ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2026 р. Справа№ 910/14559/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання: Замай А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Данилов К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 про відмову у забезпеченні позову

у справі №910/14559/25 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ"

до Антимонопольного комітету України

про зупинення виконання рішення,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

До подачі позову, 24.11.2025 позивач подав до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 23.10.2025 "Про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року №370-р таким, дія якого не зупиняється" та зупинити виконання рішення Антимонопольного комітету України №370-р від 31 липня 2025 року та заборонити АМКУ вчиняти будь-які дії щодо нарахування пені та примусового стягнення штрафу та пені за рішенням Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року №370-р.

Заява обґрунтована тим, що:

- заявник є критично важливою для функціонування системи охорони здоров`я України в умовах воєнного стану, є дистриб`ютором лікарських засобів в Україні та забезпечує безперебійне постачання аптекам, лікарням, поліклінікам, військовим шпиталям, онкологічним центрам, станціям переливання крові та іншим закладам у всіх регіонах країни, включаючи зони бойових дій;

- розмір самого штрафу становить 2 374 168 475 гривень, а сума пені за кожний день становить 35 612 527,13 грн, при цьому рішенням Антимонопольного комітету України від 23.10.2025 №697-р (далі також - рішення № 697-р), визнано рішення Антимонопольного комітету України від 31.07.2025 №370-р (далі також - рішення № 370-р) таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним, переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду;

- на думку заявника, добровільне або примусове виконання рішення № 370-р в період його оскарження позивачем може істотно ускладнити виконання рішення суду, якщо таке буде прийнято на його користь, що також обґрунтовується тим, що виведення мільярдів гривень на 120+ днів - смерть для дистриб`ютора в умовах війни, оскільки ланцюги постачання розірвуться, імпорт зупиниться, аптеки та лікарні залишаться без ліків, а дефіцит фінансування - це дефіцит медикаментів, оскільки кошти будуть вилучені з обігу на місяці, а то й роки - в критичний момент, коли кожна гривня йде на імпорт ліків для фронту та тилу, а це прямо загрожує життю пацієнтів, адже без обігових коштів неможливо закупити інсулін, онкопрепарати, антибіотики;

- накладення штрафу в розмірі 2 374 168 475 грн на підставі припущень Комітету про "негативний вплив на ціни" є необґрунтованим, особливо з огляду на регульований характер ринку та відсутність доказів порушення законодавства про ціноутворення, а примусове виконання такого рішення створює загрозу стабільності постачання ліків у період воєнного стану, не маючи жодного об`єктивного зв`язку з захистом конкуренції чи інтересів споживачів.

Заперечення відповідача щодо заяви про забезпечення позову

Відповідач подав письмові заперечення та просив відмовити у задоволення заяви позивача про забезпечення позову до подачі самого позову.

Зокрема, відповідач зазначив, що:

- подана позивачем заява спрямована на непропорційне порушення інтересів держави в особі Комітету та учасників ринку оптової реалізації лікарських засобів, які не є учасниками справи № 910/12276/25, що підтверджують підстави прийняття Комітетом від 23.10.2025 №697-р, яке спрямовано на захист суспільних інтересів та відвернення негативних наслідків для суб`єктів господарювання;

- розмір штрафу, накладеного на заявника, служить цілям отримання грошової компенсації за заподіяну порушенням шкоду поряд з функцією покарання суб`єкта господарювання, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ);

- фінансові показники діяльності ТОВ "БаДМ" не свідчать, що виконання рішення може призвести до неплатоспроможності Товариства, а будь-яких доказів на підтвердження цих аргументів заявником всупереч обов`язку доказування не надано;

- рішення № 697-р прийнято з метою захисту суспільних інтересів, тобто значної кількості фізичних осіб, громадян, які є споживачами лікарських засобів, які мають отримувати медичні препарати за цінами сформованими в умовах конкуренції на ринку, результатом якої має бути встановлення цін на найнижчому можливому рівні, саме тому, припинення порушення ТОВ "БаДМ" та СП ТОВ "Оптіма-Фарм, ЛТД", встановленого пунктом 1 резолютивної частини Рішення, в інтересах суспільства, оскільки сприятиме відновленню цінової конкуренції на ринку оптової реалізації лікарських засобів та формуванню цін лікарських засобів на конкурентних засадах.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою від 26.11.2025 Господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Мотивуючи таке рішення, суд, з посиланням на ст.ст. 52, 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. 73, 74, 77, 136, 137, 160 Господарського процесуального кодексу України зазначив, що штраф, передбачений статтею 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за вчинення антиконкурентних узгоджених дій, служить також цілям отримання грошової компенсації за заподіяну порушенням шкоду поряд з функцією покарання суб`єкта господарювання, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а заявником не надано доказів того, що виконання пункту 2 резолютивної частини №370-р має негативний вплив на його діяльність. Також суд зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ" уже зверталося з позовом до Господарського суду міста Києва про скасування рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 23.10.2025, а ухвалою суду від 10.11.2025 відмовлено у відкритті провадження. А тому, суд дійшов висновку, що у заявника відсутнє право на звернення з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення № 697-р та зупинення виконання рішення №370-р та заборони Комітету вчиняти будь-які дії щодо нарахування пені та примусового стягнення штрафу та пені за рішенням Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року №370-р до подання такого позову.

Також, суд вказав, що подання позивачем заяви про забезпечення позову до подання позову, враховуючи наявність такого позову у провадженні господарського суду та подальшу відмову у відкритті провадження у справі, може свідчити про зловживання заявником своїми процесуальними правами, що може стати підставою для застосування судом заходів процесуального примусу в майбутньому.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з цією ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким винести ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог матеріального та процесуального права, обставини, які викладені в ухвалі, не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, скаржник посилається на те, що:

- Антимонопольним комітетом України 23 жовтня 2025 прийнято рішення №697-р (надалі - Рішення №697-р), яке одержано позивачем тільки 24 жовтня 2025 року за вх. №297/25/0044/002-Вхі-Р, яким визнано рішення Антимонопольного комітету України від 31.07.2025 №370-р таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним, переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду. На думку позивача, навіть у разі скасування Рішення № 370-р позивач не зможе відновити діяльність у попередньому обсязі через втрату обігових коштів, розірвані контракти та деградацію інфраструктури. Це прямо унеможливить ефективний захист прав позивача (стаття 136 ГПК України) та порушить публічний інтерес у забезпеченні ліків у воєнний час;

- суд ігнорує, що позивач подав заяву саме за частиною 5 статті 60 Закону, а не лише за ГПК. Відмова в забезпеченні позову під виглядом «спеціальної норми», на думку позивача, є неправомірною;

- суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зупинення діі? рішення №370-р призводить до продовження позивачем діяльності на противагу рішенню Комітету та те, що штраф, передбачении? статтею 52 Закону Украі?ни «Про захист економічноі? конкуренціі?» за вчинення антиконкурентних узгоджених діи?, служить також цілям отримання грошовоі? компенсаціі? за заподіяну порушенням шкоду поряд з функцією покарання суб`єкта господарювання, що узгоджується з практикою Європеи?ського суду з прав людини. На думку апелянта ці висновки є незаконними, необґрунтованими, які порушують фундаментальні конституціи?ні принципи, зокрема презумпцію невинуватості (стаття 62 Конституціі? Украі?ни), право на судовии? захист (стаття 55 Конституціі? Украі?ни) та принцип верховенства права (стаття 8 Конституціі? Украі?ни). Суд першоі? інстанціі? вже кваліфікував діі? Позивача як «вчинення антиконкурентних узгоджених діи?», посилаючись на рішення АМКУ. Це пряме порушення презумпціі? невинуватості (частина 1 статті 62 Конституціі? Украі?ни): особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки і?і? вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду;

- суд не дослідив, чи є штраф каральним (так - розмір 2,374 млрд грн), чи є докази шкоди (відсутні - АМКУ не надав жодного прикладу завищення цін для споживачів). Суд підмінив презумпцію невинуватості презумпцією правоти АМКУ;

- суд посилається на суспільні інтереси та захист інших осіб, стверджуючи, що рішення №370-р спрямоване на відвернення негативних наслідків для суб`єктів господарювання, а зупинення и?ого діі? порушить права інших. Апелянт вважає це твердження необгрунтованим, яке передчасно визнає вину позивача та ігнорує регульовании? характер ринку лікарських засобів;

- суд, на думку скаржника, порушує принципи пропорціи?ності та верховенства права (стаття 8 Конституціі? Украі?ни). Він не провів балансування інтересів: з одного боку - зупинка імпорту ліків, дефіцит у 18 000 аптек, загроза життю на прифронтових територіях, реструктуризація компаніі? з скороченням 3 000 посад з іншого - теоретичнии? ризик «антиконкурентних діи?» без жодного доказу шкоди споживачам.

Позиція відповідача щодо апеляційної скарги

У своєму відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення залишити без змін.

Зокрема, відповідач зазначив, що:

- позивач вже звертався до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, яка за своі?м наслідком є ідентичними та спрямовані на зупинення виконання Позивачем рішень Комітету від 31.07.2025 №370-р та від 23.10.2025 №697-р. Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі №910/12276/25 у задоволенні заяви ТОВ «БаДМ» про забезпечення позову відмовлено повністю. Будь-якоі? новоі? обставини у заяві Товариства не вказано, а Позивачем змінено виключно окремі формулювання аргументів самоі? заяви, які є копією апеляціи?ноі? скарги на вказану ухвалу суду у справі №910/12276/25;

- позивач вказує, що розмір штрафу є критично значущим, оскільки ці кошти становлять основу фінансового забезпечення виконання договірних та законодавчих зобов`язань товариства (арк. 4), що не відповідає фактичним обставинам прии?нятого Комітетом Рішення № 370-р, оскільки штраф за вчинене ТОВ «БаДМ» порушення становить 3,5% доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізаціі? продукціі? (товарів, робіт, послуг) за останніи? звітнии? рік, що передував року, в якому накладається, відповідно до статті 52 Закону Украі?ни «Про захист економічноі? конкуренціі?»;

- розмір штрафу, накладеного на ТОВ «БаДМ», служить цілям отримання грошовоі? компенсаціі? за заподіяну порушенням шкоду поряд з функцією покарання суб`єкта господарювання, що узгоджується з практикою Європеи?ського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Фінансові показники діяльності ТОВ «БаДМ» не свідчать, що виконання Рішення може призвести до неплатежеспроможності Товариства, а будь-яких доказів на підтвердження цих аргументів позивачем всупереч обов`язку доказування - не надано. Заява про забезпечення, так і апеляціи?на скарга не містить будь-якого документального підтвердження про неможливість сплати штрафу;

- виконання рішення від 31.07.2025 №370-р не призводить до неплатоспроможності Товариства, а навпаки позивач у період порушення отримав чистии? прибуток у розмірі 16,8 млрд грн, якии? дозволяє виконати зобов`язання визначені законодавством про захист економічноі? конкуренціі?;

- функція ціновоі? конкуренціі? полягає в утриманні цін на наи?нижчому можливому рівні, що призводить до наи?більш ефективного розподілу доходу з точки зору продуктивності і здатності гравців ринку адаптуватися до ринкових змін. Рішення №697-р прии?нято з метою захисту суспільних інтересів, тобто значноі? кількості фізичних осіб, громадян, які є споживачами лікарських засобів, які мають отримувати медичні препарати за цінами сформованими в умовах конкуренціі? на ринку, результатом якоі? має бути встановлення цін на наи?нижчому можливому рівні;

- посилання позивача на факт оскарження рішення та висновки про вчинення порушення до завершення судового розгляду є необґрунтованими, оскільки ст. 62 Конституції України встановлює, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки і?і? вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, тобто положення про доведення порушення в судовому порядку стосується саме злочинів (кримінальних правопорушень), яким не є порушення антимонопольного законодавства;

- висновки господарського суду міста Києва не суперечать ГПК Украі?ни, а узгоджуються із висновками Верховного Суду щодо застосування статті 137 ГПК Украі?ни та статті 60 Закону Украі?ни «Про захист економічноі? конкуренціі?» (постанови Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №916/492/19, від 14.11.2019 у справі №914/938/19, від 15.06.2020 у справі №910/13158/19, від 11.11.2021 у справі №910/269/20, від 18.03.2021 у справі №910/13451/20).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Буравльов С.І., Євсіков О.О.

01.12.2025 від скаржника до суду подана заява про долучення квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали оскарження справи №910/14559/25. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі № 910/14559/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 12.01.2026. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 05.01.2026 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 05.01.2026 (включно). Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.

В судове засідання 12.01.2026 представник позивача не з`явився, а тому ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 розгляд справи відкладено до 02.02.2026. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою.

Явка представників сторін

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві та просив відмовити у її задоволенні.

Представник позивача в судове засідання 02.02.2026 не з`явився. До розгляду справи, 02.02.2026 позивач подав заяву про розгляд справи 02.02.2026 без його участі.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на клопотання позивача про розгляд справи без йог участі, дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням № 370-р, визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ" (ідентифікаційний код юридичної особи 31816235) та Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" (ідентифікаційний код юридичної особи 21642228) вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50та частиною третьою статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які полягають в одночасному або з інтервалом у декілька днів установленні протягом березня 2020 - грудня 2023 року однакових та/або подібних цін реалізації лікарських засобів, зокрема Спазмалгону, Евказоліну аква та інших, з урахуванням відсутності чітких та прозорих механізмів ціноутворення, при тому, що аналіз ситуації на ринку оптової реалізації лікарських засобів спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення таких дій, які призвели до обмеження конкуренції на ринку оптової реалізації лікарських засобів.

Також вказаним рішенням Комітету накладено на заявника штраф у розмірі 2 374 168 475 грн та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ" (ідентифікаційний код юридичної особи 31816235) та спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" (ідентифікаційний код юридичної особи 21642228) протягом одного року з дати отримання цього рішення один раз на шість місяців, не пізніше 25-го числа місяця, наступного за звітним, надавати на адресу Антимонопольного комітету України інформацію про ціни реалізації лікарських засобів Спазмалгон (таблетки № 20 виробництва компанії "Teva"), Евказолін аква (спрей назальний 1 мг/г по 10 г виробництва Акціонерного товариства "Фармак"), Біфрен® (капсули по 250 мг № 20 (10x2) виробництва компанії "Асіпо"), Нейроксон® (таблетки, вкриті плівковою оболонкою, по 500 мг №20 виробництва корпорації "Артеріум"), Мовіназа® - 20 мг (таблетки, вкриті оболонкою, кишковорозчинні, по 20 мг № 30 (10х3) виробництва Movi Health) у розрізі кожної дати здійснення операції зі збуту відповідного лікарського засобу, суб?єкта господарювання та обсягу придбаного ним товару за відповідною ціною. Інформацію надавати у форматі ".xls" (Microsoft Office Excel 2003) на електронному носієві (з накладенням електронного цифрового підпису) за формою, наведеною в додатку 12 до цього рішення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом в якому просить визнати недійсним та скасувати рішення Антимонопольного комітету України № 370-р від 31.07.2025, в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ".

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 23.10.2025 №697-р, визнано рішення Антимонопольного комітету України від 31.07.2025 №370-р таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним, переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Вказане рішення мотивоване тим, що основним завданням Комітету відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, а ?????Абзацом четвертим статті 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до п. 23 рішення Комітету від 23.10.2025 № 697-р, дії Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" та Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД", які полягали у встановленні протягом березня 2020 - грудня 2023 року однакових та/або подібних цін реалізації лікарських засобів, зокрема Спазмалгону, Евказоліну аква та інших, з урахуванням відсутності чітких та прозорих механізмів ціноутворення, при тому, що аналіз ситуації на ринку оптової реалізації лікарських засобів спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення таких дій відповідачами, безпосередньо й негативно впливають на формування ціни лікарського засобу для кінцевих споживачів (закладів охорони здоров`я, населення), захист прав яких забезпечує Комітет відповідно до статей 3 та 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

Питання ціноутворення лікарських засобів становить питання інтересів національної безпеки, оскільки Указом Президента України від 05 лютого 2025 року № 69/2025 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 лютого 2025 року "Про подальшу реалізацію програм підтримки українців на основі гарантування економічної стійкості держави та посилення заходів очищення фінансової системи України" та Указом Президента України від 12 лютого 2025 року № 82/2025 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 лютого 2025 року "Про додаткові заходи щодо забезпечення доступності лікарських засобів для українців".

Відтак порушення Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" та Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД", встановлене пунктом 1 резолютивної частини рішення №370-р, підлягає припиненню в інтересах суспільства, оскільки сприятиме відновленню цінової конкуренції на ринку оптової реалізації лікарських засобів та формуванню цін лікарських засобів на конкурентних засадах, а зупинення виконання призведе до негативних наслідків для осіб, які не є учасникам справи, але в інтересах яких фактично було прийнято відповідне рішення Комітету.

Суд першої інстанції зазначив, що заявник уже звертався до господарського суду з заявою про забезпечення позову з вимогою про зупинення дії рішення № 370-р в межах справи № 910/12276/25, за наслідком розгляду якої, судом було відмовлено в її задоволенні.

Товариство з обмеженою відповідальністю "БаДМ" також зверталося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про скасування рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 23.10.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "БаДМ" у відкритті провадження у справі №910/13736/25 за позовом до Антимонопольного комітету України про скасування рішення Антимонопольного комітету України № 697-р від 23.10.2025.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що для досягнення цілей, заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "БаДМ" у позові, Законом України "Про захист економічної конкуренції" встановлено спеціальний порядок розгляду заяв суб`єктів господарювання спрямованих на зупинення виконання рішень органів Комітету, а тому суд дійшов висновку, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "БаДМ" та Комітетом виник спір з приводу виконання рішення від 31.07.2025 № 370-р, яким, зокрема, ТОВ "БаДМ" притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а не рішення № 697-р, яке тільки надає обов`язковості рішенню прийнятому по суті справи № 126-26.13/102-24.

Ухвала суду від 10.11.2025 набрала законної сили та заявником не оскаржувалася.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

За змістом частини 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1, 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також пов`язаності такого заходу із предметом позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, з огляду на положення статей 13, 15, 74 ГПК України господарський суд має оцінити обґрунтованість як доводів заявника, так і аргументів іншої сторони щодо відсутності підстав і необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права відповідача або третіх осіб, а отже, чи порушується при цьому баланс інтересів сторін та інших учасників судового процесу та яким саме чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх у межах одного цього судового провадження за його позовом, не звертаючись до суду ще раз, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Як вже зазначено, у заяві про забезпечення позову позивач просив:

- зупинити виконання рішення Антимонопольного комітету Украі?ни No 697-р від 23.10.2025 «Про визнання рішення Антимонопольного комітету Украі?ни від 31 липня 2025 року No370-р таким, дія якого не зупиняється»;

- зупинити виконання рішення Антимонопольного комітету Украі?ни No 370-р від 31 липня 2025 року та заборонити АМКУ вчиняти будь-які діі? щодо нарахування пені та примусового стягнення штрафу та пені за рішенням Антимонопольного комітету Украі?ни від 31 липня 2025 року No 370-р.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України.

Суд першої інстанції врахував правову позицію Верховного Суду та вірно зазначив, що ч. 5 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є спеціальною нормою, яка застосовується до правових відносин, що регулюються цим Законом, і згідно з якою дія рішення Комітету може бути зупинена господарським судом лише за наявності достатніх підстав.

При цьому, право суду зупинити дію оскаржуваного рішення Комітету за заявою, поданою суду відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не може розглядатися як підстава для забезпечення позову в порядку приписів статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України.

Отже доводи скаржника про те, що відмова в забезпеченні позову під виглядом «спеціальної норми» є неправомірною колегія відхиляє, як необґрунтовані.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушення Товариства з обмеженою відповідальністю "БаДМ" та Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД", встановлене пунктом 1 резолютивної частини рішення №370-р, підлягає припиненню в інтересах суспільства, оскільки сприятиме відновленню цінової конкуренції на ринку оптової реалізації лікарських засобів та формуванню цін лікарських засобів на конкурентних засадах, а зупинення виконання призведе до негативних наслідків для осіб, які не є учасникам справи, але в інтересах яких фактично було прийнято відповідне рішення Комітету.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд підмінив презумпцію невинуватості презумпцією правоти відповідача та порушення принципу пропорціи?ності та верховенства права колегія зазначає, що презумпція невинуватості (ст. 62 Конституції України) застосовується до кримінальної відповідальності. Справа стосується захисту економічної конкуренції, де діє принцип змагальності. Рішення №370-р є актом індивідуальної дії та вважається правомірним, доки позивач не доведе зворотне. При цьому, принцип верховенства права включає захист публічного порядку та прав інших учасників ринку.

Отже, доводи наведені вище апеляційної скарги колегія відхиляє, як необґрунтовані.

Колегіє встановлено, що штраф у розмірі 3,5% доходу (виручки) ТОВ «БаДМ» від реалізаціі? продукціі? (товарів, робіт, послуг) накладено на позивача відповідно до статті 52 Закону Украі?ни «Про захист економічноі? конкуренціі?».

Зокрема, пунктом 4 резолютивноі? частини рішення від 31.07.2025 №370-р зобов`язано ТОВ «БаДМ» та СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» припинити порушення, зазначене в пункті 1 резолютивноі? частини цього рішення, у двомісячнии? строк із дня одержання цього рішення та повідомити Комітет про виконання цього зобов`язання протягом 5 календарних днів із дня и?ого виконання.

Доводи апеляційної скарги про неможивість позивача відновити діяльність у попередньому обсязі через втрату обігових коштів, розірвані контракти та деградацію інфраструктури, що унеможливить ефективний захист прав позивача та порушить публічний інтерес у забезпеченні ліків у воєнний час не знайшли свого підтвердження.

Водночас, враховуючи ці обставини, колегія відхиляє доводи скаржника про те, що суд не дослідив, чи є штраф каральним, та чи є докази шкоди, адже суд не повинен проводити власне розслідування перевірку законності рішення АМКУ, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, тобто значноі? кількості фізичних осіб, громадян, які є споживачами лікарських засобів.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд передчасно визнає вину позивача та ігнорує регульовании? характер ринку лікарських засобів, посилаюсь на суспільні інтереси та захист інших осіб, а також стверджуючи, що рішення №370-р спрямоване на відвернення негативних наслідків для суб`єктів господарювання, а зупинення и?ого діі? порушить права інших.

В контексті викладеного колегія також враховує, що наявність державного регулювання не скасовує обов`язку суб`єктів господарювання дотримуватися правил добросовісної конкуренції. При цьому, суд першої інстанції не «визнавав» позивача винним, а врахував, що процедура прийняття рішення АМКУ є дотриманою. А тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія відхиляє.

Інших доводів чи доказів які б слугували підставою для скасування ухвали скаржником не наведено.

Визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається. Заявником не наведено достатньо обґрунтовані доводи та фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Усі інші доводи та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду першої інстанції та суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства. Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженої ухвали у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на скаржника.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 у справі №910/14559/25 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано, - 19.02.2026.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.І. Буравльов