ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 лютого 2026 року

м. Черкаси

Справа № 5026/482/2012

Господарський суд Черкаської області у складі судді Гладуна А.І., розглянувши клопотання боржника ОСОБА_1 про поновлення строку на подання скарги на бездіяльність державного виконавця та скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Баядера Логістик"

до Фізичної особи-підприємця Крижевського Андрія Володимировича

про стягнення 134923,77 грн,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2012 Господарський суд Черкаської області у справі №5026/482/2012 ухвалив затвердити укладену сторонами мирову угоду від 08.05.2012, згідно умов якої:

"Відповідач (Фізична особа-підприємець Крижевський Андрій Володимирович, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) визнає, що його заборгованість перед позивачем (Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", вул. Озерянівська, 2, м. Горлівка, Донецька область, 84601, ідентифікаційний код 35871504) станом на день укладення цієї мирової угоди становить 113945,00 грн та зобов`язується оплати позивачу пеню в сумі 4422,79 грн. та інфляційні в сумі 579,97 грн.

Позивач відмовляється від стягнення з відповідача штрафу в сумі 8119,64 грн. та 20% річних в сумі 5802,71 грн.

Погашення боргу в сумі 113945,00 грн. здійснюється відповідачем згідно відповідного графіку платежів: до 01.07.2012 8000,00 грн; до 01.08.2012 8000,00 грн; до 01.09.2012 - 14000,00 грн; до 01.10.2012 14000,00 грн; до 01.11.2012 20000,00 грн; до 01.12.2012 20000,00 грн; до 01.01.2013 29945,00 грн.

Погашення пені в сумі 4422,79 грн здійснюється не пізніше ніж через 6 (шість) місяців з дати затвердження судом цієї мирової угоди.

Погашення інфляційних збитків в сумі 579,97 грн здійснюється не пізніше ніж через 3 (три) місяці з дати затвердження судом цієї мирової угоди.

Позивач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання він не матиме жодних майнових претензій до відповідача з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї мирової угоди та гарантує, що після підписання цієї мирової угоди він у межах прав, наданих йому як стороні у справі, вживатиме заходів, спрямованих припинення провадження у справі.

Позивач та відповідач домовилися, що судові витрати (судовий збір в сумі 2698,42 грн), пов`язані з поданням позову позивачем покладаються на відповідача та підлягають оплаті останнім на користь позивача не пізніше, ніж через 15 (п`ятнадцять) банківських днів з дати затвердження судом цієї мирової угоди.

Позивач та відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб".

08.05.2012 суд ухвалив припинити провадження у справі в зв`язку з затвердженням мирової угоди.

Ухвала суду набрала законної сили 08.05.2012.

08.01.2026 боржник ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

14.01.2026 суд ухвалив скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця залишити без розгляду у зв`язку з тим, що скаржник пропустив встановлений законом строк для подання скарги та одночасно зі скаргою не звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на подання скарги.

10.02.2026 боржник повторно звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця. Одночасно з поданням скарги боржник звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на подання скарги на бездіяльність державного виконавця.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання скарги на бездіяльність державного виконавця скаржник вказав, що пропустив строк з поважних причин, оскільки з 17.03.2025 є військовослужбовцем Збройних Сил України, у підтвердження чого подав довідку від 20.01.2026 №154.

Скаржник ствердив, що причини пропуску строку є поважними та такими, що не залежали від його волі, оскільки пов`язані з виконанням конституційного обов`язку щодо захисту України. Вказане обмежило доступ скаржнику до засобів зв`язку й можливості особисто реалізувати процесуальні права у період з 11.09.2025 до 30.01.2026 на звернення до суду зі скаргою.

Проте 30.01.2026 скаржник дізнався від представника ОСОБА_2 про рішення державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.10.2025 про відмову у знятті арешту та просить суд поновити строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

У скарзі від 10.02.2026 на бездіяльність державного виконавця боржник просить:

1) зняти арешт з всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), накладений постановою Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ в Черкаській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 17.03.2016 у межах виконавчого провадження №34412051, номер запису про обтяження 13728100;

2) зняти арешт з 17/300 частини будинку житловою площею 137,8 кв. м, реєстраційний номер 01, місцезнаходження АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), накладений постановою Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ в Черкаській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 10.10.2017 у межах виконання виконавчого провадження №34412051, номер запису про обтяження 22752973.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що виконав ухвалу суду від 14.01.2026 у справі №5026/482/2012 повністю, сплатив повністю виконавчий збір, проте державний виконавець не зняв арешт з майна боржника у виконавчому провадженні №34412051. 23.09.2025 боржник звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна боржника. 16.10.2025 державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив у задоволенні заяви про зняття арешту. 20.10.2025 державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслав боржнику відповідь, у якій вказав, що виконавче провадження перебувало на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) і завершено вказаним відділом. Отже, зняття арешту належить до юрисдикції Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Розглянувши клопотання боржника ОСОБА_1 про поновлення строку на подання скарги на бездіяльність державного виконавця, суд дійшов висновку поновити заявнику строк для подання скарги.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частини 1 статті 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з частино 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС також передбачено частинами 1 та 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", за змістом яких рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Конституційний Суд України у рішенні від 07.07.1998 № 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: "Термін "дні", якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні.

З огляду на встановлений статтею 115 Господарського процесуального кодексу України порядок обчислення процесуальних строків зазначений у статті 341 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм Господарського процесуального кодексу України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу Державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень Господарського процесуального кодексу України, передбачених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень", зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом "а" частини першої статті 341 цього Кодексу.

Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, скаржник повинен зазначити у скарзі та обґрунтувати належними доказами, що скарга подається ним у строк, встановлений у статті 341 Господарського процесуального кодексу України, тобто у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

Із поданих скаржником документів суд встаноив, що з 17.03.2025 скаржник виконує конституційний обов`язок щодо захисту України у лавах Збройних сил України, що обмежило йому доступ до засобів зв`язку й можливості особисто реалізувати процесуальні права у період з 11.09.2025 до 30.01.2026 на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця у встановлений законом строк від дати, коли скаржник дізнався про порушення його права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу І Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення про дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 розділу І Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами й поставленою метою (див. рішення від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини»).

Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 2 статті 341 Господарського процесуального кодексу України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Отже, вирішуючи це питання, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

При розгляді клопотання про поновлення строку для подання скарги суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 13.03.2019 у справі №920/149/18.

Суд враховує, що скаржник є військовослужбовцем, що об`єктивно обмежило йому доступ для своєчасного звернення до суду із скаргою. Цю обставину суд визнає поважною причиною пропуску встановленого законом строку для подання скарги та дійшов висновку поновити скаржнику строк для подання скарги на бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до частини 1 статті 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у двадцятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (частини 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України).

Суд дійшов висновку призначити скаргу до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Керуючись статтями 3, 12, 42, 234-235, 339-342 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на бездіяльність державного виконавця.

Скаргу на бездіяльність державного виконавця призначити до розгляду в судовому засіданні о 15:00 хв. 24.02.2026.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Черкаської області за адресою: 18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, в залі судових засідань.

Повідомити про розгляд скарги стягувача, боржника та Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Запропонувати стягувачу та Другому відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до судового засідання подати: письмові пояснення чи обґрунтовані заперечення на подану скаргу.

Докази направлення пояснень чи заперечень учасникам справи подати до суду.

Надіслати ухвалу суду стягувачу, боржнику та Другому відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до їх електронних кабінетів у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Гладун