ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2026м. ДніпроСправа № 904/6295/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Цибульської К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод", м. Дніпро

до Російської Федерації

про відшкодування збитків у сумі 70 075 946 грн 87 коп.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить стягнути з Російської Федерації збитки в розмірі 1 489 957,39 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 61 910 465 грн 27коп. та упущеної вигоди в розмірі 49 050,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2 035 491 грн 60 коп.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані заподіянням Російською Федерацією шкоди внаслідок знищення та пошкодження майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а саме 05.03.2025 в наслідок ракетного обстрілу було пошкоджено і зруйноване нерухоме майно належне Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод", яке розташоване за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/11, відбувся вибух бойової ракети, скерованої з території Російської Федерації.

Ухвалою господарського суду від 11.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 04.12.2025.

03.12.2025 від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд: стягнути з Російської Федерації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпровський трубний завод збитки та упущену вигоду в загальному розмірі 1686723,11 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 70 075 946, 87 грн.

Ухвалою суду від 04.12.2025 відкладено підготовче засідання на 18.12.2025.

12.12.2025 від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, з уточненням прохальної частини позову, відповідно до якої останній просить суд:

- стягнути з Російської Федерації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпровський трубний завод збитки, що виникли внаслідок пошкодження, а саме:

- будівлі верстатобудівного корпусу з АПК, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/11, в розмірі 490 680,03 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 20 362 240,00 грн;

- будівель та споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/20, в розмірі 145 786,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 6 049 830,00 грн;

- рухомого майна та товарно-матеріальних запасів позивача в розмірі 1 001 207,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 41 628 385,27 грн; а всього: 1 637 673,11 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 68 040 455,27 грн.

Стягнути з Російської Федерації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпровський трубний завод збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 49 050,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2 035 491,60 грн.

Витрати по справі позивач просить покласти на відповідача.

У підготовчому засіданні 18.12.2025 представник позивача не заперечував проти закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду від 18.12.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 08.01.2026.

08.01.2026 о 14:30 судове засідання не відбулося, оскільки з 09:00 до 17:05 був відсутній інтернет-зв`язок, що унеможливило використання хмарних сервісів для аудіо та відео фіксації судових засідань, вказане підтверджується Актом № 1/26 від 08.01.2026, долученим до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 13.01.2026 судове засідання відкладено на 22.01.2026.

22.01.2026 судове засідання не відбулося, оскільки була відсутня технічна можливість проведення судового засідання, вказане підтверджується Актом №3/26, долученим до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 23.01.2026 судове засідання відкладено на 29.01.2026.

Ухвалою суду від 29.01.2026 розгляд справи відкладався до 03.02.2026.

03.02.2026 судове засідання не відбулося, у зв`язку з плановим відключенням світла, які встановлені графіком відключення (офіційний сайт ДТЕК, черга 5.1), що підтверджується Актом №09/26 від 03.02.2026, долученим до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 03.02.2026 розгляд справи відкладався до 12.02.2026.

У судове засідання, що відбулося 12.02.2026 представники сторін не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідач про причини неявки суду не повідомив.

Господарський суд наголошує на тому, що відповідач не скористався правом на надання відзиву на позов.

Відповідно до частини першої статі 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно, - можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Таким чином, Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів цієї держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави, зокрема в якості відповідача.

Водночас, у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24.02.2022, Україна розірвала дипломатичні відносини з РФ, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства РФ в Україні, з огляду на припинення його роботи на території України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14.04.2022 у справі №308/9708/19 щодо судового імунітету РФ у справах про відшкодування шкоди, завданої державою-агресором, Верховний Суд дійшов висновку, що РФ, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі громадянину України. Верховний Суд виходив із того, що названа країна-агресор діяла не у межах свого суверенного права на самооборону, навпаки віроломно порушила усі суверенні права України, діючи на її території, а тому безумовно надалі не користується у такій категорії справ своїм судовим імунітетом. Таким чином, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства РФ в Україні запитів щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням РФ збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24.02.2022 таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з РФ.

У постановах від 18.05.2022 у справах №428/11673/19 та №760/17232/20-ц Верховний Суд розширив правові висновки, згідно з якими підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004). Підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України в сфері боротьби з тероризмом.

Судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що звертаючись із позовом до Російської Федерації для правильного вирішення спору позивач не потребує згоди компетентних органів держави Російської Федерації на розгляд справи у судах України або наявності міжнародної угоди між Україною та Російською Федерацією з цього питання.

При цьому судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 14.04.2022 у справі №308/9708/19, відповідно до якої національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом "генерального делікту").

Враховуючи розірвання дипломатичних відносин України з РФ, що унеможливлює надсилання ухвал суду на адресу відповідача в особі посольства РФ в Україні повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань у даній справі судом здійснено шляхом розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України (https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/) відповідних оголошень-повідомлень. Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Згідно із частиною першою статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак не зробив цього, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, а тому є можливим розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку із неявкою сторін, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є наявність/відсутність підстав для стягнення з Російської Федерації збитків в розмірі 1 637 673,11 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 68 040 455,27 грн та упущеної вигоди в розмірі 49 050,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2 035 491, 60 грн.

Звертаючись з даним позовом, позивач вказує на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" є власником нерухомого майна:

- будівлі, верстатобудівного корпусу з АПК, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/11 на підставі договору купівлі - продажу серія та номер 306, укладеного 20.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Семенякою А.А;

- будівель та споруд, що розташовані за адресою:Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/20 на підставі договору купівлі - продажу серія та номер 1390, укладеного 13.10.2017, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Скосарєвою В.В.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 24 лютого 2022 року Президентом України виданий указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан.

05.03.2025 року приблизно о 02-30 поряд із будівлею верстатобудівного корпусу з АПК, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/11, відбувся вибух бойової ракети, скерованої з території Російської Федерації.

Внаслідок вибуху значно пошкоджені будівля, верстатобудівного корпусу з АПК, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/11, а також будівлі та споруди, що розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/20.

Таким чином, діями службових осіб армії Російської Федерації, які скоїли злочинне діяння (застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 438 КК України), Товариству позивача завдана матеріальна шкода.

На підставі вказаного, керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" звернувся до Служби Безпеки України та поліції із заявами - повідомленнями про вчинення кримінальних правопорушень в поряду ст. 214 КПК України.

13.03.2025 від слідчого відділу Управління СБУ у Дніпропетровській області отримане повідомлення № 55/8-345/25/13 про те, що за фактом обстрілу збройними силами Російської Федерації території м. Павлоград Дніпропетровської області, який відбувся 05.03.2025, у результаті якого пошкоджено нерухоме майно за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, 1/11 та 1/20 слідчим відділом Управління СБУ у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000345 від 05.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

На підтвердження понесених збитків, позивачем до матеріалів справи долучені наступні докази:

- згідно звіту № 297745-1 від 19.05.2025 р, верстатобудівний корпус з АПК, загальною площею 18 533,0 кв. м, що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/11, отримав наступні пошкодження: похилі і вертикальні тріщини у стінових конструкціях, зміщення стінових конструкцій з проектного положення, пошкодження залізобетонних колон, обвали та механічні руйнування зовнішніх стінових панелей, тріщини по балкам конструкцій перекриття, плит перекриття, пробиті отвори, руйнування скління віконних конструкцій, тріщини та сколи по дерев`яним рамам, деформування та вигини металевих рам;

- згідно звіту № 297745-2 від 09.05.2025 р, будівлі та споруди, загальною площею 5194,9 кв.м., що розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/20, отримали наступні пошкодження: тріщини залізобетонних колон та стінових панелей, руйнування цегляної кладки зовнішніх та внутрішніх стінових конструкцій, руйнування конструкцій перекриття, механічні пошкодження залізобетонних сходів, руйнування скління віконних конструкцій, тріщини та сколи по дерев`яним рамам, деформування та вигини металевих рам.

Окрім того, позивач зазначає про те, що внаслідок акту агресії знищені товарно-матеріальні цінності, які знаходились у вищезазначених об`єктах нерухомості: арматура, жерсть, труби, металевий прокат. Значні пошкодження промислових приміщень та промислового майна, що в них знаходилось, спричинили у Товариства значні перешкоди у можливості здійснювати господарську діяльність, що, в свою чергу, призвело до упущеної вигоди підприємства.

Отже, саме внаслідок ракетного обстрілу Російською Федерацією території міста Павлоград Дніпропетровської області 05.03.2025 пошкоджене вищевказане майно позивача, що призвело до неможливості продовження господарської діяльності позивача.

Так, відповідно до звіту № 731/1/25 про визначення розміру реальних збитків внаслідок пошкодження будівлі верстатобудівного корпусу з АПК, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/11 у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації від 26.05.2025 р, розмір реальних збитків позивача внаслідок пошкодження зазначеного об`єкту нерухомості складає 373305,70 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 15 491 440,00 грн.

Відповідно до звіту № 731/2/25 про визначення розміру реальних збитків внаслідок пошкодження будівель та споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/20 у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації від 26.05.2025, розмір реальних збитків позивача внаслідок пошкодження зазначеного об`єкту нерухомості складає 115442,67 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4 790 640,00 грн.

Відповідно до звіту № 731/3/25 про визначення реальних збитків внаслідок пошкодження, втрати та (або) знищення рухомого майна та товарно-матеріальних запасів товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" у зв`язку із збройною агресією російської федерації від 12.06.2025 р, розмір реальних збитків позивача внаслідок пошкодження, втрати та (або) знищення рухомого майна та товарно-матеріальних запасів Товариства складає 1001207,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 41 628 385,27 грн.

Відповідно до звіту № 731/4/25 про визначення розміру упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації від 12.06.2025, розмір упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності Товариства складає 49050,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2 035 491,60 грн.

Також, 12.12.2026 позивачем до суду було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в обґрунтування якої останній зазначає таке.

Позивач вважає, що збитки мають бути відшкодовані в розмірі, витрат, необхідних для відновлення пошкодженого нерухомого майна, отже:

- відповідно до звіту № 731/1/25 про визначення розміру реальних збитків внаслідок пошкодження будівлі верстатобудівного корпусу з АПК, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/11 у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації від 26.05.2025, обсяг потреб у відновлені пошкодженого майна становить 490680,03 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 20 362 240,00 грн;

- відповідно до звіту № 731/2/25 про визначення розміру реальних збитків внаслідок пошкодження будівель та споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/20 у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації від 26.05.2025, обсяг потреб у відновлені пошкодженого майна становить 145786,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 6 049 830,00 грн.

Щодо вимог про відшкодування збитків, завданих іншим майновим активам позивача, вони залишилися в первинному стані, а саме:

- відповідно до звіту № 731/3/25 про визначення реальних збитків внаслідок пошкодження, втрати та (або) знищення рухомого майна та товарно-матеріальних запасів Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації від 12.06.2025, розмір реальних збитків позивача внаслідок пошкодження, втрати та (або) знищення рухомого майна та товарно-матеріальних запасів Товариства складає 1001207,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 41 628 385,27 грн;

- відповідно до звіту № 731/4/25 про визначення розміру упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації від 12.06.2025, розмір упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності Товариства складає 49050,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2 035 491,60 грн.

Відповідні незаконні, протиправні дії Російської Федерації, як в контексті норм національного законодавства України, так і в контексті норм міжнародного права, призвели до порушення права власності ТОВ "Дніпровський трубний завод" , внаслідок пошкодження і руйнування майна останнього, що і стало причиною звернення до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналіз змісту статей 22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України свідчить, що реальні збитки можуть розраховуватись як у формі втрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, так і у формі витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення пошкодженої речі. Потерпілий за власним вибором може вимагати відшкодування або реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або реальної вартості будівельних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого нерухомого майна.

Відповідно до абзацу 13 пункту 2 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії Російської Федерації - додатку до Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України №326 від 20.03.2022 під збитками розуміють:

- вартість втраченого, пошкодженого та (або) знищеного майна, що зазнало руйнівного впливу внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, ракетно-бомбових ударів в ході збройної агресії Російської Федерації, розмір витрат, необхідний для відновлення порушеного права (реальні збитки);

- розмір доходу, який постраждалий міг би одержати за умови відсутності збройної агресії Російської Федерації (упущена вигода).

Метою оцінки збитків є: визначення розміру реальних збитків (у вартісному виразі); визначення упущеної вигоди; визначення витрат, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу (пункт 8 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії Російської Федерації).

Як встановлено підпунктом 18 пункту 2 Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації №326 від 20.03.2022, визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом: економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.

Відповідно до пункту 5 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії Російської Федерації оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.

Незалежна оцінка збитків проводиться суб`єктами оціночної діяльності суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі суб`єкти оціночної діяльності), із дотриманням національних стандартів оцінки майна та Міжнародних стандартів оцінки майна з урахуванням особливостей, що визначені цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку.

Наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України №3904/1223 від 18.10.2022 затверджена Методика визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності (далі - Методика).

У пункті 4 Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності встановлено, що відповідно до цієї Методики об`єктом оцінки збитку є економічні втрати підприємств, установ та організацій, інших суб`єктів господарювання всіх форм власності, згідно з підпунктами 18 і 19 пункту 2 Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №326 від 22.03.2022 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №951 від 22.07.2022).

Оцінка шкоди та збитків, що проводиться відповідно до цієї Методики, здійснюється з метою, зокрема визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, для цілей подання позовів (у тому числі колективних) постраждалими до судових інстанцій, зокрема міжнародних, а також подання позову державою Україна до міжнародних судових інстанцій (пункт 5 розділу І Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності).

Така мета згідно з цією Методикою досягається шляхом визначення у вартісному виразі, зокрема: розміру реальних збитків; потреб у витратах, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу внаслідок збройної агресії (пункт 6 розділу І Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності).

Згідно з пунктом 7 Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності оцінка збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи (експертного дослідження).

Як зазначалось вище, позивачем у встановленому законом порядку було надано звіти, відповідно до яких:

- (звіт № 731/1/25 про визначення розміру реальних збитків внаслідок пошкодження будівлі верстатобудівного корпусу з АПК, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/11 у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації від 26.05.2025) обсяг потреб у відновлені пошкодженого майна становить 490680,03 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 20 362 240,00 грн;

- (звіт № 731/2/25 про визначення розміру реальних збитків внаслідок пошкодження будівель та споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/20 у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації від 26.05.2025) обсяг потреб у відновлені пошкодженого майна становить 145786,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 6 049 830,00 грн.

- (звіт № 731/3/25 про визначення реальних збитків внаслідок пошкодження, втрати та (або) знищення рухомого майна та товарно-матеріальних запасів Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації від 12.06.2025) розмір реальних збитків позивача внаслідок пошкодження, втрати та (або) знищення рухомого майна та товарно-матеріальних запасів Товариства складає 1001207,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 41 628 385,27 грн;

- (звіт № 731/4/25 про визначення розміру упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод" у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації від 12.06.2025) розмір упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності Товариства складає 49050,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2 035 491,60 грн.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ЕS-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень в геноциді за Конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти російської федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

Також, Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ЕS-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 "Про заяву Верховної Ради України "Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні" визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил Російської Федерації та її політичного і військового керівництва під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

Преамбулою Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що ґрунтуючись на Декларації про державний суверенітет України та Конституції України, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. У світлі положень IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року одним із наслідків збройної агресії Російської Федерації проти України стала тимчасова окупація частини території України.

Відповідно до частини третьої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Отже, протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії Російської Федерації проти України в розумінні частини третьої статті 75 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах.

У зв`язку з чим, суд вважає, що позивачем у справі на підставі належних та допустимих доказів доведено повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

З урахуванням наведеного, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми завданих збитків є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення його порушених прав, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградський експериментальний ремонтно-механічний завод" до Російської Федерації про відшкодування збитків у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації в розмірі 35 148 422 грн 00 коп. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Російської Федерації (Russian Federation код ISO ru/rus 643) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський трубний завод", (49049, м. Дніпро, вул. Євпаторійська, буд. 40, оф. 7, ) понесених збитків у розмірі 1 637 673,11 доларів США, що в гривневому еквіваленті становлять 68 040 455,27 грн та упущеної вигоди у розмірі 49 050,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становлять 2 035 491, 60 грн.

Стягнути з відповідача - Російської Федерації (Russian Federation код ISO ru/rus 643) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) 840 911,36 грн. - судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 23.02.2026.

Суддя І.А. Рудь