ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 915/1744/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С. В. головуючий (доповідач), Кібенко О.Р., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

прокурора - Пальонної О.О.,

представників:

позивача-1 - не з`явились,

позивача-2 - не з`явились,

відповідача - Компанійця О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2024 (головуючий суддя - Богатир К.В., судді: Поліщук Л.В., Принцевська Н.М.) та рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2024 (суддя Смородінова О.Г.)

у справі №915/1744/23

за позовом заступника керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі: 1. Південного офісу Держаудитслужби, від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаїській області, 2. Арбузинської селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія"

про визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю товару та стягнення безпідставно сплачених коштів в сумі 135 333,28 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Заступник керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаїській області, та Арбузинської селищної ради з позовною заявою, в якій просив суд визнати недійсними додаткові угоди №2 від 18.01.2021, №3 від 18.01.2021, №5 від 25.01.2021, №8 від 23.02.2021, №10 від 11.03.2021 до договору №47/51 про постачання електричної енергії споживачу від 18.12.2020, укладену між Арбузинською селищною радою Первомайського району Миколаївської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (далі також ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія"), та стягнути з ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" на розрахункові рахунки Арбузинської селищної ради кошти в сумі 135 333,28 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні додаткові угоди були укладені з порушенням вимог частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі", якою встановлене обмеження щодо максимального збільшення ціни за одиницю товару після укладення договору на рівні 10%.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

3. Арбузинською селищною радою 12.11.2020 на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель "Prozorro" оприлюднено оголошення про проведення процедури відкритих торгів щодо закупівлі товару за "ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія" очікуваною вартістю 3 200 000,00 грн (ідентифікаційний номер закупівлі UA-2020-11-12-002130-b).

4. Участь у відкритих торгах щодо закупівлі вказаного товару взяло три учасника, а саме: ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" з остаточною ціновою пропозицією 1 872 000,00 грн, ТОВ "Вєк Технолоджі" з остаточною ціновою пропозицією 2 224 388,40 грн та ТОВ "Енергогазрезерв" з остаточною ціновою пропозицією 2 730 000,00 грн.

5. Згідно з протоколом уповноваженої особи замовника від 03.12.2020 №96 найбільш економічно вигідною визнано пропозицію ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" та прийнято рішення щодо оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти з вказаним товариством договір.

6. Відповідно до гарантійного листа від 27.11.2020 №18-14/3679, наданого ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія", відповідач погодився з істотними умовами проекту договору та можливістю їх включення до договору про закупівлю у разі перемоги на торгах.

7. Відповідно до тендерної пропозиції переможця у відкритих торгах, оформленої ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" за вив. №08-14/4172 від 04.12.2020, вартість електричної енергії становила 1 872 000,00 грн (ціна за 1 кВт*год. - 1,44 грн з ПДВ).

8. За результатами закупівлі 18.12.2020 між Арбузинською селищною радою як замовником та ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" як постачальником було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №47/51 (далі - Договір), відповідно до предмету якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі на умовах цього договору.

9. За умовами наведеного договору сторони погодили, зокрема, таке:

- очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає: 1 300 000 кВт/год. (пункт 2.4);

- обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від потреб і реального фінансування видатків споживача (пункт 2.5);

- строк постачання електричної енергії: до 31.12.2021 (пункт 2.6);

- ціна за 1 кВт*год електричної енергії за цим договором становить 1,44 грн, у т.ч. ПДВ 0,24 грн (пункт 5.1);

- загальна вартість цього договору становить 1 872 000,00 грн, у т.ч. ПДВ - 312 000,00 грн (пункт 5.2);

- зміна ціни за одиницю товару (електричної енергії) може відбуватися відповідно до умов статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" за умови письмового звернення постачальника до споживача та надання постачальником необхідних підтверджуючих документів щодо кожного коливання ціни електроенергії на ринку шляхом підписання додаткової угоди до даного договору. Зміна ціни 1 кВт електроенергії в бік збільшення не більше ніж на 10% у разі коливання ціни електричної енергії на ринку може відбуватись тільки відносно її фактичної вартості, не враховуючи при цьому тариф постачальника на передачу. Ціна послуг з передачі електричної енергії, яка є складовою частиною ціни товару, може бути змінена у відповідності до зміни затвердженого тарифу на послуги з передачі електричної енергії згідно з пунктом 7 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі", залежно від затвердженого тарифу на послуги з передачі електричної енергії Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), відповідно до Законів "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", "Про ринок електричної енергії". У разі зміни розміру регульованих цін (тарифів) на послуги, що надаються на ринку електричної енергії, які постачальник зобов`язаний враховувати при визначені вартості одиниці товару, може змінюватися ціна за одиницю товару пропорційно зміні розміру регульованих цін (тарифів). Такі зміни можуть призвести до збільшення ціни договору пропорційно зміні розміру регульованих цін (тарифів). Зміна ціни за одиницю товару на підставі пункту 7 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" відбувається в аналогічному порядку. У разі установлення Регулятором цін (тарифів) на послуги, що надаються на ринку електричної енергії, які до укладення договору не були передбачені (плата за надання яких не здійснювалася постачальником), але які постачальник буде зобов`язаний врахувати при визначенні вартості одиниці товару, може змінюватися ціна за одиницю товару (електричної енергії) пропорційно розміру регульованих цін (тарифів). Наявність факту зміни ціни за одиницю Товару у зв`язку із зміною регульованих цін (тарифів) і нормативів підтверджується постачальником відповідним обґрунтованим розрахунком структури ціни товару із врахуванням положень нормативно-правових актів Регулятора (пункт 5.3);

- ціна за 1 кВт/год електричної енергії може бути змінена з першого числа місяця, в якому відбудуться такі зміни, що буде відображено в додатковій угоді до договору за згодою сторін. Зменшення ціни за одиницю товару здійснюється без обмежень строків і розмірів (пункт 5.4);

- інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формуванням (пункт 5.6);

- розрахунковим періодом за таким договором є календарний місяць (пункт 5.8);

- цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання електричної енергії до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 13.1);

- постачальник має повідомляти про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не прийме нові умови (пункт 13.2);

- істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю (обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину, дизельного палива, газу та електроенергії) (пункт 13.6).

10. Відповідно до умов пункту 1 Комерційної пропозиції, яка є додатком №3 до договору №47/51 від 18.12.2020, сторони погодили, що ціна (тариф) для здійснення платежів за електричну енергію складає за 1 кВт*год. 1,44 грн з ПДВ.

11. Тобто, умовами укладеного договору сторони узгодили, що його предметом є електрична енергія у кількості 1 300 000 кВт/год вартістю 1,44 грн за одиницю товару на загальну суму 1 872 000 грн.

12. У подальшому ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" зверталося до Арбузинської селищної ради з листами №11-17-35 від 18.01.2021, №11-17-48 від 25.01.2021, №11-17-59 від 23.03.2021, №11-17-103 від 11.03.2021 щодо зміни ціни за одиницю електричної енергії, визначеної у договорі у бік її збільшення.

13. На підтвердження вказаних обставин щодо збільшення цін товариство посилалося на підписання постанови НКРЕКП від 09.12.2020 №2656 та надавало до листів цінові довідки Харківської торгово-промислової палати №1728/20 від 28.12.2020, №142/21 від 21.01.2021, №343/21 від 12.02.2021, №518/21 від 02.03.2021.

14. За таких обставин, за ініціативою ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія", до договору №47/51 від 18.12.2020 про постачання електричної енергії споживачу сторонами внесені зміни, що стосувались змін обсягів поставки та ціни товару, а саме:

1) додатковою угодою №2 від 18.01.2021 сторонами погоджено зміну ціни за одиницю товару та зміну кількості (обсягу) поставки товару за результатами перерахунку цін, зокрема сторони домовилися з 01.01.2021 при визначені ціни (тарифу) електричної енергії за 1 кВт/год застосовувати тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 293,93 грн/МВт/год (без урахування ПДВ) на підставі затвердженої постанови НКРЕКП від 09.12.2020 №2353, керуючись пунктом 7 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі". З урахуванням наведеного внесено зміни до істотних умов договору шляхом підняття ціни за одиницю товару до 1,50444 грн з ПДВ та зменшення обсягу постачання електричної енергії до 1244,317 кВт/год.

2) додатковою угодою №3 від 18.01.2021 сторонами погоджено зміну ціни за одиницю товару та зміну кількості (обсягу) поставки товару за результатами перерахунку цін, зокрема шляхом підняття з 01.01.2021 ціни за одиницю товару до 1,57214 грн за 1 кВт/год електричної енергії та зменшення обсягів постачання електричної енергії до 1190,734 тис кВт/год (з посиланням на довідку Харківської торгово-промислової палати від 28.12.2020 №1728/2).

3) додатковою угодою №5 від 25.01.2021 сторонами погоджено зміну ціни за одиницю товару та зміну кількості (обсягу) поставки товару за результатами перерахунку цін, зокрема шляхом збільшення з 01.01.2021 ціни за одиницю товару до 1,7292 грн за 1 кВт/год електричної енергії та зменшення обсягів постачання електричної енергії до 266,00 тис кВт/год.

4) додатковою угодою №8 від 23.02.2021 сторонами погоджено зміну ціни за одиницю товару та зміну кількості (обсягу) поставки товару за результатами перерахунку цін, зокрема шляхом підняття з 01.02.2021 ціни за одиницю товару до 1,90195 грн за 1 кВт/год електричної енергії та зменшення обсягів постачання електричної енергії до 241,857 тис кВт/год.

5) додатковою угодою №10 від 11.03.2021 сторонами погоджено зміну ціни за одиницю товару та зміну кількості (обсягу) поставки товару за результатами перерахунку цін, зокрема шляхом збільшення з 01.03.2021 ціни за одиницю товару до 2,092 грн за 1 кВт/год електричної енергії та зменшено обсяги постачання електричної енергії до 219,885 тис кВт/год.

15. 05.01.2022 на веб-порталі "Prozorro" Арбузинською селищною радою оприлюднено звіт про виконання договору про закупівлю UA-2020-11-12-002130-b, відповідно до якого сума оплати за договором становила 460 000,00 грн, а кількість поставленого товару (електричної енергії) - 219 885 кВт/год.

16. Отже, до договору №47/51 від 18.12.2020 про постачання електричної енергії споживачу у період з січня по березень 2021 року вносилися зміни, якими зменшено обсяг поставки товару та одночасно збільшено ціну за одиницю товару. Так, упродовж стислого строку передбачену кількість електроенергії зменшено більш ніж на 1 000 000 кВт *год., а ціну за 1 кВт збільшено з 1,44 грн (в тому числі ПДВ) до 2,092 грн (в тому числі ПДВ), тобто загалом на 45,2%.

17. Матеріли справи свідчать також про те, що на виконання умов вищенаведеного договору, з урахуванням зазначених додаткових угод, ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" поставила Арбузинській селищній раді електричну енергію, зокрема:

- протягом січня 2021 року постачальником поставлено замовнику 105 034 кВт/год електроенергії на загальну суму 216 872,73 грн, що підтверджується актами прийому-передачі товарної продукції від 31.01.2021 №47/2013/1/1, від 16.01.2023 №1, від 16.01.2021 №2, від 09.02.2021 №47/2013/1/2;

- протягом лютого 2021 року постачальником поставлено замовнику 46 358 кВт/год електроенергії на загальну суму 88 170,72 грн, що підтверджується актами прийому-передачі товарної продукції від 28.02.2021 №47/51/2/1, від 28.02.2021 №47/2013/2/1;

- протягом березня 2021 року постачальником поставлено замовнику 31 165 кВт/год електроенергії на загальну суму 65 197,11 грн, що підтверджується актами прийому-передачі товарної продукції від 31.03.2021 №47/51/3/1, від 31.03.2021 №47/2013/3/1;

- протягом квітня 2021 року постачальником поставлено замовнику 26 093 кВт/год електроенергії на загальну суму 54 586,48 грн, що підтверджується актами прийому-передачі товарної продукції від 30.04.2021 №47/2013/4/1, від 30.04.2021 №47/51/4/1;

- протягом травня 2021 року постачальником поставлено замовнику 16 813 кВт/год електроенергії на загальну суму 35 172,96 грн, що підтверджується актом прийому-передачі товарної продукції від 20.05.2021 №47/51/5/1.

18. Розрахунок вартості поставленого товару та його оплата на користь ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" відбувалися з урахуванням положень, які містять спірні додаткові угоди №2 від 18.01.2021, №3 від 18.01.2021, №5 від 25.01.2021, №8 від 23.02.2021, №10 від 11.03.2021.

19. Оплата поставленої електричної енергії здійснювалася Арбузинською селищною радою платіжними дорученнями на загальну суму 460 000 грн, у тому числі: від 19.01.2021 на суму 129 727,34 грн, № 50 від 10.02.2021 на суму 25 000 грн, №57 від 10.02.2021 на суму 47 265,04 грн, №65 від 15.02.2021 на суму 14 880,35 грн, №122 від 09.03.2021 на суму 17 821,18 грн, №123 від 09.03.2021 на суму 69 993,87 грн, №143 від 10.03.2021 на суму 355,67 грн, №213 від 08.04.2021 на суму 5 212,39 грн, №214 від 08.04.2021 на суму 59 725,30 грн, №216 від 14.04.2021 на суму 259,42 грн, №243 від 06.05.2021 на суму 54 287,32 грн, №300 від 17.05.2021 на суму 299,16 грн, №314 від 20.05.2021 на суму 35 172,96 грн.

20. Тобто, за період січень - травень 2021 року Арбузинською селищною радою отримано від ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" електричну енергію в кількості 225 463 кВт/год, за яку проведено оплату в загальній сумі 460 000,00 грн з ПДВ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

21. Господарський суд Миколаївської області рішенням від 07.08.2024 у справі №915/1744/23, яке Південно-західний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 31.10.2024, позовні вимоги задовольнив, визнав недійсними додаткові угоди №2 від 18.01.2021, №3 від 18.01.2021, №5 від 25.01.2021, №8 від 23.02.2021, №10 від 11.03.2021 до договору №47/51 про постачання електричної енергії споживачу від 18.12.2020, укладену між Арбузинською селищною радою Первомайського району Миколаївської області та ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія", та стягнув з ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" на розрахункові рахунки Арбузинської селищної ради кошти в сумі 135 333,28 грн.

22. Судові рішення мотивовано тим, що оспорювані додаткові угоди було укладено без належного обґрунтування та документального підтвердження, всупереч умовам договору та нормам Закону "Про публічні закупівлі". При укладенні додаткових угод до договору порушено частину п`яту статті 41 Закону, а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого перевищено гранично допустимі межі такого збільшення та безпідставно зменшено обсяги закупівлі, причиною якого не було урахування фактичного обсягу видатків. Суди зазначили, що внаслідок укладення додаткових угод територіальна громада втратила можливість скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, але електричну енергію по ціні, запропонованій переможцем тендеру, закупити так і не змогла. Натомість була змушена оплачувати поставку товару за ціною значно вищою, ніж встановлена договором, укладеним внаслідок проведення відкритих торгів. Суди також вказали, що отримані відповідачем грошові кошти у сумі 135 333,28 грн є такими, що були безпідставно одержані останнім, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути відповідно до статей 216, 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), а тому позовні вимоги прокурора у відповідній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи

23. ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2024 у справі №915/1744/23 та направити справу на новий розгляд до Господарського суду Миколаївської області; стягнути з Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області на користь ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" судовий збір за подання касаційної скарги.

24. Підставою касаційного оскарження ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" визначило пункти 1 та 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), зазначаючи:

- про неврахування судами попередніх інстанцій правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі";

- про відсутність правового висновку Верховного Суду щодо повноважень прокурора самостійно встановлювати факти порушення законодавства при наявності спеціально уповноваженого на це державного органу, та або виходити за межі вже встановлених спеціально уповноваженим державою органом фактів порушення законодавства у сфері публічних закупівель.

25. Також ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" подало клопотання про передачу справи №915/1744/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а у разі неможливості - на розгляд палати, або об`єднаної палати Верховного Суду, яке мотивовано тим, що наразі відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо повноважень прокурора самостійно встановлювати факти порушення законодавства при наявності спеціально уповноваженого на це державного органу, та або виходити за межі вже встановлених спеціально уповноваженим державою органом фактів порушення законодавства у сфері публічних закупівель.

26. Від Заступника керівника Первомайської окружної прокуратури надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому прокурор заперечує викладені у скарзі доводи та просить відмовити у задоволенні касаційної скарги. Також прокурор вважає відсутніми підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду або палати, об`єднаної палати Верховного Суду.

27. Прокурор, зокрема, зазначає:

- прокуратура наділена правом опрацьовувати та аналізувати інформацію, оприлюднену в електронній системі закупівель, та використовувати її з метою встановлення наявності підстав для застосування представницьких повноважень;

- обставини того, що контролюючий орган не вбачав у додаткових угодах від 18.01.2021 №2, від 23.02.2021 №8 та від 11.03.2021 №10 порушень законодавства та інтересів держави, не свідчить про відсутність таких порушень, а навпаки свідчить про бездіяльність з боку Арбузинської селищної ради та Південного офісу Держаудитслужби щодо захисту інтересів держави, а тому наявність у прокурора права для звернення до суду з відповідним позовом;

- додатковими угодами від 18.01.2021 №2, від 18.01.2021 №3 та від 25.01.2021 №5 до договору зміни щодо збільшення ціни застосовані не на майбутнє, а з 01.01.2021, тобто для товару, який вже був поставлений на дату узгодження змін до правочину;

- під час укладання сторонами додаткових угод від 18.01.2021 №3, від 25.01.2021 №5, від 23.02.2021 №8, від 11.03.2021 №10 до договору від 18.12.2020 №47/51 про постачання електричної енергії споживачу сторонами порушено вимоги Закону "Про публічні закупівлі", а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення більше ніж на 10% за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого перевищено гранично допустимі межі такого збільшення та безпідставно зменшено обсяги закупівлі, причиною якого не було урахування фактичного обсягу видатків;

- у клопотанні відповідача не наведено мотивів на підтвердження підстав вважати, що передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду сприятиме забезпеченню сталого розвитку права та формуванню єдиної правозастосовної практики, зокрема: не наведено постанов Верховного Суду, в яких містяться різні або суперечливі правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що може свідчити про відсутність сталої судової практики з цього питання; не вказано, які саме підстави можуть зумовити виникнення чисельних спорів у цій категорії справ у майбутньому; не обґрунтовано наявності інших критеріїв, за якими спір, що виник у цій справі, відповідає ознакам виключної правової проблеми, як у кількісному, так і якісному вимірах.

28. Відповідач подав відповідь на відзив, в якому зазначив про незгоду з наведеними прокурором доводами, викладеними у відзиві на касаційну скаргу, та просив задовольнити касаційну скаргу.

29. Верховний Суд ухвалою від 12.02.2025 зупинив провадження у справі №915/1744/23, відкрите за касаційною скаргою ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2024 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2024, до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

30. Розгляд справи №920/19/24 завершено прийняттям постанови від 21.11.2025 (повний текст постанови оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15.12.2025), у зв`язку з чим, Верховний Суд ухвалою від 13.01.2026 поновив касаційне провадження у справі №915/1744/23.

Позиція Верховного Суду

Щодо клопотання ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" про передачу справу №915/1744/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а у разі неможливості - на розгляд палати, або об`єднаної палати Верховного Суду

31. Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що наразі відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо повноважень прокурора самостійно встановлювати факти порушення законодавства при наявності спеціально уповноваженого на це державного органу, та або виходити за межі вже встановлених спеціально уповноваженим державою органом фактів порушення законодавства у сфері публічних закупівель. ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" вважає, що відсутність правового висновку Великої Палати Верховного Суду з цього питання містить виключну правову проблему, і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

32. Відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

33. Тобто, по-перше, правова проблема має існувати не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності; мають існувати обставини, з яких вбачається, що відсутня стала судова практика у відповідних питаннях, поставлені правові питання не визначені на нормативному рівні, відсутні процесуальні механізми вирішення такого питання тощо; по-друге, вирішення виключної правової проблеми вплине на забезпечення сталого розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

34. Про виключність правової проблеми з точки зору якісного критерію можуть свідчити такі обставини: з касаційної скарги вбачається, що суди припустилися явної й грубої помилки у застосуванні норм процесуального та матеріального права, в тому числі свавільного розпорядження повноваженнями, й перегляд справи Великою Палатою Верховного Суду потрібен з метою унеможливлення її повторення у подальшій судовій діяльності; норми матеріального чи процесуального права були застосовані судами першої чи апеляційної інстанцій таким чином, що постає питання щодо дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між приватними та публічними інтересами; наявні колізії в нормах матеріального права, що викликає необхідність у застосуванні аналогії закону чи права, або постає питання щодо дотримання принципу верховенства права.

35. При цьому справа буде мати принципове значення, якщо йдеться про правове питання, яке потребує пояснення і зустрічається у невизначеній кількості справ у разі, якщо надана на нього відповідь піддається сумніву або якщо існують різні відмінні позиції і це питання ще не вирішувалося вищою судовою інстанцією, а також необхідне тлумачення щодо застосування нових законів. Разом з тим не є виключною правовою проблемою правове питання, відповідь на яке є настільки ясною і чіткою, що вона може бути знайдена без будь-яких проблем.

36. Верховний Суд зазначає, що застосування таких критеріїв є сталим і послідовним, викладеним Верховним Судом і Великою Палатою Верховного Суду, у низці судових рішень (наприклад, від 10.07.2019 у справі №431/5643/16-ц, від 28.04.2020 у справі №357/13182/18, від 23.06.2020 у справі №910/8130/17, від 09.07.2020 у справі №610/1065/18, від 15.09.2020 у справі №910/32643/15, від 13.10.2020 у справі №640/17296/19, від 23.10.2020 у справі №906/677/19, від 14.04.2021 у справі №757/50105/19, від 22.04.2021 у справі №640/6432/19, від 28.04.2021 у справі №916/1977/20, від 18.05.2021 у справі №758/733/18), адже виключна правова проблема, необхідність для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики є оціночними поняттями.

37. Разом з тим колегія суддів зазначає, що доводи клопотання ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а у разі неможливості - на розгляд палати, або об`єднаної палати Верховного Суду не містять аргументовано переконливого обґрунтування наявності глибоких розходжень у судовій практиці щодо застосування однієї і тієї ж норми права, в тому числі наявності правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному у справах з подібними правовідносинами; не викладено правової проблеми, яка б потребувала узгодження висновків Верховного Суду, зроблених за результатами розгляду справ судами різних юрисдикцій; за відсутності також і посилання на справи, у яких виникає проблема правозастосування з подібними правовідносинами.

38. Крім того колегія суддів зазначає, що згідно з частиною першою статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

39. Отже, питання застосування норм матеріального та процесуального права вирішує суд касаційної інстанції під час розгляду касаційної скарги відповідно до його повноважень.

40. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що питання відносно повноважень прокурора щодо можливості встановлювати факти порушення законодавства при наявності спеціально уповноваженого на це державного органу може бути вирішено колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду як належним судом, у зв`язку з чим не вбачає підстав для передачі справи №915/1744/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

41. Також колегія суддів враховує, що доводи скаржника про необхідність вирішення виключної правової проблеми для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики не є підставою для передачі справи на розгляд палати або об`єднаної палати Верховного Суду.

Щодо повноважень прокурора.

42. Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

43. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі: порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

44. За приписами частини четвертої статті 23 наведеного Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

45. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

46. Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 визначено, що під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, у зв`язку із чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову та зазначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

47. З контексту викладеного вище рішення Конституційного суду України, враховуючи положення чинного законодавства, вбачається, що прокурором прояв порушення інтересів держави визначається самостійно з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

48. Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17).

49. У даному випадку порушенням інтересів держави прокурор обґрунтовує тим, що відповідачами під час виконання умов укладеного договору про закупівлю порушено вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності (внаслідок безпідставного збільшення ціни за отриману продукцію та зменшення її обсягів), що призводить до протиправного витрачання публічних коштів, унеможливлює раціональне та ефективне їх використання, може призвести до грубого порушення конституційних прав громадян. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та не сприяє забезпеченню виконання нею основних функцій та завдань.

50. Суд також зауважує, що вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

51. Зі змісту положень частини четвертої статті 53 ГПК, частини третьої статті 23 Закону "Про прокуратуру" вбачається, що прокурор, звертаючись до суду з позовною заявою в інтересах держави, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким не здійснюється або неналежним чином здійснюється захист цих інтересів.

52. У даній справі прокурор звертається до господарського суду в інтересах держави особі Південного офісу Держаудитслужби, від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, Арбузинської селищної ради.

53. Відповідно до статті 7 Закону "Про публічні закупівлі" контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю. Здійснення державного фінансового контролю, згідно зі статтею 1 Закону "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

54. Таким органом відповідно до Положення про Державну аудиторську службу України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, є Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба), яка здійснює контроль за дотриманням законодавства про державні закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункти 3, 9 пункту 4 Положення).

55. Враховуючи викладене, Державна аудиторська служба України, будучи центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та її міжрегіональні територіальні органи є ключовими суб`єктами, які виявляють порушення вимог бюджетного законодавства та фінансової дисципліни при здійсненні державних закупівель.

56. Таким чином, Південний офіс Держаудитслужби в особі управління в Миколаївській області є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах на території Миколаївської області. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.11.2019 у справі №912/2887/18, а також у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

57. Суди установили, що за даними оприлюдненого 30.11.2021 на веб-порталі "ProZorro" висновку про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2020-11-12-002130-b, складеного фахівцями управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, орган контролю зобов`язав замовника здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку. Водночас, на теперішній час в електронній системі публічних закупівель відсутні відомості щодо реального усунення порушень, а статус таких порушень визначено як "порушення виявлено".

58. Враховуючи викладене, у зв`язку з неусуненням замовником виявлених порушень та відсутністю на веб-порталі "ProZorro" інформації про оскарження висновку, окружною прокуратурою направлено запити №54-5161 вих-23 від 06.10.2023 на адресу Південного офісу Держаудитслужби та №54-3872вих-23 від 28.07.2023 на адресу управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області в порядку статті 23 Закону "Про прокуратуру", з проханням повідомити орган прокуратури про вжиті органом контролю заходи до усунення встановлених порушень, зокрема шляхом оскарження спірних додаткових угод до договору у судовому порядку, вжиття заходів до повернення державі коштів за недійсними правочинами.

59. Разом із тим, контролюючим органом у своїх листах від 11.08.2023 №151425-17/1646-2023, від 19.10.2023 № 151431-17/2156-2023 повідомлено про відсутність підстав для звернення до суду з відповідним позовом через брак відповідних повноважень.

60. Отже, у спірних правовідносинах орган контролю самоусунувся від вирішення питання про пред`явлення позову для усунення порушень законодавства, обґрунтовуючи це відсутністю повноважень. При цьому, Верховний Суд вважає Держаудитслужбу належним позивачем у справах зазначеної категорії, про що наголошено у постановах в справах №924/1237/17, №826/9672/17, №924/1256/17, №906/296/18, № 912/895/18, №925/682/18, № 909/545/18, №924/1256/17 тощо.

61. Також суди установили, що не було вжито відповідних заходів з метою захисту інтересів держави і Арбузинською селищною радою, яка є розпорядником бюджетних коштів, яка у відповіді на відповідне звернення прокурора про необхідність вжиття заходів щодо оскарження додаткових угод та повернення надмірно сплачених за договором коштів зазначила, що відповідних заходів не вживала у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору.

62. Отже, не зважаючи на наявність повноважень у органів, наділених законодавцем захищати інтереси держави, обізнаність про виявлені порушення законодавства та безпідставне витрачання бюджетних коштів, Південний офіс Держаудитслужби та Арбузинська селищна рада не вживали заходів для усунення порушень законодавства та інтересів держави при укладанні договору про закупівлю електричної енергії, а також повернення надміру сплачених коштів до бюджету. Наведене свідчить про те, що Південний офіс Держаудитслужби та Арбузинська селищна рада, будучи обізнаними про порушення законодавства при виконанні вищевказаного договору про закупівлю електричної енергії, не вживали заходів щодо звернення з відповідним позовом до суду з метою захисту інтересів держави.

63. Наведене утворює собою передбачений вимогами Конституції України та Закону "Про прокуратуру" винятковий випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженими органами функцій із їх захисту, та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Південного офісу Держаудитслужби та Арбузинської селищної ради.

64. Як було зазначено вище, на час вирішення спору в електронній системі публічних закупівель відсутні відомості щодо реального усунення виявлених порушень, а статус їх визначено як "порушення виявлено".

65. За таких обставин, прокурор належним чином обґрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави у цій справі та дотримався визначеного нормою статті 23 Закону "Про прокуратуру" порядку подання відповідного позову.

66. У касаційній скарзі ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" вказує, що єдиний орган, якому державою надано повноваження на перевірки державних закупівель та встановлення фактів порушення законодавства під час виконання договорів, це Державна аудиторська служба України. Жоден інший державний орган, зокрема, органи прокуратури, не можуть привласнювати собі функції та брати на себе повноваження інших органів.

67. Колегія суддів зазначає, що повноваження прокурора із здійснення представництва інтересів держави в суді визначені статтею 23 Закону "Про прокуратуру", відповідно до частини першої якої прокурор вправі здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді.

68. Відповідно, для реалізації зазначених повноважень прокурор може здійснювати власну оцінку виявленої ним інформації про порушення інтересів держави.

69. Згідно з рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 "інтереси держави" є оціночним поняттям, у зв`язку із чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову та зазначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

70. Тобто, повноваження прокурора щодо опрацювання та аналізу інформації, оприлюдненої в електронній системі закупівель, та її використання, здійснюються прокурором з метою встановлення наявності/відсутності підстав для представництва інтересів держави в суді, а не з метою реалізції державної політики у сфері державного фінансового контролю, що належить до повноважень Державної аудиторської служби.

71. У контексті норми статті 23 Закону "Про прокуратуру" протиправність дій та рішень держаних органів, інших суб`єктів господарювання, про які зазначає прокурор у позові, поданому в інтересах держави, встановлюється повноважним судом. Водночас прокурор лише ініціює розгляд справи в суді.

72. З урахуванням наведеного, у випадку звернення прокурора до суду з позовом про захист інтересів держави з дотриманням вимог статті 23 "Про прокуратуру" (щодо підстав та порядку подання позовної заяви), у суду відсутні підстави для залишення цього позов без розгляду, а відповідний спір має бути вирішений по суті.

73. Крім того, посилаючись на відсутність у прокурора повноважень на самостійне встановлення фактів порушення інтересів держави, скаржник не спростовує належність та допустимість доказів, отриманих на підтвердження обставин порушення інтересів держави як зі сторони Держаудитслужби, так і зі сторони прокуратури, а також не заперечує сам факт існування обставин щодо укладення оспорюваних додаткових угод, їх зміст тощо.

74. З огляду на викладене, у зв`язку із наявністю повноважень прокурора на представництво інтересів держави у спірних правовідносинах та встановленням судами обставин дотримання прокурором вимог статті 23 Закону "Про прокуратуру" щодо порядку пред`явлення такого позову, наведені скаржником доводи не можуть бути підставою ні для залишення позову без розгляду у розумінні статті 226 ГПК, ні для відмови в його задоволенні у розумінні відповідних норм матеріального та процесуального права.

Щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі"

75. У цій частині доводів скаржник вказує, що апеляційним судом було проігноровано, той факт, що додатковою угодою №3 від 18.01.2021 було збільшено ціну на 9,2%, тобто не було перевищено відсотку, на який Законом "Про публічні закупівлі" дозволяється проводити збільшення ціни. У сукупності вказаними додатковими угодами було перевищено встановлений цим Законом можливий відсоток на збільшення ціни, однак цей факт не є підставою вважати кожну додаткову угоду недійсною.

Скаржник вважає, що виходячи з висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, та логіки Закону "Про публічні закупівлі" суд мав визнати недійсним тільки додаткову угоду №5 від 25.01.2021, оскільки саме цією додатковою угодою було перевищено відсоток на збільшення ціни.

76. Щодо наведених доводів колегія суддів зазначає таке.

77. Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом "Про публічні закупівлі" (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час укладення договору про закупівлю та оспорюваних додаткових угод до нього).

78. З аналізу положень Закону "Про публічні закупівлі" вбачається те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель і повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного та Господарського кодексів України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (постанова Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №926/3421/22).

79. Згідно із частиною четвертою статті 3 Закону "Про публічні закупівлі" відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

80. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

81. У частині першій статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

82. Як установили суди попередніх інстанцій, сторони, уклавши за результатом проведеної процедури закупівлі Договір постачання електричної енергії, погодили всі його істотні умови, у тому числі предмет, ціну та строк виконання зобов`язань, що узгоджується з приписами Закону "Про публічні закупівлі".

83. Предметом розгляду у цій справі є вимоги про визнання недійсними додаткових угод до договору як таких, що суперечать положенням Закону "Про публічні закупівлі", та стягнення надмірно сплачених за ними коштів у зв`язку підвищенням ціни на товар, з огляду на що колегія суддів відзначає таке.

84. Згідно із частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

85. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК).

86. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

87. Згідно з частиною першою статті 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

88. Відповідно до частини першої статті 652 ЦК у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

89. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

90. Із системного аналізу наведених норм ЦК та Закону "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.

91. За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону "Про публічні закупівлі"). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.

92. Так, згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

93. Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" унормовано на рівні не більше 10%.

94. До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни необхідно враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10% значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю (див. пункти 139, 140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24).

95. Також Велика Палата Верховного Суду у пунктах 206, 207 постанови від 21.11.2025 у справі №920/19/24 вказала, що зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 вказаного Закону стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.

96. Отже, у постановах від 21.11.2025 у справі №920/19/24, від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

97. Верховний Суд неодноразово зауважував, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний уже укладений договір і щоб не проводити новий тендер закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної у договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (постанови Верховного Суду від 12.11.2024 у справі №910/19784/23, від 10.09.2024 у справі №918/703/23, від 02.07.2024 у справі №910/13579/23, від 14.05.2024 у справі №917/1010/22).

98. Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:

(1) відбувається за згодою сторін, зокрема шляхом підписання додаткових угод до основного договору про закупівлю;

(2) збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;

(3) коливання ціни такого товару на ринку має бути обґрунтоване і документально підтверджене постачальником;

(4) ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%;

(5) така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;

(6) загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

99. У розрізі наведеного колегія суддів відзначає, що метою Закону "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку (постанови Верховного Суду: від 10.12.2024 у справі №924/413/24, від 15.10.2024 у справі №918/18/24, від 08.10.2024 у справі №918/728/23).

100. Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість усім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

101. Колегія суддів ураховує, що застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.

102. Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону "Про публічні закупівлі".

103. Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.

104. Отже, дотримання сторонами договору про закупівлю імперативних вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі", що передбачає спосіб та порядок зміни ціни за одиницю товару, є обов`язковим. Відповідно, у разі порушення таких вимог можуть наставити правові наслідки, передбачені статтями 215, 216 ЦК.

105. Так, згідно із частиною першою статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

106. Частиною третьою статті 215 ЦК визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

107. За частиною першою статті 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

108. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

109. У справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій установили, що до договору №47/51 від 18.12.2020 про постачання електричної енергії споживачу у період з січня по березень 2021 року вносилися зміни, якими зменшено обсяг поставки товару та одночасно збільшено ціну за одиницю товару. Так, упродовж стислого строку передбачену кількість електроенергії зменшено більш ніж на 1 000 000 кВт *год., а ціну за 1 кВт збільшено з 1,44 грн (в тому числі ПДВ) до 2,092 грн (в тому числі ПДВ), тобто загалом на 45,2%.

110. З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що оскільки оспорюваними додатковими угодами сторони збільшили ціну за одиницю товару понад 10% від ціни, що була визначена сторонами в основному Договорі, укладення таких суперечить вимогам ЦК та Закону "Про публічні закупівлі", зокрема пункту 2 частини п`ятої статті 41.

111. Суд відхиляє посилання скаржника на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, від 18.07.2024 у справі №916/944/22, адже оскаржувані судові рішення ним не суперечать. Водночас наведене скаржником тлумачення правозастосування Верховним Судом норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" не відповідає його дійсному змісту.

112. Крім того колегія суддів враховує, що висновки судів про задоволення позову обґрунтовані не лише обставинами перевищення сторонами максимально можливого відсотку збільшення ціни товару, а й обставинами ненадання постачальником належних доказів зміни ціни на ринку у бік збільшення, як підстави для укладення відповідних угод.

113. Так, надавши оцінку наявним у справі доказам, суди зазначили, що:

- у наданих товариством довідках Харківської торгово-промислової палати не міститься порівняння, дослідження, яке б підтверджувало факт процесу коливання;

- цінові довідки, які постачальник надавав споживачу на підтвердження необхідності підвищення ціни на електроенергію, не містять даних щодо порівняння чинної ринкової ціни на товар з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку як у бік збільшення, так і у бік зменшення, тобто проведених досліджень коливання ринку. Отже, вказані документи не відображають інформацію, яка надає можливість стверджувати про коливання, оскільки не відображено дослідження динаміки цін, а отже встановити її рух у бік збільшення чи зменшення та підтвердити факт наявності коливання ціни;

- кожна цінова довідка Харківської торгово-промислової палати, якими ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" обґрунтовувало необхідність укладання додаткових угод, носить виключно фактографічно-інформаційний характер.

114. Відтак, доводи касаційної скарги про наявність підстав для зміни або скасування оскаржуваних судових рішень не підтвердились.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судових витрат

115. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

116. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК).

117. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги.

118. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

1.Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про передачу справу №915/1744/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, палати або об`єднаної палати Верховного Суду.

2.Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" залишити без задоволення.

3.Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2024 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2024 у справі №915/1744/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.Р. Кібенко

В.І. Студенець