеженого кола факторів (наприклад, тільки ціни придбання товару).

Зокрема, суд має з`ясовувати, чи зазначено в рішенні органу Антимонопольного комітету України докази обмеження конкуренції внаслідок дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання або іншого негативного впливу таких дій (бездіяльності) на стан конкуренції на визначеному відповідним органом ринку, протягом певного періоду часу, чи досліджено в такому рішенні динаміку цін, обставини і мотиви їх підвищення або зниження, обґрунтованість зміни цін, співвідношення дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання з поведінкою інших учасників товарного ринку, в тому числі й тих, що не притягалися до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, витрати суб`єкта господарювання, які впливають на вартість товару, тощо.

При цьому, саме орган Антимонопольного комітету України має довести безпідставність посилання заінтересованої особи на інші чинники, що можуть позначатися на поведінці суб`єкта господарювання (зокрема, на специфіку відповідного товарного ринку; тривалість та вартість зберігання товару; час та вартість доставки; витрати на реалізацію товару тощо). На відповідний орган покладається обов`язок не лише доведення однотипної і одночасної (синхронної) поведінки суб`єктів господарювання на ринку, а й установлення шляхом економічного аналізу ринку (в тому числі, за необхідності, шляхом залучення спеціалістів та експертів) відсутності інших, крім попередньої змови, чинників (пояснень) паралельної поведінки таких суб`єктів господарювання.

Як вказує відповідач, Відділенням АМК було встановлено факти, які у своїй сукупності не можуть бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження (координацію) учасниками своєї поведінки при підготовці до участі та участі у торгах (тендері), зокрема, про обмін ними інформацією.

З матеріалів справи вбачається, що справу № 54/6-24 було відкрито за результатами проведеного дослідження на виконання доручення АМКУ від 16.09.2019 № 13-01/937, наданого Запорізькому обласному територіальному відділенню АМКУ.

Розпорядженням адміністративної колегії Відділення від 29.01.2024 № 54/6-рп/к було розпочато розгляд справи № 54/6-24 за ознаками вчинення ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа» порушення, передбаченого п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Рішення № 54/47-р/к у справі № 54/6-24 Відділенням було прийнято 01.05.2025.

Разом з тим, статтею 42 вказаного Закону передбачено, що суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності.

Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі Ireland v. the United Kingdom (Ірландія проти Сполученого Королівства, від 18.01.1978, § 154) містить вказівку про те, що судові рішення, насправді, слугують не лише для вирішення справ у суді, а і загалом для того, щоб пояснити, забезпечити й удосконалити норми, визначені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), сприяючи таким чином виконанню державами своїх зобов`язань як учасників Конвенції.

АМК як державний орган із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель (частина 1 статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"), будує свою діяльність на принципах законності, гласності та захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів (стаття 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що господарські суди у розгляді справ про визнання недійсними рішень АМК не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМК, але при цьому зобов`язані перевіряти правильність застосування органами АМК відповідних правових норм. Вказана позиція, викладена у низці постанов Верховного Суду, у тому числі, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 зі справи № 910/23000/17.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо корупції та свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу (пункт 75 постанови від 02.07.2019 зі справи № 910/23000/17).

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У пункті 45 Доповіді Венеціанської комісії щодо верховенства права, серед іншого, зазначено, що "Потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. У цьому контексті закон (a law), яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції. Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади. Отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій".

У пункті 47 Венеціанська комісія корелювала ці вимоги із зверненням до законодавчого органу: "…парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів. Цим досягається істотно важливий юридичний захист особи супроти держави та її органів і посадових осіб".

Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи, Венеційської комісії хоч формально і не мають обов`язкового характеру, однак вони є дуже важливими для національної практики, зокрема, для надання змістовного тлумачення.

Конституційний Суд України визнає за органом публічної влади право на певні дискреційних повноваження у прийнятті рішень, та застерігає, що "цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів" (абзац 3 підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини рішення № 3-рп/2016 від 08.06.2016).

З позиції гарантування основоположних прав людини надання дискреційних повноважень органам, обсяг яких не має чітко визначених меж, було б несумісним з принципом верховенства права, як одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією і Конституцією України.

У пункті 70 рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" [заява № 29979/04, прийняте 20.10.2011, набуло статусу остаточного 20.01.2012] вказав таке: "Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 08.04.2008, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119) ".

Отже, принцип "належного урядування" покладає обов`язок на орган діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування" має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу "належного урядування" забезпечує прийняття суб`єктами легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип "належного урядування" підкреслює те, що між особою та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Тобто, дискреційні повноваження АМК мають узгоджуватися з конституційним принципом верховенства права, та такими його елементами, як юридична визначеність та заборона свавілля.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Враховуючи статтю 19 Конституції України, статтю 6 Конвенції, вказані рішення ЄСПЛ, приписи Закону, Закону України "Про Антимонопольний комітет України", АМК під час прийняття рішення має переслідувати лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями; дотримуватися принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які стосуються конкретної справи; дотримуватися принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації; забезпечувати належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для прав, свобод чи інтересів осіб, та переслідуваною при цьому метою; приймати своє рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується; забезпечувати послідовне застосування загальних нормативно-правових приписів з одночасним врахуванням конкретних обставин кожної справи, пропорційності, розумності строку, обґрунтованості.

Критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності такого суб`єкта, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) АМК поза межами перевірки за критеріями, визначеними у статті 19 Конституції України та статті 59 Закону.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.

Відтак, судова практика ЄСПЛ щодо правозастосування статті 6 Конвенції у контексті питання необхідного обсягу судового контролю встановлює загальну рамку, в межах якої дискреційна влада може здійснюватися і юридично контролюватися.

Критеріями перевірки законності оспорюваного рішення є конституційні положення про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України (формальний критерій), а складові принципу верховенства права дають суду підстави досліджувати зміст ухваленого (сутнісний критерій) на предмет відповідності легітимній меті, недискримінації, пропорційності тощо.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України

Відповідач-2 вказує, що ним строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції не було порушено, оскільки оголошення про проведення торгів замовником розміщено в системі 20.05.2019, договір з переможцем укладено - 01.07.2019, а розгляд справи № 54/6-24 розпочато розпорядженням № 54/6-рп/к - 29.01.2024.

Тому, на думку відповідача-2, 5-ти річний строк притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції закінчується 29.01.2024, тобто, днем, коли розпочато розгляд справи.

Отже, як вважає відповідач-2, з 01.07.2029 по 29.01.2024 минуло лише 4,5 роки.

Проте, зі змісту ст. 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» вбачається, що строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції визначається з дня вчинення порушення та становить 5 років.

Як вже було зазначено судом, договір з переможцем було укладено 01.07.2019, тобто, фактично строк давності притягнення до відповідальності закінчується 01.07.2024, проте, спірне рішення № 54/47-р/к у справі № 54/6-24, у якому відповідач-2 встановив порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції було прийнято 01.05.2025.

Тобто, відповідачем був порушений строк давності притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачений ст. 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», що є окремою підставою для визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/47-р/к (справа № 54/6-24) від 01.05.2025.

Крім того, слід зазначити стосовно обставин, встановлених Відділенням АМК у спірному рішенні.

Так, щодо висновків Відділення АМК про наявність господарських відносин між ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа», то суд зазначає, що Відділенням АМК не враховано, що відповідно до відомостей, що містяться в ЄДР, основним КВЕД ТОВ «БКГ «Базис» є «будівництво житлових і нежитлових будівель», а ТОВ «БФ «Основа» - «неспеціалізована оптова торгівля».

Тобто, укладення договору № 16/5 від 01.07.2019 за результатами закупівлі із предметом закупівлі: «Реконструкція об`єктів з благоустрою уздовж проїзної частини для зупинок громадського транспорту (заїзні кишені) по вул. Павлокічкаська, Оптимістична, Історична з улаштуванням розворотнього кола по вул. Павлокічкаській у м. Запоріжжя» є результатом ведення господарської діяльності ТОВ «БКГ «Базис», тим більше, що надані на дослідження відповідачу та враховані останнім у спірному рішенні правочини, були укладені сторонами у тому числі ще у 2018 році. А, як було роз`яснено Верховним Судом, негативним наслідком є саме факт спотворення результатів торгів/аукціонів (через узгодження поведінки конкурсантами) (постанови від 19.02.2019 у справі № 916/499/18, від 02.03.2019 у справі № 914/88/18, від 22.01.2019 у справі № 922/1269/18, ід 05.12.2019 у справі № 910/14337/18, ід 23.01.2020 у справі № 922/1539/19, від 27.04.2020 у справі № 922/895/19, від 21.01.2021 у справі № 917/1983/19, від 26.01.2021 у справі № 910/2576/20, від 15.07.2021 у справі № 922/2940/20).

Щодо використання ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа» однієї і тієї ж ІР-адреси, то суд зазначає, що Відділенням АМК був досліджений період з 09.01.2019, у той час, як оголошення про проведення торгів оприлюднене 20.05.2019.

Також дані про ІР-адреси та їх використання підтверджені довідками, що оформлені, зібрані та використані Відділенням у матеріалах справи пізнього періоду (2023 - 2024 роки), у той час, як оголошення про проведення торгів замовником розміщено в системі 20.05.2019, а договір з переможцем укладено - 01.07.2019.

Крім того, переможцем у процедурі закупівлі було визнано ТОВ «БКГ «Базис», як особу, якою було запропоновано меншу ціну, що не може свідчити про змову чи спотворення торгів.

Щодо обставин, зазначених у спірному рішенні, зокрема, щодо надання ТОВ «БКГ «Базис» та ТОВ «БФ «Основа» один одному поворотної фінансової допомоги, то суд зазначає, що документи, що відображають рух коштів між цими особами протягом 2019 року були сформовані та використані Відділенням лише після їх отримання у листопаді 2023, тобто до прийняття розпорядження про початок розгляду справи від 29.01.2024.

Більше того, зі змісту спірного рішення вбачається, що основні докази, на яких грунтується це рішення, були фактично зібрані також у 2023 році, тобто, до прийняття вказаного розпорядження від 29.01.2024.

Згідно зі ст. 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Указані норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

У даному випадку, покладені Відділенням АМК в основу рішення від 01.05.2025 № 54/47-р/к у справі № 54/6-24 висновки, суд розцінює як такі, що мають переважно імовірний характер і ґрунтуються на зроблених відповідачем-2 помилкових припущеннях, оскільки Відділенням АМК під час розслідування справи не доведено, що позивач, діючи свідомо та недобросовісно у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, шляхом погодженості поведінки між учасниками торгів за взаємоузгодженим між ними планом, бажав спотворити результати торгів і сприяв настанню такому наслідку.

Отже, позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/47-р/к (справа № 54/6-24) від 01.05.2025, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимоги про зобов`язання АМКУ виключити ТОВ "БКГ "Базис" з реєстру (переліку) порушників, які вчинили антиконкурентні узгоджені дії, що передбачають обмеження права на участь у публічних закупівлях строком на три роки, то суд зазначає наступне.

Так, позивач посилається на те, що наявність інформації у Державному реєстрі суб`єктів господарювання, притягнутих до відповідальності за вчинення порушення, яке передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендері (далі - Державний реєстр), щодо прийняття рішення № 54/47-р/к від 01.05.2025 порушує права позивача на участь у закупівлях та завдає збитки позивачу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник приймає рішення про відмову учаснику у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника в разі, якщо суб`єкт господарювання (учасник) протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (тендерів).

Враховуючи приписи пункту 4 частини першої статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі", наявність інформації щодо ТОВ "БКГ "Базис" у Державному реєстрі фактично є підставою для прийняття замовником рішення про відмову учаснику у процедурі закупівлі та зобов`язання відхилити тендерну пропозицію учасника.

При цьому, замовники при проведенні процедур закупівель використовують Державний реєстр та не допускають до участі у закупівлях суб`єктів господарювання, щодо яких АМК прийняті рішення; відповідна інформація фактично ніким не оспорюється і є відомою, а відтак, і намагання позивача готуватися до участі у закупівлях, збирати та подавати замовникам відповідні документи для участі є недоцільним та фактично призводить до понесення позивачем збитків.

Отже, наявність у Державному реєстрі інформації щодо прийняття Відділенням АМК спірного рішення № 54/47-р/к від 01.05.2025 стосовно ТОВ "БКГ "Базис", позбавляє останнього брати участь у закупівлях.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ "БКГ "Базис" про зобов`язання АМКУ виключити ТОВ "БКГ "Базис" з реєстру (переліку) порушників, які вчинили антиконкурентні узгоджені дії, що передбачають обмеження права на участь у публічних закупівлях строком на три роки, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги стосовно зупинення дії рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/47-р/к (справа № 54/6-24) від 01.05.2025 в частині обов`язку ТОВ "БКГ "Базис" сплати штрафу та нарахування пені у разі несплати штрафу, до моменту набрання законної сили судовим рішенням у цій справі, суд зазначає наступне.

Так, згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Встановлені у рішенні органу Антимонопольного комітету України зобов`язання, передбачені статтею 48 цього Закону, підлягають виконанню у двомісячний строк з дня одержання рішення органу Антимонопольного комітету України, якщо інше не передбачено законом або цим рішенням.

Строки, передбачені абзацом першим цієї частини, зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також на час проведення перевірки чи перегляду рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органом Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч. 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже, зважаючи на звернення ТОВ "БКГ "Базис" до суду із позовом про оскарження рішення Відділення № 54/47-р/к від 01.05.2025, відкриття судом провадження у справі № 910/8243/25, то строки оплати накладеного таким рішенням штрафу та пені зупинилися на час розгляду даної справи судом, а тому позовна вимога ТОВ "БКГ "Базис" про зупинення дії рішення в частині обов`язку ТОВ "БКГ "Базис" сплати штрафу та нарахування пені у разі несплати штрафу, є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Таким чином, позов ТОВ "БКГ "Базис" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/47-р/к (справа № 54/6-24) від 01.05.2025.

3. Зобов`язати Антимонопольний комітет України виключити Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-Консалтингова Група "Базис" з реєстру (переліку) порушників, які вчинили антиконкурентні узгоджені дії, що передбачають обмеження права на участь у публічних закупівлях строком на три роки.

4. Стягнути з Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (49004, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, будинок 2, ідентифікаційний код 20306037) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-Консалтингова Група "Базис" (84130, Донецька обл., місто Святогірськ, вул. Мазепи Івана, буд. 66-В, корпус 1, ідентифікаційний код 32400247) 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

5. Стягнути з Антимонопольного комітету України (03035, Україна, місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 45, ідентифікаційний код 00032767) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-Консалтингова Група "Базис" (84130, Донецька обл., місто Святогірськ, вул. Мазепи Івана, буд. 66-В, корпус 1, ідентифікаційний код 32400247) 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

6. У решті вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-Консалтингова Група "Базис" - відмовити.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 лютого 2026.

СуддяО.В. Котков