ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про визнання вимог кредитора

"19" лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 916/4291/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г.,

за участю секретаря судового засідання Джабраїлової В. В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу № 916/4921/25

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

за участю представників:

від ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»: Парамонова В. А.;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.12.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 . Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено керуючим реструктуризацією боржника ОСОБА_1 арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну. Попереднє засідання призначено на 12.01.2026 об 11:45.

З метою виявлення всіх кредиторів 17.12.2025 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за №77967 від 17.12.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

05.02.2026 за вх.№3-118/26 господарський суд одержав заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП про грошові вимоги кредитора до боржника, в якій заявник просить суд визнати грошові вимоги кредитора ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП до боржника ОСОБА_1 , а саме заборгованість за кредитним договором № 9061277 від 15.02.2025 в загальному розмірі 14 154,00 грн, яка складається з 5000,00 грн заборгованості за кредитом, 2 430,00 грн прострочений залишок заборгованості по пільговій ставці, 5 724,00 грн залишок заборгованості по стандартній процентній ставці, 169,99 грн інфляційних втрат, 4 000,00 грн на професійну правничу допомогу та також в розмірі 5 324,80 грн сплаченого судового збору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.02.2026 заяву ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП прийнято до розгляду у судовому засіданні на 09.02.2026.

09.02.2026 попереднє судове засідання не відбулось через оголошення системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 призначено судове засідання на 19.02.2026.

У попередньому судовому засіданні 19.02.2026 суд постановив скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвалу суду.

Розглянувши заяву кредитора, суд встановив таке.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Поняття грошового зобов`язання визначено у статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Згідно з ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Відповідно до заяви ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП про визнання грошових вимог до боржника та доданих документів заборгованість боржника перед ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП за кредитним договором № 9061277 від 15.02.2025 укладеним між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КІФ» та ОСОБА_1 та договору факторингу № 02072025 від 02.07.2025 укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КІФ» (Первісний кредитор) та ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП (Новий кредитор), складає 14 154,00 грн, а саме: 6 000,00 грн - сума заборгованості за тілом, 2 430,00 грн - прострочений залишок заборгованості по пільговій відсотковій ставці, 5 724,00 грн - залишок заборгованості по стандартній процентній ставці.

У своїй заяві про грошові вимоги кредитор просить визнати грошові до боржника у сумі 14 154,00 гривень заборгованості, 169,99 грн інфляційних втрат та судових витрат в розмірі 9324,80 гривень, з яких 5324,80 грн судовий збір та 4 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з повідомленням керуючим реструктуризацією арбітражним керуючим Белінською Н. О. визнано вимоги ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП до боржника фізичної особи ОСОБА_1 в розмірі 14 154,00 гривень заборгованості, 169,99 грн інфляційних втрат та судових витрат в розмірі 9324,80 гривень, з яких 5324,80 грн судовий збір та 4 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу, а саме: 14 154,00 гривень заборгованості, 169,99 грн інфляційних втрат - 2 черга вимог кредиторів, 9324,80 гривень, з яких 5324,80 грн судовий збір та 4 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу позачергово (судовий збір).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України).

Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1047 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом: аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Крім того, у заяві від 06.02.2026 з грошовими вимогами до боржника ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП просило визнати і включити до реєстру вимог кредиторів 4 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

08.09.2025 між ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП (Клієнт) та адвокатом Сабура С. О. (Адвокат) укладено договір № 18092025 про надання (правничої) правової допомоги.

Відповідно до п. 3.1. договору за послуги щодо надання правової допомоги Клієнт виплачує Адвокату гонорар у наступному розмірі: 7 000,00 грн - складання заяви про кредиторські вимоги боржників або за згодою сторін 1000 грн на 1 годину; 8 000,00 грн складання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, 9 000,00 грн складання касаційної скарги, 3 000, 00 грн складання пояснень на повідомлення арбітражного керуючого чи заперечення боржника/представника боржника, 1 000, 00 грн складання та надсилання адвокатського запиту.

Згідно з п. 3.2. договору Клієнт оплачує Адвокату послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Адвоката протягом 10 днів з дня прийняття рішення суду щодо завершення процедури реструктуризації боргів боржника або закриття провадження у справі. Якщо після направлення Адвокатом заяви про грошові вимоги до суду, спір між Клієнтом та боржником клієнта було врегульовано, вважається, що Адвокат надав послуги у повному обсязі по конкретній справі.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат Кредитора загалом становить 8844,80 грн та складає: витрати, які Кредитор поніс у вигляді суми судового збору за подання заяви про грошові вимоги кредитора до боржника у розмірі 4 844,80 грн, витрат, які Кредитор очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи, що становить суму на професійну правничу допомогу, яка згідно умов договору про надання правової допомоги становить 4 000,00 грн.

Кредитор вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. відповідають критерію розумності, необхідності та співрозмірності із виконаною роботою представника Кредитора (адвоката) по справі, що розглядається. Сума заявлених витрат на професійну правничу допомогу деталізована згідно Акту прийому - передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги.

30.01.2026 Клієнт та Адвокат склали акт про надання правничої (правової) допомоги яким сторони підтверджують, що Адвокатом виконано правничу допомогу щодо підготовки та подання заяви про грошові вимоги кредитора у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , справа № 916/4291/25 у розмірі 4 000,00 грн.

Частини перша, друга та третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України містять такі норми:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, для розподілу витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою і, зокрема детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП разом із заявою від 06.02.2026 подало до суду оригінал договору № 18092025 від 08.09.2025 укладений між ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП (Клієнт) та адвокатом Сабура С. О. (Адвокат) та акт про надання правничої (правової) допомоги від 30.01.2026 яким сторони підтверджують, що Адвокатом виконано правничу допомогу щодо підготовки та подання заяви про грошові вимоги кредитора у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , справа № 916/4291/25 у розмірі 4 000,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу в межах цієї справи, у зв`язку з чим ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП витрати на правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн суд задовольняє.

Приписами ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Дослідивши заяву ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП з грошовими вимогами до ОСОБА_1 , господарський суд дійшов висновку, що вона є обґрунтованою та підтвердженою належними та допустимими доказами у розмірі 14 154,00 гривень заборгованості, 169,99 грн інфляційних втрат та судових витрат в розмірі 9324,80 гривень, з яких 5324,80 грн судовий збір та 4 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

Беручи до уваги наведене, господарський суд визнає грошові вимоги ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП до ОСОБА_1 у розмірі 14 154,00 гривень заборгованості, 169,99 грн інфляційних втрат та судових витрат в розмірі 9324,80 гривень, з яких 5324,80 грн судовий збір та 4 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу у такій черговості: 9324,80 гривень, з яких 5324,80 грн судовий збір та 4 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу - позачергово (судовий збір); 14 154,00 гривень заборгованості, 169,99 грн інфляційних втрат - друга черга задоволення вимог кредиторів (обов`язковий платіж).

Керуючись ст.ст. 45, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 120, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЕЛ.ЕН.ГРУП (01001, м. Київ, вул. Ірининська, 5/24, офіс 89, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 14 154,00 грн заборгованості, з яких 6000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 2 430,00 грн заборгованість по пільговій відсотковій ставці, 5724,00 грн заборгованість по стандартній відсотковій ставці, 169,99 грн інфляційних втрат та судових витрат в розмірі 9 324,80 гривень, з яких 5 324,80 грн судовий збір та 4 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу, у такій черговості:

5 324,80 грн - позачергово (судовий збір);

4 000,00 грн - позачергово (інші судові витрати);

14 323,99 грн, з яких 6000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 2 430,00 грн заборгованість по пільговій відсотковій ставці, 5 724,00 грн заборгованість по стандартній відсотковій ставці, 169,99 грн інфляційні втрати - друга черга задоволення вимог кредиторів (обов`язковий платіж).

Ухвала набирає законної сили 19.02.2026 та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 9, ч.ч. 2, 3 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, та ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Повну ухвалу складено 19.02.2026.

Суддя Т.Г. Деркач