ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"18" лютого 2026 р. Cправа № 902/189/26

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., розглянувши

заяву: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 69440,00 грн

В С Т А Н О В И В :

16.02.2026 до Господарського суду Вінницької області надійшла заява (б/н віж 16.02.20260 (вх.№212/26) ОСОБА_1 з вимогою про видачу судового наказу про стягнення з боржника - ОСОБА_2 69440,00 грн заборгованості за розпискою від 02.11.2025.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником зобов`язань за розпискою від 02.11.2025 укладеною в письмовій формі, в частині повернення грошових коштів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2025 року зазначену заяву передано для розгляду судді Маслію І.В.

Розглянувши заяву та долучені до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

За приписами ст.147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно з п.16 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Норми ч. 1, 2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу

П.2 ч. 2 ст.150 ГПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету;

Разом з тим, заява не містить вказівку на статус фізичної особи-підприємця як заявника, так і боржника.

Частиною 1 ст. 148 ГПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі укладеним між юридичними особами та фізичними особами - підприємцями, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, відсутні підстави для видачі судового наказу за вказаними правовідносинами.

Ці приписи законодавства є спеціальними, які підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом, для цілей визначення порядку правового регулювання при здійсненні стягнення на підставі судового наказу.

Окрім того, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч.2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч.2 ст.151 ГПК України).

Керуючись п.1, п. 3 ч.1 ст.152, ст. 147, 148, 150, 152-155, 234, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 за вимогою про видачу судового наказу про стягнення з боржника - ОСОБА_2 69440,00 грн заборгованості.

Копію ухвали надіслати заявнику на відому суду адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений статтями 254 - 258 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 18.02.2026.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи