СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Харків Справа №917/2090/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Плахов О.В. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,

за участю представників:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) не з`явився,

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) Кузьменко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» (вх.№2439П від 17.11.2025) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 (м. Полтава, суддя Сірош Д.М., повне рішення складено 31.03.2025) та на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 31.03.2025 (м. Полтава, суддя Сірош Д.М., повне додаткове рішення складено 01.04.2025) у справі №917/2090/24

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика», м. Харків,

до Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Горішні Плавні, Полтавська область,

про стягнення суми основного боргу, 3 % річних, інфляційних та пені

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариство «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Горішні Плавні, Полтавська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика», м. Харків,

про стягнення штрафу та збитків, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення 1 019 436,16 грн заборгованості за укладеним сторонами договором поставки №1456 від 14.06.2021, з яких: 892 989,23 грн - сума основного боргу, 59 580, 41 грн пеня, 51 056,22 грн - інфляційні втрати, 15 810,30 грн 3 % річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки в частині своєчасного та в повному обсязі здійснення розрахунків за отриману продукцію.

23.12.2024 відповідач звернувся до Господарського суду Полтавської області із зустрічним позовом, в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» штраф за прострочення поставки товару в сумі 833 861,63 грн та збитки, спричинені нереєстрацією податкових накладних в сумі 775 382,35 грн.

Зустрічний позов обґрунтовував тим, що:

- ПрАТ «Полтавський ГЗК» платіжним дорученням № 7291 від 18.02.2022 здійснив попередню оплату в сумі 298 619,00 грн, в т. ч. ПДВ 49 769,83 грн, на підставі рахунку № 1 від 18.02.2022, згідно з умовами Договору та Специфікації № 3 постачання продукції мало відбутися до 18.06.2022 (період 120 календарних днів з 19.02.2022 до 18.06.2022), проте ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» порушило умови та строки поставки, здійснивши поставку 04.03.2024, тобто пізніше на півтора роки від встановленого договором строку, що відповідно до пункту 5.2 Договору № 1456 є підставою для стягнення з постачальника штрафу, розмір якого за період з 19.06.2022 до 15.12.2022 складає 833 861,63 грн.

- всупереч вимогам пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» не зареєструвало у визначений законом строк податкові накладні за господарськими зобов`язаннями, у зв`язку з чим ПрАТ «Полтавський ГЗК» втратив право на включення 775 382,35 грн суми податку на додану вартість до податкового кредиту, що призвело до зайвої сплати ПрАТ «Полтавський ГЗК» цієї суми до бюджету, тобто спричинило Покупцеві збитки на вказану суму.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА» задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариство «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА» 1 019 436,16 грн заборгованості за договором поставки №1456 від 14.06.2021, з яких: 892 989,23 грн - сума основного боргу, 59 580, 41 грн пеня, 51 056,22 грн - інфляційні втрати, 15 810,30 грн - 3% річних.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА» 15291,54 грн судового збору.

Зустрічний позов Приватного акціонерного товариства «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА» на користь Приватного акціонерного товариство «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» 824 734,35 грн штрафу.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА» на користь Приватного акціонерного товариство «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» 19 310,93 грн судового збору.

Крім того, оскільки під час ухвалення рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 у справі №917/2090/24 не було вирішено позовну вимогу про стягнення 775 382,35 грн збитків, Господарським судом Полтавської області ухвалено додаткове рішення від 31.03.2025, яким стягнуто з ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА» на користь Приватного акціонерного товариства «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» 775 382,35 грн збитків.

Ухвалюючи оскаржуване рішення від 19.03.2025 в частині задоволення первісного позову, місцевий господарський суд виходив з того, що:

- позивач за первісним позовом належним чином виконав зобов`язання за договором, поставивши відповідачу за первісним позовом обумовлений договором товар, жодних претензій з боку відповідача щодо якості, об`єму або строків поставки матеріали справи не містять, разом з цим, відповідач за первісним позовом, порушуючи взяті на себе зобов`язань за вказаним договором, плату за поставлену продукцію в повному обсязі не здійснив, у зв`язку чим у нього виникла заборгованість перед позивачем на суму 829 989,23 грн., яка відповідачем не спростована, а тому первісний позов в частині стягнення з відповідача за первісним позовом зазначеної заборгованості підлягає задоволенню;

- перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, місцевий господарський суд суд дійшов висновку, що він є арифметично правильними, тому позов в частині стягнення 59 580,41 грн пені також підлягає задоволенню.

- здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 51 056,22 грн. інфляційних втрат та 15 810,30 грн. 3 % річних за період 15.03.2024 - 16.10.2024, місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є правомірними, обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі ;

Ухвалюючи оскаржуване рішення від 19.03.2025 та додаткове рішення від 31.03.2025 щодо зустрічного позову, місцевий господарський суд виходив з того, що:

- ПрАТ «Полтавський ГЗК» платіжним дорученням № 7291 від 18.02.2022 здійснив попередню оплату в сумі 298 619,00 грн, в т. ч. ПДВ 49 769,83 грн, на підставі рахунку № 1 від 18.02.2022, отже згідно з умовами Договору та Специфікації № 3 постачання продукції мало відбутися до 18.06.2022 (період 120 календарних днів з 19.02.2022 до 18.06.2022), однак ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» порушило умови та строки поставки, здійснивши поставку 04.03.2024, тобто пізніше на півтора роки від встановленого договором строку; зазначена обставина відповідно до пункту 5.2 Договору № 1456 є підставою для стягнення з постачальника штрафу, розмір якого за період з 19.06.2022 до 15.12.2022 складає 833 861,63 грн.;

- перевіривши розрахунок штрафу, суд встановив, що розрахунок є правильним, тому вимога про стягнення 833 861,63 грн штрафу за період з 19.06.2022 до 15.12.2022 підлягає задоволенню;

- постачальником не було зареєстровано частину податкових накладних за певними операціями з постачання в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим ПрАТ «Полтавський ГЗК» втратив право на включення 775 382,35 грн суми податку на додану вартість до податкового кредиту, що призвело до зайвої сплати ПрАТ «Полтавський ГЗК» цієї суми до бюджету, тобто спричинило покупцеві збитки на вказану суму;

- ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» не скористалося своїм правом на оскарження рішення контролюючого органу про зупинення реєстрації податкових накладних, а лише оскаржило до суду рішення контролюючого органу про відповідність критеріям ризиковості ТОВ «НВП «Залізничавтоматика», період ризиковості з 04.02.2020 року;

- наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту ПрАТ «Полтавський ГЗК», а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи, отже вбачаються наявними усі елементи складу господарського правопорушення, а тому є підстави стверджувати про наявність вини ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» у завданні збитків ПрАТ «Полтавський ГЗК» на суму 775 382,35 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» із вказаними рішеннями суду першої інстанції не погодилося, звернулося до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 у справі № 917/2090/24 в частині задоволення зустрічного позову щодо стягнення з ТОВ НВП «Залізничавтоматика» штрафу та рішенням господарського суду Полтавської області від 31.03.2025 у справі № 917/2090/24 щодо стягнення з ТОВ НВП «Залізничавтоматика» збитків та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» зазначає наступне:

- за розрахунком, здійсненим позивачем, розмір штрафу складає 833 861,63 грн за період з 19.06.2022 до 15.12.2022, проте такий розрахунок не є обґрунтованим, оскільки обумовлені у Специфікаціях строки поставки були змінені з ініціативи відповідача, у зв`язку з обставинами, які не залежали від Постачальника; позивач неодноразово звертався до Покупця з повідомленням про готовність обладнання до поставки, більше того, не нараховував при цьому обумовлені Договором штрафи за зберігання з вини замовника такого обладнання та просив підписати відповідні Додаткові угоди щодо такого зберігання, проте подібні звернення повністю проігноровані Покупцем;

- підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення зобов`язання (ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України), проте ТОВ НВП Залізничавтоматика» жодним чином свої зобов`язання не порушило та умови договору виконувало належним чином, разом з цим, через неправомірну і недобросовісну поведінку відповідача позивач поніс збитки та фінансові втрати;

- ТОВ НВП «Залізничавтоматика» було вчинено всі необхідні дії в обумовлені чинним податковим законодавством України строки щодо реєстрації податкових накладних, на які у своєму позові посилається відповідач., при цьому позивач неодноразово надсилав докази реєстрації таких накланих та документи, що підтверджують його намір щодо їх розблокування, отже у даному випадку відсутня неправомірна поведінка Позивача чи недодержання останнім закону, що призвело до збитків зі сторони Відповідача;

- ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» було оскаржено до суду рішення Комісії ГУ ДПС у Харківській області про відповідність Підприємства критеріям ризиковості п. 8. За результатами цього оскарження рішеннями судів першої і другої інстанцій (Постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2022 року по справі 520/6486/21) визнано протиправним та скасовано рішення Комісії ГУ ДПС у Харківській області про відповідність Підприємства критеріям ризиковості та зобов`язано виключити Підприємство з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості і на виконання цих рішень Головним управлінням ДПС у Харківській області ТОВ НВП «Залізничавтоматика» виключено з реєстру ризикових.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2025, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика», м. Харків, (вх. № 916 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 у справі №917/2090/24 та на рішення господарського суду Полтавської області від 31.03.2025 у справі № 917/2090/24 та призначено справу до розгляду (головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Шутенко І.А.).

ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» 08.05.2025, тобто у встановлений судом строк, подав через систему «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу, в якому проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

25.06.2025 від ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» надійшли додаткові пояснення у справі.

Свої заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та у додаткових поясненнях у справі, обґрунтовує тим, що :

- із наявної у справі переписки сторін вбачається, що саме з вини постачальника не відбулася своєчасна постачання товару, а його твердження про зміни строків постачання з ініціативи ПрАТ «Полтавський ГЗК» є безпідставними;

- постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2022 року по справі 520/6486/21) визнано протиправним та скасовано рішення Комісії ГУ ДПС у Харківській області про відповідність підприємства Постачальника критеріям ризиковості та зобов`язано виключити підприємство Постачальника з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості, разом з цим, в даному судовому акті нічого не сказано про обов`язок контролюючого органу скасувати рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації ПН, отже ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» повинно було оскаржувати не тільки свою ризиковість, а й рішення про блокування (зупинення) ПН;

- саме від дій постачальника, визначених законом та необхідних для реєстрацію ПН в ЄРПН, та від ефективного оскарження рішення, дії чи бездіяльності контролюючого органу, які перешкодили виконанню цього обов`язку, залежить реалізація покупцем права на податковий кредит.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 (головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Шутенко І.А.) апеляційну скаргу ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» (вх.№916П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 31.03.2025 у справі № 917/2090/24 задоволено.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 у справі №917/2090/24 скасовано в частині задоволення зустрічного позову.

Додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 31.03.2025 у справі №917/2090/24 скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В решті рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 у справі №917/2090/24 залишено без змін.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА» 28 802,10 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Приватне акціонерне товариство «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 у справі №917/2090/24 повністю; рішення Господарського суду Полтавської області 19.03.2025 та додаткове рішення від 31.03.2025 залишити в силі. Судові витрати покласти на ТОВ «НВП «Залізничавтоматика».

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.10.2025 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» задоволено частково.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 у справі №917/2090/24 скасовано в частині відмови у задоволенні вимог Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» про стягнення штрафу за прострочення поставки товару у сумі 833 861,63 грн та передано справу у зазначеній частині на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2025, у частині якою переглянуте додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 31.03.2025 у справі № 917/2090/24, залишено без змін.

17.11.2025 справа №917/2090/24 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2025 для розгляду справи №917/2090/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя-доповідач Гетьман Р.А., суддя Плахов О.В., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2025 прийнято справу №917/2090/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» (вх.№2439П від 17.11.2025) до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя-доповідач Гетьман Р.А., суддя Плахов О.В., суддя Хачатрян В.С.

Від Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» надійшли письмові пояснення (вх.№13821 від 28.11.2025), в якому останнє просить рішення Господарського суду Полтавської області від 19 березня 2025 року щодо задоволення зустрічного позову ПрАТ «Полтавський ГЗК» до ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» в частині стягнення штрафу за прострочення поставки товару в сумі 833 861,63 грн залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» в цій частині залишити без задоволення; судові витрати покласти на ТОВ «НВП «Залізничавтоматика».

У наданих письмових поясненнях ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» посилається на те, зокрема, що, листування між сторонами велося по трьом різним договорам; листи ПрАТ «Полтавський ГЗК» №642/4670 від 05.08.2022р. та №669/4670 від 15.08.2022р. не містять прохання про перенесення термінів поставки по Договору №1456 від 14.06.2021, зазначені листи стосуються Договору №196 від 02.02.2022 року. На думку ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», ним надіслано запит на перенесення терміну відвантаження та оплат на пізніший термін зовсім по іншому договору, що виключає висновок про зволікання з боку ПрАТ «Полтавський ГЗК» в прийнятті продукції по Договору №1456 від 14.06.2021, а отже і виключає висновок суду про відсутность порушень з боку ТОВ «НВП «Залізничавтоматика».

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№13867 від 01.12.2025), в якому останнє просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2024 року по справі №917/2090/24 в частині задоволення у повному обсязі зустрічного позову Приватного акціонерного товариство «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» щодо стягнення по справі №917/2090/24 з Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА» на користь Приватного акціонерного товариства «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» штрафу у сумі 833 861, 63 грн та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.

У додаткових поясненнях апелянт посилається на те, зокрема, що ним додано листування, яке підтверджувало заборгованість відповідача (позивача за зустрічним позовом) та ухилення від виконання ним зобов`язань за договором №1456 та іншими договорами, укладеними між сторонами; кожен доданий до апеляційної скарги лист містить вимогу до відповідача щодо виконання свого обов`язку щодо оплати поставленого товару саме за договором №1456, а також підтверджує зміни графіків поставки обладнання саме за ініціативою відповідача (позивача за зустрічним позовом).

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» надійшла заява (вх.№13902 від 02.12.2025), в якій останнє просить визнати обставини щодо порушення строку на подання доказів у суді першої інстанції винятковими; поновити строк на подання доказів в апеляційній інстанції; прийняти та долучити додані до цього клопотання письмові докази; визнати дії представника Відповідача та підприємства Відповідача з подання завідомо безпідставного позову та систематичне введення суду в оману такими, що мають ознаки зловживання процесуальними правами та застосувати до зазначеної сторони заходи передбачені ст.ст. 43, 131, 132, 133, 135 ГПК України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» (вх.№2439П від 17.11.2025) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 31.03.2025 у справі №917/2090/24 до розгляду на "19" січня 2026 р. об 11:45 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.01.2026 задоволено клопотання представника Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» - адвоката Кузьменко С.В. про її участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/2090/24 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №917/2090/24, яке призначено на 19.01.2026 об 11:45 год, та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю представника Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» - адвоката Кузьменко С.В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного заявника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 оголошено перерву у розгляді справи №917/2090/24 до « 04» лютого 2026 р. о 09:45 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2026 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» - адвоката Кузьменко С.В. про її участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/2090/24, яке відбудеться 04.02.2026 о 09:45 год у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №917/2090/24, яке відбудеться 04.02.2026 о 09:45 год провести за участю представника Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» - адвоката Кузьменко С.В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Представник апелянта у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Ухвала Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 доставлена ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» до електронного кабінету в системі «Електронний суд» 19.01.2026 після 17.00 год та вважається врученою 20.01.2026.

Ураховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, судом здійснено дії щодо їх належного повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, забезпечення судом реалізації учасниками судового процесу права приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, сприяння у наданні їм достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та поданні процесуальних документів, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у даному судовому засіданні.

Представник приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» заперечив проти вимог апеляційної скарги у частині апеляційного перегляду та просив залишити оскаржуване рішення суду без змін.

З урахуванням викладеного, предметом апеляційного перегляду є рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 виключно у частині розгляду зустрічних позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» на користь Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» штрафу за прострочення поставки товару у сумі 833861,63 грн.

Направляючи дану справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції у зазначеній частині Верховний Суд вказав наступне:

- перевіряючи доводи касаційної скарги в частині порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права, яке полягало в дослідженні та використанні доказів, які не були належно долучені до матеріалів справи, а клопотання про долучення нових доказів на стадії апеляційного відхилено, Верховний Суд дійшов висновку, що матеріали справи № 917/2090/24 не містять підтвердження факту долучення таких нових доказів від учасника справи - ТОВ «НВП «Залізничавтоматика», а саме листів: від 05.08.2022 № 642/4670, від 15.08.2022 № 669/4670, від 18.08.2022 № 154, від 21.12.2022 № 227, від 20.02.2023 № 20, від 21.11.2023 № 125, від 08.08.2023 № 105 та ін., електронного листування, - які долучені ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» до апеляційної скарги на стадії апеляційного розгляду та дослідження цих доказів судом апеляційної інстанції у судовому засіданні. При цьому матеріали справи містять протокольну ухвалу від 08.07.2025 та звукозапис судового засідання від 08.07.2025, за змістом яких судом апеляційної інстанції відхилено клопотання про долучення таких доказів до матеріалів справи № 917/2090/24.;

- вказане порушення вимог статті 210 ГПК України свідчить про те, що постанова суду апеляційної інстанції від 09.07.2025 за результатом розгляду справи № 917/2090/24 ухвалена на підставі доказів, які не були предметом дослідження в судовому засіданні апеляційного господарського суду, водночас містяться в мотивувальній частині постанови апеляційного господарського суду, а, отже, не можуть бути покладені судом в основу оскаржуваного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» до Східного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» 06.07.2025 (вх.№8324 від 07.07.2025) подано клопотання про поновлення строку на подання доказів в апеляційній інстанції, зокрема тих, що подані разом із апеляційною скаргою, та долучення їх до матеріалів справи.

Крім того, після направлення Верховним Судом справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, 02.12.2025 через систему «Електронний суд» ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» до Східного апеляційного господарського суду подано клопотання про поновлення строку на подання доказів в апеляційному провадженні у даній справі, долучення до матеріалів справи доказів, які на думку апелянта вказують на подання завідомо безпідставного позову та введення суду в оману, а саме листів: вих.№ 4691/1036 від 26.12.2023, вих.№683 від 29.08.2023, вих.№714/4670 від 29.08.2022 та долучення їх до матеріалів справи. Також у клопотанні ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» просить визнати дії представника Відповідача та підприємства Відповідача з подання завідомо безпідставного позову та систематичне введення суду в оману такими, що мають ознаки зловживання процесуальними правами та застосувати до зазначеної сторони заходи передбачені ст.ст. 43, 131, 132, 133, 135 ГПК України.

Розглянувши подані ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» клопотання про долучення до матеріалів справи доказів колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи частини 3 статті 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази щодо неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Така обставина (відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції) виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України.

У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 43 ГПК України щодо обов`язку особи, яка бере участь у справі, добросовісно користуватися процесуальними правами, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову у їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

В обґрунтування неможливості подання доказів раніше представник ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» вказує про те, що підприємство з причини постійних обстрілів у місцерозташуванні апелянта, відсутності електроенергії та доступу до офісного приміщення, де знаходяться всі сервери, документи підприємства (справа №922/746/22 за позовом ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» до ТОВ «Бізнес-центр «Кобзар» щодо визнання неправомірними дій щодо припинення доступу ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» до комунальних послуг шляхом відключення від електропостачання нежитлових приміщень 2-го поверху № 2-б, 3, 4, 5, 6, 7, 30, 30-а, 31, 32, 33, 34 в літері «А-5», що розташовані за адресою: м. Харків, просп. Науки будинок 36, загальною площею 331,4 кв.м., які є місцезнаходженням підприємтсва апелянта), що унеможливило повноцінну роботу працівників підприємтсва апелянта. Сукупність цих обставин призвела до фактичного припинення повноцінної роботи підприємства та комунікації із штатними працівниками. Також апелянт зазначає те, що до електронного кабінету представника позивача не надходили матеріали зустрічної позовної заяви з доданими до неї матеріалами, доступ до електронного кабінету юридичної особи апелянта у представника відсутній. Також посилається на те, під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача не мав технічної можливості доступу до кабінету юридичної особи в системі «Електронний суд» (ЕСІТС), у зв`язку з чим: не отримував повідомлень, судових рішень та інших процесуальних документів у межах провадження; не був обізнаний про ухвали щодо доказів чи інші строки, визначені судом; не мав можливості своєчасно подати письмові доказі. Крім того, зазначає, що як тільки представнику апелянта стало відомо, що відповідачем по справі було подано зустрічний позов до ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика», останнім одразу було вчинено процесуальні дії з метою об`єктивного розгляду даної справи: заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами такого позову та зареєтровано клопотання про участь у судовому засіданні у даній справі (так як за первісним позовом справу було прийнято до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін). Також посилається на те, що в судовому засіданні представником ще раз було озвучено обставини описані вище та заявлено клопотання про надання можливості для ознаймлення з матеріалами справи та надання додаткових доказів, які мають виключне значення для прийняття правильного рішення. Проте суд першої інстанції відхилив таке клопотання. Апелянт вказує, що ним було вжито всіх процесуальних дій з метою дослідження і надання додаткових доказів, які мають виключне значення для прийняття рішення у справі на стадії розгляду такої справи усуді першої інстанції. На думку апелянта такі обставини є винятковими, оскільки представник не мав змоги виконати свої процесуальні обов`язки незалежно від волі чи бажання; відсутність технічного доступу не є наслідком недбалості або зловживання; пропуск строку не був навмисним, а подача документів здійснена відразу після усунення обставин.

Представник Приватного акціонерного товариство «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» у судовому засіданні заперечувала проти долучення доказів, посилаючись на те, що такі докази не розглядалися судом першої інстанції, а апелянт знехтував правом своєчасності їх подання.

Відповідно до частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, зобов`язаний забезпечувати дотримання принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом задля прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, яке буде відповідати завданням господарського судочинства.

У рішенні від 03.01.2018 «Віктор Назаренко проти України» (Заява №18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява №30428/96, пункти 17, 18, від 06 лютого 2001 року).

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Крім того, 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває дотепер. При цьому, запровадження воєнного стану може бути підставою, яка повинна враховуватися судом при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку.

За таких обставин колегія суддів виходить із того, що неподання апелянтом відповідних доказів до суду першої інстанції було зумовлено сукупністю об`єктивних, надзвичайних та непереборних обставин, які не залежали від його волі.

При цьому матеріали справи свідчать, що апелянт не зловживав процесуальними правами та не мав наміру затягувати розгляд справи, оскільки одразу після усунення вищезазначених перешкод вжив усіх можливих процесуальних заходів для ознайомлення з матеріалами справи, участі у судовому засіданні.

Відмова суду першої інстанції у наданні апелянту можливості ознайомитися з матеріалами справи та подати додаткові докази за таких умов призвела до порушення принципів змагальності сторін, пропорційності та рівності учасників процесу, а також фактично позбавила апелянта реальної можливості реалізувати своє право на судовий захист.

З урахуванням викладеного, дослідивши наведені апелянтом обґрунтування щодо винятковості випадку неподання доказів до суду першої інстанції та причини, що об`єктивно не залежали від нього, з метою повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, забезпечення доступу до правосуддя, колегія суддів визнає поважними причини пропуску неподання доказів до суду першої інстанції та вважає за можливе долучити їх до матеріалів справи на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Щодо застосування до відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) заходів, передбачених ст.ст. 43, 131, 132, 133, 135 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених Господарським процесуальним кодексом України випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (частина 1 статті 131 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч.1 ст.132 ГПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф.

Відповідно до ст.135 ГПК України Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.

В обґрунтування клопотання ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» посилається на те, що додане ним листування має ключове значення для вирішення даного спору об`єктивно, адже саме це листування є прямим доказом того, що відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) було порушено ст. 43 ГПК України і подано завідомо безпідставний позов, з метою уникнення виконання договірних зобов`язань перед апелянтом. Позов поданий відповідачем (позивачем за зустрічним позовом), на думку апелянта, має очевидний штучний характер, головною метою якого є порушення законних прав апелянта та заволодіння поставленого ним обладнання безоплатно шляхом зловживання процесуальними правами.

Колегія суддів вказує, що зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників господарського процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання господарському судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

При цьому, суд зазначає, що підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення прав чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звертається з таким позовом. Реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Отже, звернення Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» до суду першої інстанції із зустрічним позовом, обґрунтовуючи підстави такого позову, є реалізацією стороною у справі права на судовий захист в обраний нею спосіб. Таким чином, відсутні підстави для застосування до вказаного учасника справи заходів процесуального примусу, у зв`язку з чим колегія суддів відмовляє у задоволенні відповідного клопотання відповідача за зустрічним позовом.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу та у поясненнях сторін доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.

14.06.2021 ПрАТ «Полтавський ГЗК» (Постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» (Покупець) уклали Договір поставки №1456, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити продукцію за цінами та у кількості, у строки та на умовах, передбачених Договором, а так само обумовлених специфікаціями та/або рахунками, які є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.1).

Згідно з пунктом 3.2 Договору поставка повного обсягу продукції здійснюється протягом терміну, зазначеного у відповідних специфікаціях/рахунках. Дострокова поставка допускається за погодженням сторін.

Згідно з пунктом 4.3 Договору і Специфікації № 3 від 16.02.2022 оплата здійснюється наступним шляхом: 30 % попередня оплата протягом 5 банківських днів від дати рахунку, 70% по факту постачання продукції протягом 10 календарних днів.

Термін постачання протягом 120 календарних днів після передплати.

Як свідчать матеріали справи, ПрАТ «Полтавський ГЗК» платіжним дорученням №7291 від 18.02.2022 здійснив попередню оплату в сумі 298 619,00 грн, в т. ч. ПДВ 49 769,83 грн, на підставі рахунку № 1 від 18.02.2022.

За твердженням ПрАТ «Полтавський ГЗК», враховуючи зазначену обставину здійснення Покупцем попередньої плати по Договору, згідно з умовами Договору та Специфікації № 3 постачання продукції мало відбутися до 18.06.2022 (період 120 календарних днів з 19.02.2022 до 18.06.2022).

Як зазначає ПрАТ «Полтавський ГЗК» у зустрічному позову, ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» порушило умови та строки поставки, здійснивши поставку 04.03.2024, тобто пізніше на півтора роки від встановленого договором строку.

Пунктом 5.2 Договору сторони встановили відповідальність Постачальника за прострочку постачання продукції: « 5.2. При порушенні пункту 3.2 Договору Постачальник сплачує на користь Покупця штраф в розмірі 0,5 % від суми непоставленої в строк продукції за кожен день прострочення. Сплата штрафів не звільняє від виконання зобов`язань за цим договором».

За розрахунком, здійсненим позивачем, розмір штрафу складає 833 861,63 грн за період з 19.06.2022 до 15.12.2022.

За результатом розгляду зустрічної позовної заяви судом першої інстанції прийнято рішення про задоволення вимог про стягнення з ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» на користь Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» штрафу за прострочення поставки товару у сумі 833861,63 грн.

Ухвалюючи рішення щодо задоволення зустрічного позову стосовно вимог про стягнення штрафу за прострочення поставки товару, місцевий господарський суд виходив з того, що ПрАТ «Полтавський ГЗК» здійснило 18.02.2022 попередню оплату за умовами Специфікації № 3 до договору поставки, а тому поставка мала бути здійснена у період 120 календарних днів (до 18.06.2022), однак ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» прострочило поставку, порушивши умови договору та фактично поставивши товар лише 04.03.2024, через що наявні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення штрафу, розмір якого перевірено місцевим господарським судом, який є арифметично правильним та складає 833 861,63 грн.

Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 стю 611 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 5.2 Договору поставки №1456 від 14.06.2021 сторони встановили відповідальність Постачальника за прострочку постачання продукції: «При порушенні пункту 3.2 Договору Постачальник сплачує на користь Покупця штраф в розмірі 0,5 % від суми непоставленої в строк продукції за кожен день прострочення. Сплата штрафів не звільняє від виконання зобов`язань за цим договором».

За розрахунком, здійсненим позивачем, розмір штрафу складає 833 861,63 грн за період з 19.06.2022 до 15.12.2022.

Водночас, як вбачається з долученого до матеріалів справи листування між сторонам договору поставки №1456 від 14.06.2021, постачальник неодноразово звертався до покупця із повідомленням про готовність обладнання до поставки та просив підписати відповідні додаткові угоди щодо зберігання відповідної продукції. Так, відповідно до:

- листа ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» до ПрАТ «Полтавський ГЗК» вих. №125 від 21.11.2023: «...У відповідь на Ваш лист № 683/4691 від 29.08.2023р. наше підприємство з розумінням ставиться до ситуації, яка склалася зараз у виконанні обов`язків за відповідними Договорами про постачання кондиціонерів (Специфікація 3 до договору №1456 від 14.06.2021 р.) та дизельної електростанції у контейнері (Специфікація 2 до договору №196 від 14.07.2022 р.). І кондиціонери, і дизельна електростанція у контейнері були готові до відвантаження у квітні цього року та мали б бути відвантаженими згідно до підписаних Додаткових Угод до вказаних Договорів в термін до 30 квітня 2023 року без застосування вимог цих Договорів щодо оплати зберігання обладнання на складі нашого постачальника в м. Києві. Наше підприємство згодне перенести строк відвантаження Обладнання за цими договорами на кінець першого-другий квартал 2024 року, але при цьому просимо шляхом підписання додаткової угоди внести витрати на оплату зберігання Обладнання, які мають бути враховані у фінальних розрахунках. ...»;

- листа ПрАТ «Полтавський ГЗК» до ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» №4691/1036 від 26.12.2023: «...ПрАТ «Полтавський ГЗК» у відповідь на лист №125 від 21.11.2023р. Повідомляє, що плани щодо будівництва комплексу прес-фільтрації по проекту Операторна ПРЕС-ФІЛЬТРАЦІЇ» суттєво не змінились, дані роботи призупинено і найближчим часом виконуватись не будуть. Але ми знайшли можливість прийняти замовлену продукцію (кондиціонери за специфікацією №3 до договору №1456 від 14.06.2021р. та контейнер з вставленою дизельною електростанцією CUMMINS за специфікацією №2 до договору №196 від 02.02.2022р.) та розмістити її на складах комбінату до моменту відновлення монтажних робіт на об`єкті. Пропонуємо Вам відвантажити згідно договірних умов вищевказане обладнання, а саме кондиціонери у першій половині січня 2024 року та контейнер у лютому 2024 року, при цьому плануємо робити виплати за поставлену продукцію ± 200 тисяч гривень з ПДВ на тиждень або близько 800 тисяч гривень (з ПДВ), починаючи з факту постачання. ...».

- листа ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» до ПрАТ «Полтавський ГЗК» вих. №154 від 18.08.2022: «...Між ПрАТ «Полтавський ГЗК» та ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» був укладений договір №196 від 02.02.2022р на постачання автоматизованих робочих місць (Технологічні меблі Knuerr). На сьогоднішній час ситуація по договору наступна: Листами №642/4670 від 05.08.2022р. та №669/4670 від 15.08.2022р. від ПрАТ «Полтавський ГЗК» нами було отримано запит на перенесення терміну відвантаження та оплат на пізніший термін. У зв`язку з чим просимо повідомити про готовність відвантаження у вересні промислових кондиціонерів виробництва Vertiv (Liebert HPS12 3 комплекти) та виконання договірних зобов`язань щодо оплати згідно з специфікацією № 3 до договору №1456 від 14.06.2021р. У зв`язку з чим просимо повідомити ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» про готовність отримання промислових кондиціонерів виробництва Vertiv (Liebert HPS12 3 комплекти) у вересні 2022р. та виконання договірних зобов`язань щодо оплати згідно з специфікацією № 3 до договору №1456 від 14.06.2021р. ...»;

- листа ПрАТ «Полтавський ГЗК» до ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» вих.№714/4670 від 29.08.2022: «...ПрАТ «Полтавський ГЗК» у відповідь на лист №154 від 18.08.2022р. Повідомляє, що обладнання по специфікації №3 (кондиціонери) по договору №1456 від 14.06.2021р, у зв`язку з відсутністю будівельної готовності об`єкта і місця для зберігання, просимо перенести поставку на більш пізній термін (про який ми попередимо додатково, орієнтовано не раніше січня 2023);

- листа ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» до ПрАТ «Полтавський ГЗК» вих.№227 від 21.12.2022: «...На електронну пошту 28.10.2022р. був направлений лист № 192 від 27.10.2022р., щодо п2 листа відповіді на сьогоднішній час не отримано. На електронну пошту 25.11.2022 р. був направлений лист № 207 від 23.11.2022р., відповіді на сьогоднішній час не отримано. На електронну пошту 12.12.2022 р. був направлений лист № 219 від 12.12.2022р., відповіді на сьогоднішній час не отримано. Просимо Вас надати відповіді. Також Пропонуємо Вам підписати з ТОВ "НВП "ЗАЛІЗНИЧАВТОМАТИКА" додаткові угоди про пролонгацію термінів поставки, а саме: по специфікації 3 до договору 1456 від 16.02.2022р. - до 31.05.2023р., по специфікації 2 до договору 196 від 02.02.2022р. - до 31.03.2023р., по специфікації 1 до договору 196 від 02.02.2022р. - до 31.01.2023р. ...»;

- листа ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» до ПрАТ «Полтавський ГЗК» вих.№25 від 20.02.2023: «...Щодо Специфікації № 3 до договору №1456 від14.06.2021р. (Кондиціонерне обладнання VERTIV): постачання обладнання планується у травні 2023 року; умови оплати такі як у Специфікації 3 до договору №1456 від14.06.2021р. Просимо подовжити термін постачання обладнання шляхом підписання додаткових угод до Договору. Прошу Вас надіслати на нашу адресу прийнятий на Вашому підприємстві варіант додаткових угод. ...»;

- листа ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» до ПрАТ «Полтавський ГЗК» вих.№105 від 20.02.2023: «...Просимо повідомити ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" про готовність отримання промислових кондиціонерів виробництва Vertiv (Liebert HPS12 3 комплекти) та виконання договірних зобов`язань щодо оплати згідно з специфікацією № 3 до договору №1456 від 14.06.2021р. ...»;

- листа ПрАТ «Полтавський ГЗК» до ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» вих.№683/1691 від 29.08.2023: «...У відповідь на Ваш лист, щодо готовності до відвантаження продукції (промислових кондиціонерів VERTIV та контейнера з встановленою дизельною електростанцією) по специфікації №3 до договору №1456 та специфікації № 2 до договору №196 від 14.07.2022р., враховуючи припинення виконання робіт по проекту «Операторна ПРЕС-ФІЛЬТРАЦІЇ» та існуючу нестабільну фінансову ситуацію на нашому підприємстві, ПрАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК» пропонує перенесення термінів відвантаження та здійснення оплати не раніше першого кварталу 2024р...».

Отже, зі змісту долучених до матеріалів справи листів убачається, що строки поставки товару, визначені у специфікаціях до договору поставки № 1456 від 14.06.2021, були змінені виключно з ініціативи покупця у зв`язку з обставинами, які перебували поза сферою впливу та контролю постачальника та не залежали від його волевиявлення.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема сплата неустойки (штрафу), настають виключно у разі порушення зобов`язання боржником.

Таким чином, у покупця відсутні правові підстави для застосування до ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» штрафних санкцій, передбачених пунктом 5.2 договору поставки № 1456 від 14.06.2021.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога позивача за зустрічним позовом щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» штрафу за прострочення поставки товару у сумі 833861,63 грн не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення вимог апеляційнної скарги, скасування рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 у справі №917/2090/24 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» на користь Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» штрафу за прострочення поставки товару у сумі 833861,63 грн та прийняття в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення штрафу.

Згідно з частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює новий розподіл судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, з урахуванням результатів її розгляду в цілому.

Здійснюючи розподіл судових витрат, у зв`язку із задоволенням вимог апеляційної скарги, витрати відповідача за зустрічним позовом за подання до суду апеляційної скарги покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана у цій справі в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апелянт мав сплатити судовий збір в розмірі 23173,12 грн (28966,40 грн * 0,8).

Відповідно дана сума підлягає відшкодуванню за результатом розгляду справи з Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика».

При цьому, колегія суддів зауважує, що апелянтом при зверненні до суду з апеляційною скаргою сплачено судовий збір у розмірі 28 966,50 грн, тобто у більшому розмірі, ніж передбачено Законом України «Про судовий збір».

Згідно п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Разом з тим, питання повернення надмірно сплаченого судового збору не вирішується судом з власної ініціативи та може бути вирішене лише за відповідним клопотанням особи, яка його сплатила, шляхом повернення коштів з Державного бюджету України відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

За змістом пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Крім того, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 04.05.2026 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2026 №4757-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини введення в Україні воєнного стану, поточну ситуацію що склалася в місті Харкові та Харківській області, з огляду на об`єктивні причини неможливості проведення судового засідання у строк встановлений в ч. 2 ст. 221 ГПК України, задля збереження безпеки учасників судового процесу та працівників суду, а також з метою реалізації учасниками справи процесуальних прав, передбачених ГПК України, суд застосував принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Керуючись статтею 129, 232, 233, 269, 270, п.2, ч.1 ст.275, п.1,3 ч.1 ст.277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 у справі №917/2090/24 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» на користь Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» штрафу за прострочення поставки товару у сумі 833861,63 грн скасувати.

В цій частині прийняти нове рішення, яким у задоволенні зустрічних позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» про стягнення штрафу за прострочення поставки товару у сумі 833861,63 грн відмовити.

В решті рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2025 у справі №917/2090/24 залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» (39802, Полтавська область, місто Горішні Плавні, вул. Будівельників, буд. 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» (61166, Харківська обл., м. Харків, пр. Науки, буд. 36, кімната 32, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 23173,12 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 16.02.2026.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.В. Плахов

Суддя В.С. Хачатрян