РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026Справа № 910/14392/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юстимед»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Моторс ЛТД»

про стягнення 678 347,00 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юстимед» (далі - ТОВ «Юстимед», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Моторс ЛТД» (далі - ТОВ «Баварія Моторс ЛТД», відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 678 347,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що перерахував відповідачу кошти в сумі 678 347,00 грн на придбання автомобіля. Однак, оскільки сторони не досягли згоди щодо взаємних правовідносин та не уклали відповідний договір купівлі-продажу, кошти відповідачу були сплачені безпідставно, а тому позивач просить їх стягнути за ст. 1212 ЦК України з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав

Установлено, що 20.08.2025 ТОВ «Баварія Моторс ЛТД» виставило позивачу рахунок на оплату автомобіля № 115 на суму 678 347,00 грн.

Вказаний рахунок був оплачений позивачем платіжними інструкціями № 1135 від 20.08.2025 на суму 479 000,00 грн та № 1158 від 11.09.2025 на суму 199 347,00 грн з призначенням платежу: «Оплата за автомобіль по рахунку на оплату № 115 від 20.08.2025».

Водночас матеріали справи свідчать, що в подальшому сторони вказаних правовідносин будь-яких правочинів на придбання автомобіля або інших правочинів, які б створювали взаємні права та обов`язки та були б підставою для отримання ТОВ «Баварія Моторс ЛТД» коштів в сумі 678 347,00 грн, не уклали, відтак, відповідач набув вказані кошти без належної правової підстави.

Загальні принципи виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Тобто у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.02.2024 у справі № 922/3289/21.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. При цьому в кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18 та від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. До подій, за наслідками яких можуть виникнути зобов`язання, передбачені Цивільного кодексу України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях.

У даному випадку відповідач не довів того факту, що між сторонами спору виникли договірні зобов`язання. Також відповідач не надав доказів фактичної передачі позивачу автомобіля чи повернення отриманих коштів, відтак, суд вважає, що ТОВ «Баварія Моторс ЛТД» набуло грошові кошти в сумі 678 347,00 грн за рахунок ТОВ «Юстимед» без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Матеріали справи свідчать, що з метою досудового врегулювання спору 27.10.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 678 347,00 грн, проте, вказана вимога була залишена без відповіді та задоволення.

Відповідно до п. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

За таких обставин права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що відповідач не надав суду доказів наявності правових підстав для утримання спірної суми, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, належить захистити на підставі ст. 1212 ЦК України шляхом стягнення на користь позивача 678 347,00 грн безпідставно набутих грошових коштів,

Отже позов ТОВ «Юстимед» є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Також позивач просив стягнути з відповідача витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження факту понесення ТОВ «Юстимед» витрат на правову допомогу позивач надав копії:

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР № 000217 від 31.08.2017, виданого на ім`я Глуховецького О.С.;

- договору про надання правової (правничої) допомоги від 27.10.2025, укладеного між ТОВ «Юстимед» та Адвокатським об`єднанням «Правовий баланс»;

- ордеру серії АІ № 2036754 на надання правничої допомоги ТОВ «Юстимед» адвокатом Глуховецьким О.С.;

- рахунку-фактури № Р-00000272 від 19.11.2025 на суму 25 000,00 грн;

- акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Р--11/25 від 19.11.2025 на суму 25 000,00 грн;

- інформаційного повідомлення № 1223 від 19.11.2025 про зарахування коштів на суму 25 000,00 в якості оплати за надання правової допомоги, а саме - за підготовку позовної заяви про стягнення безпідставно набутих коштів з ТОВ «Баварія Моторс ЛТД».

Наведені вище докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У той же час при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, за якою при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У даному випадку суд враховує ціну позову та малозначність спору; категорію справи, яка є простою; розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін; невеликий обсяг часу, необхідний для підготовки позову; відсутність відзиву відповідача чи будь-яких заяв з його боку; відсутність супроводу справи в суді після подачі позову.

Таким чином суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу у цій справі з 25 000,00 грн до 6 000,00 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юстимед» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Моторс ЛТД» про стягнення 678 347,00 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Моторс ЛТД» (03148, м. Київ, вул. Героїв Космосу, буд. 6А, офіс 102, ідентифікаційний код 41751143) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юстимед» (04123, м. Київ, вул. Світлицького, буд. 35, офіс 108/4, ідентифікаційний код 42738652) безпідставно набуті кошти в сумі 678 347 (шістсот сімдесят вісім тисяч триста сорок сім) грн 00 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп та судовий збір у сумі 8 140 (вісім тисяч сто сорок) грн 16 коп.

Повне судове рішення складене 17 лютого 2026 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.