ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2026 р. Справа№ 910/12790/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

без участі представників сторін, у спрощеному провадження у відповідності до вимог ст. 247 Господарського процесуального кодексу України розглянувши апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Львівська площа"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 23.10.2025 про повернення позовної заяви

у справі №910/12790/25 (суддя Оксана Марченко)

за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Львівська площа"

до ОСОБА_1

про визнання недійсним рішення загальних зборів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ, оформленого протоколом загальних зборів ОСББ від 28.05.2025, яке оформлено протоколом загальних зборів ОСББ, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2025 визнано дії об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Львівська площа" в особі представника Кабанової Ольги Олегівни щодо подання позовної заяви до ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів зловживанням процесуальними правами. Позовну заяву і додані до неї документи повернуто об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Львівська площа" без розгляду.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що позивачем до суду першої інстанції було подано чотири ідентичні позови до різних відповідачі, у чотирьох справах підстави позовів є ідентичними (незгода ОСББ з обранням нового складу правління ОСББ).

Крім того, відповідно до автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" матеріали позовних заяв ОСББ від 14.10.2025 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ, оформленого протоколом загальних зборів ОСББ від 28.05.2025, не містять підтвердження сплати судового збору за подання вказаних позовів.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Львівська площа" Кабанова Ольга Олегівна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва в справі №910/12790/25 від 23.10.2025 про повернення позовної заяви, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу до господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі №910/12790/25.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що подання позивачем кількох позовів, не може вважатись в розумінні положення 43 ГПК України, зловживанням правом, оскільки позовні заяви, подані до різних відповідачів та обґрунтовані різними доводами. Жодних належних та беззаперечних доказів зловживання позивачем процесуальними правами в матеріалах справи не має, відтак висновки суду першої інстанції ґрунтуються виключно на припущенні та суперечать праву кожного звертатись до суду за ефективним захистом його прав. Господарський суд міста Києва передчасно постановив ухвалу про повернення позовної заяви у справі №910/12790/25, не дослідивши всі наявні та належні докази матеріалів справи, прийшовши до передчасного висновку, щодо зловживанням процесуальними правами ОСББ «Львівська площа» залишивши позовну заяву без розгляду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 апеляційну скаргу у справі №910/12790/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 прийнято до розгляду апеляційну об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Львівська площа" та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Витребувано у господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12790/25.

17.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/12790/25.

12.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти вимог апеляційної скарги просив її залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва без змін.

19.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому останній заперечив, щодо доводів відповідача наведених у відзиві, та зазначив, що відсутні будь-яка заборона на звернення до суду з окремими позовами до різних осіб, навіть якщо предмет спору чи підстави окремих позовів є подібними або взаємопов`язаними. Така процесуальна поведінка є законним способом реалізації права на судовий захист, а не проявом зловживання процесуальними правами. Твердження суду про зловживання процесуальним правом ґрунтується виключно на припущеннях і не підтверджується доказами умислу, недобросовісності чи шкоди іншим учасникам процесу. Крім того зазначив, що відсутність, доказів сплати судового збору могла бути підставою для залишення позову без руху відповідно до ст.174 ГПК України, але не є підставою для визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСББ «Львівська площа» (позивач) звернувся до ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ від 28.05.2025.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що загальні збори співвласників багатоквартирного будинку в ЖК «Львівська площа» мають бути визнанні такими, що не відбулись , оскільки не кворуму голосів при вирішенні ключового питання - обрання голови зборів, а також через відсутність альтернативного розгляду кандидатур, що свідчить про порушення порядку їх проведення. Також у діях ініціативної групи вбачається ряд грубих порушень, встановленої законодавством процедури проведення загальних зборів, які істотно впливають на законність прийняття подальших рішень за результатами голосування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2025, керуючись приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), визнав дії ОСББ «Львівська площа» в особі представника Кабанової Ольги Олегівни щодо подання позовної заяви до ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів зловживанням процесуальними правами. Позовну заяву і додані до неї документи повернуто ОСББ «Львівська площа» без розгляду.

Мотивуючи ухвалу суд першої інстанції зазначив, що позивач (ОСББ «Львівська площа») звернувся з позовними вимогами :

- до ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ,

оформленого протоколом загальних зборів ОСББ від 28.05.2025, позов передано на розгляд судді Марченко О.В. справа №910/12790/25;

- до ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ,

оформленого протоколом загальних зборів ОСББ від 28.05.2025, позов передано на розгляд судді Чинчин О.В. справа №910/12791/25;

- до ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ,

оформленого протоколом загальних зборів ОСББ від 28.05.2025, позов передано на розгляд судді Привалову А.І. справа №910/12792/25;

Разом з тим, у провадженні господарського суду міста Києва (суддя Ягічева Н.І.) перебуває справа №910/7726/25 за позовом ОСББ до ОСОБА_3 про визнання загальних зборів ОСББ такими, що не відбулись 28.05.2025 о 19 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, у всіх вказаних справах підстави позовів є ідентичними (незгода ОСББ з обранням нового складу правління ОСББ).

Крім того, відповідно до автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" матеріали позовних заяв ОСББ від 14.10.2025 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ, оформленого протоколом загальних зборів ОСББ від 28.05.2025, не містять підтвердження сплати судового збору за подання вказаних позовів.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 43 ГПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Конституційний Суд України констатував, що ч.1 ст. 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод" (п. 1 резолютивної частини Рішення від 25.12.97 N 9-зп); "Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України" (абз. 3 п. 4 мотивувальної частини Рішення від 07.05.2002 N 8-рп/2002); "в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади можуть здійснювати функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин" (абз. 4 п. 4 мотивувальної частини Рішення від 10.01.2008 N 1-рп/2008).

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють можливість особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено ст.16 цього Кодексу. Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист їх прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються.

Згідно ч. 1, 2 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, реалізуючи своє право на судовий захист, визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, зважаючи на власне суб`єктивне уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

У свою чергу, суд перевіряє доводи позивача і, залежно від встановленого, вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

В рішенні "Меньшакова проти України" (Menshakova v. Ukraine, заява N 377/02) від 08.04.2010 ЄСПЛ виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду: "Суд повторює, що п. 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі "право на суд", яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на "розгляд" спору судом (див., наприклад, рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N48778/99, п. 25, ЄСПЛ 2002-II).

Право на отримання судового захисту означає, що суб`єкт має право звернутися до суду та матиме право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом.

Можливість реалізувати вказані права повинна бути забезпечена кожній особі без будь-яких дискримінаційних перепон чи занадто формалізованих ускладнень.

Порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права - ГПК України.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити:

зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Отже, позивач у позові повинен зазначити зміст позовних вимог, обставин, якими він обґрунтовує ці вимоги, а також правові підстави позову.

Згідно ч. 4 ст. 45 ГПК України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстави позову.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом саме позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.

Статтею 14 ГПК України закріплено принцип диспозитивності господарського судочинства, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, визначення предмета, підстав поданого позову, а також відповідачів, до яких пред`явлені позовні вимоги, є правом позивача, яким він розпоряджається на власний розсуд.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Львівська площа» від 28.05.2025, яким прийнято рішення, включаючи зміну правління ОСББ, зміну Статут та інші важливі питання, що відносяться виключно до повноважень загальних зборів ОСББ.

Згідно ч. 3 ст. 43 ГПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Обов`язок добросовісного користування процесуальними правами передбачає їх використання не на шкоду іншим учасникам, а також не всупереч завданням господарського судочинства.

Разом з тим, визначення предмета, підстав поданого позову, а також відповідача, до якого звернуті позовні вимоги, є правом позивача, яким він розпоряджається на власний розсуд.

Позовна заява у даній справі має реальний характер, звернення із позовом у цьому випадку є реалізацією права на судовий захист в обраний позивачем спосіб.

Зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників господарського процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання господарському судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа реалізує свої процесуальні права і вчиняє передбачені процесуальним законодавством процесуальні, дії, але робить це на шкоду іншим особам, з метою, яка не співпадає з завданням господарського процесу, визначеним у статті 2 ГПК України (справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави).

Ураховуючи, що зловживання процесуальними правами є процесуальним правопорушенням, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників господарського процесу та з огляду на те, що позивач, звертаючись до суду з позовною заявою та зазначаючи відповідачем - ОСОБА_1 , вказав позовні вимоги до неї та обґрунтував підстави позову, і враховуючи, що судом першої інстанції не встановлено, що позивач звернувся з цим позовом не з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів позивача та ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а з іншою метою, яка не співпадає з завданням господарського процесу, висновки господарського суду м. Києва про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами є помилковими.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ухвалою господарського суду міста Києва від 24.10.2025 у справі №910/12791/25 за позовом ОСББ «Львівська площа» до ОСОБА_3 справи №910/7726/25 та №910812791/25 об`єднано в одне провадження із присвоєнням номеру №910/7726/25.

Отже у відповідності до п.2 ч. 2 ст. 173 ГПК України, суд не позбавлений права з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами одного й того самого позивача до різних відповідачів.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, звертаючись з позовом, позивачем не було подано доказів сплати судового збору.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З матеріал справи вбачається, що судом першої інстанції в порушення зазначеної ч.1 ст. 174 ГПК України не було винесено ухвалу про залишення позовної без руху, в зв`язку з несплатою судового збору, чим не було надано позивачу строк для усунення недоліків.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що господарський суд міста Києва передчасно постановив ухвалу про повернення позовної заяви у справі №910/12790/25 від 23.1.02.025, не дослідивши всі наявні та належні докази матеріалів справи, прийшовши до передчасного висновку, щодо зловживанням процесуальними правами ОСББ «Львівська площа» залишивши позовну заяву без розгляду.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновок місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Отже, місцевий господарський суд при прийнятті оскарженої ухвали наведеного не врахував, не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, виніс помилкову ухвалу.

За приписами ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 23.10.2025 у справі № 910/12790/25 підлягає скасуванню із направленням справи до місцевого суду для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Оскільки у даному випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ :

1. Апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Львівська площа" на ухвалу господарського суду міста Києва від 23.10.2025 у справі № 910/12790/25 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 23.10.2025 у справі № 910/12790/25 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/12790/25 повернути до господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук