ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Черкаси Справа № 925/1228/21(925/16/26)

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., без участі представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, справу №925/1228/21(925/16/26) за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства Престиж Агролюкс про стягнення 59545 грн 39 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фермерського господарства Престиж Агролюкс (далі відповідач), про стягнення, на підставі договору оренди землі від 01.12.2012 року, додаткової угоди від 21.05.2019 року, 59545 грн 39 коп. заборгованості по орендній платі та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди землі від 01.12.2012 року щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою площею 3,1722 га кадастровий номер :02:001:0182, розташованої в Черкаській області Звенигородського району с. Рубаний Міст у період з 21.05.2019 по 21.08.2024 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи про банкрутство Фермерського господарства Престиж Агролюкс, відкрито провадження у справі №925/1228/21(925/16/26) за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.02.2026 року.

Відповідач в особі ліквідатора Звєздічева М.О. подав, через систему Електронний суд, 22.01.2026 року відзив на позовну заяву (вх.№1089/26, а.с. 31-33), в якому заперечив обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період до 31.03.2023 року, просив задовольнити позовні вимоги на суму 16511 грн. 02 коп боргу за період оренди з 31.03.2023 по 20.08.2024 року.

В судове засідання 12.02.2026 року сторони явку своїх представників не забезпечили, позивач подав суду 09.02.2026 року клопотання (вх. № 2108/26, а.с. 38), в якому просив розгляд справи проводити без його участі за наявними у справі доказами. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21), у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначити датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.01.2025 року у справі № 925/1228/21(700/1024/23), яке набрало законної сили 28.01.2025 року, позов ОСОБА_2 до Фермерського господарства "Престиж Агролюкс", за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача - арбітражного керуючого Звєздічева Максима Олександровича, державного реєстратора - приватного нотаріуса Звенигородського районного округу Побіянської Неллі Борисівни задоволено повністю, розірвано договір оренди землі від 01.12.2012 року в редакції додаткової угоди від 21.05.2019 року, укладений між ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та Фермерським господарством Престиж Агролюкс (ідентифікаційний код юридичної особи 36777704); зобов`язано Фермерське господарство Престиж Агролюкс повернути на користь ОСОБА_2 земельну ділянку площею 3,1722 га, кадастровий номер :02:000:0182; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 28774501 від 16.03.2016 року про укладення додаткових угод до договору оренди землі від 01.12.2012 року, стягнено судові витрати.

Вищевказаним рішенням суду у справі №925/1228/21(700/1024/23) встановлено, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження Лисянської райдержадміністрації №524 від 04.10.2003 року був власником земельної ділянки площею 3,17 га в межах Рубаномостівської сільської ради; цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, погоджено з планом меж земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0182. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за № 56.

01.12.2012 року ОСОБА_3 , як орендодавець та власник земельної ділянки згідно державного акту серія ЧР № 054649, кадастровий номер :02:001:0182, та Фермерське господарство Престиж Агролюкс, як орендар, уклали договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Черкаська обл., Звенигородського (Лисянського) району, с. Рубаний Міст.

У Договорі сторони погодили всі істотні умови, зокрема:

п. 2. в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,1722 га в тому числі рілля 3,1722 га;

п. 5. нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 98258 грн.;

п. 8. договір укладено на п`ять років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію;

п. 9. орендна плата вноситься орендарем щороку в грошовій формі в національній валюті України. Розмір орендної плати становить 3% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної, що становить 2948 грн.;

п. 11. орендна плата вноситься у такі строки: з 1 вересня до 31 грудня кожного року;

п. 12. орендна плата за певний період може бути сплачена у натуральній або відробітковій формі. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними документами (видатковими накладними, відомостями на видачу продукції чи таке інше);

п. 15. земельна ділянка передається в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції;

п. 21. після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав в оренду;

п. 36 дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однією із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом;

п. 39 перехід права власності на орендовану ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду и переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем;

п. 42 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір оренди землі підписано сторонами, у відділі Держкомзему у Лисянському районі 27.12.2012 року за № 01900.

На виконання Договору сторонами складено:

додаток №1 - акт прийому-передачі земельної ділянки щодо передачі відповідачу в строкове платне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в адміністративних межах Рубанецької с/ради, загальною площею 3,1722 га.;

додаток №2 - розрахунок розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності, грошова оцінка яких проведена на 01.01.2012 року, в якому визначено розмір орендної плати 2948 грн. у разі оплати в грошовій формі, що підлягає оплаті до 31 грудня поточного року та 500 кг пшениці, 550кг ячменю, 100 кг соняшника, 500 кг кукурудзи, 10 кг цукру у разі оплати у натуральній формі, що підлягає виплаті до 31 грудня поточного року.

15.02.2016 року сторони уклали до Договору додаткову угоду №1, умовами якої визначили нормативну грошову оцінку земельної ділянки; строк дії договору; порядок оплати орендної плати та її розмір від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, із якої вираховується податок з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України.

21.05.2019 року сторонами укладена до Договору додаткова угода (а.с.17-18), в якій сторони узгодили істотні умови:

п.2.4. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 147264 грн;

п.3.1. - договір укладено на 7 років;

п.4.2. - розмір орендної плати становить 10 % від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки та становить 147264 грн, із якої вираховується податок з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України. Сума орендної плати, що підлягає до виплати становить 11854 грн. 75 коп.;

п.4.7. у випадку порушення строків виплати орендної плати з вини орендаря, орендар додатково сплачує на користь орендодавця штраф в розмірі 0,1% від вартості суми боргу. Штрафні санкції не звільняють орендаря від сплати орендної плати.

п.9.4. орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати орендні платежі.

У Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості № 350995620 від 19.10.2023 року значилися наступні записи щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0182, площею 3,1722 га розташованої за адресою: Черкаська обл.. Лисянський район, с Рубаний Міст:

запис в актуальній інформації про державну реєстрацію іншого речового права № 13724551 вчиненого 16.03.2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Побіянською Н.Б. про право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 01.12.2012 року, додаткової угоди від 15.02.2016 року, додаткової угоди від 21.05.2019 року за орендарем Фермерським господарством Престиж Агролюкс, орендодавець ОСОБА_3 ; зміст речового права орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, розмір орендної плати становить 10% від нормативної оцінки орендованої земельної ділянки, строк дії 7 років; підстава внесення рішення - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 28774501 від 16.03.2016 року-приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Побіянською Н.Б.;

запис в актуальній інформації про речове право за № 13724546 про реєстрацію права власності 16.03.2016 року на земельну ділянку за ОСОБА_3 ; 14.09.2021 року речове право припинено;

запис в актуальній інформації про речове право за № 43950021 про реєстрацію права власності 14.09.2021 року на земельну ділянку за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про спадщину №1776 від 14.09.2021 року Лисянської нотаріальної контори; 31.03.2023 року речова право припинено;

запис в актуальній інформації про речове право за № 49769771 про реєстрацію права власності 31.03.2023 року на земельну ділянку за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про спадщину №2-239 від 31.03.2023 року Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області (а.с. 10).

21.08.2024 року між гр. ОСОБА_5 , що діяла від імені позивача - гр. ОСОБА_1 , як дарувальником, та гр. ОСОБА_2 , як обдарованим, укладено договір дарування земельної ділянки. Договір дарування підписано сторонами, посвідчено приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою-Скляр Н.М., зареєстровано в реєстрі за № 6469.

Із Витягу з Державного реєстру речових прав № 391864969 від 21.08.2024 року вбачається запис в актуальній інформації про речове право за № 56359461 про реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 3,1722 га,кадастровий номер :02:001:0182, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., Звенигородського (Лисянського) району, с. Рубаний Міст за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, серія, номер 6469 від 21.08.2024 року, видавник приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Бедрата-Скляр Н.М. (а.с.16).

Згідно положень ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, преюдиціально встановлені факти у рішенні, яке вступило у законну силу, не підлягають доказуванню.

Оскільки відповідач, користувався земельною ділянкою загальною площею 3,1722 га,кадастровий номер :02:001:0182, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., Звенигородського (Лисянського) району, с. Рубаний Міст у період 21.05.2019-21.08.2024 року, свого обов`язку щодо своєчасної сплати орендної плати не виконав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

03.10.2025, 24.10.2025 року позивач звертався до відповідача з вимогою від 20.10.2025 року сплати йому заборгованості за оренду земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0182 у період 2019-2024 року на вказані реквізити, у разі несплати повідомив про намір звернення до суду з відповідною вимогою (а.с.21-22, докази направлення а.с.23).

Відповідач вимогу позивача отримав 28.10.2025 року (а.с. 24), однак, залишив без відповіді та виконання, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до розрахунку позивача вказаним у позові, заборгованість відповідача з орендної плати за земельну ділянку площею 3,1722 га,кадастровий номер :02:001:0182, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., Звенигородського (Лисянського) району, с. Рубаний Міст за період з 21.09.2019 по 21.08.2024 року становить 59545 грн 39 коп. (2019 рік-11854,75 грн/365 днів*141 день=4579,51 грн; 2020 рік- 11854,75 грн; 2021 рік- 11854,75 грн; 2022 рік- 11854,75 грн; 2023 рік- 11854,75 грн; 2024 рік- 11854,75 грн/365 днів*233день=7548,88 грн.).

Спірні правовідносини сторін виникли із договору оренди землі від 01.12.2012 року, укладених до нього додаткових угод та набуття права власності на земельну ділянку загальною площею 3,1722 га,кадастровий номер :02:001:0182, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., Звенигородського (Лисянського) району, с. Рубаний Міст позивачем в порядку спадкування. Вимоги позивача і заперечення відповідача витікають із прав і обов`язків сторін за цим договором.

За правовою природою спірні правовідносини сторін віднесені до зобов`язань найму (оренди) земельної ділянки, загальні положення про найм (оренду) визначені параграфом 1 глави 58, про найм (оренду) земельної ділянки, як окремий вид зобов`язань, параграфом 3 глави 58 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Земельного і Податкового кодексів України, Закону України «Про оренду землі», які з урахуванням предмету спору, є спеціальними нормативними актами.

Згідно з ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом, що регулює відносини, пов`язані з орендою землі, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Законом України «Про оренду землі» встановлено, що:

договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13);

істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15);

орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (ч. 1, ч. 2 ст. 21);

орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а орендодавець має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди землі та своєчасного внесення орендної плати (ст. 24, 25).

За приписами частин 1, 2 ст.148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею. Таким чином, згідно зі статтею 148-1 Земельного кодексу України, з моменту переходу права власності до нового власника автоматично переходять права та обов`язки попереднього власника за чинними договорами користування землею.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15 (пункти 5.21, 5.22).

Відповідно до ст.ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями1217,1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З огляду на викладені обставини справи суд вбачає, що позивач - ОСОБА_1 став власником земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0182, загальною площею 3,1722 га, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., Звенигородський (Лисянський) район, село Рубаний Міст, на підставі свідоцтва про спадщину №2-239 від 31.03.2023 року Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області про що внесено відповідний запис в актуальній інформації про речове право за № 49769771 про реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0182 загальною площею 3,1722 га, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., Звенигородський (Лисянський) район, село Рубаний Міст передана орендарю Фермерському господарству Престиж Агролюкс на умовах договору оренди землі, з урахуванням винесених 21.05.2019 року Додатковою угодою змін.

Пунктом.4.2. Додаткової угоди сторони погодили розмір орендної плати становить 10 % від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки та становить 147264 грн, із якої вираховується податок з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України. Сума орендної плати, що підлягає до виплати становить 11854 грн. 75 коп.

21.08.2024 року позивач договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою-Скляр Н.М., зареєстровано в реєстрі за № 6469, спірну земельну ділянку передав у власність ОСОБА_2 .

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.01.2025 року у справі № 925/1228/21(700/1024/23) договір оренди землі від 01.12.2012 року в редакції додаткової угоди від 21.05.2019 року розірвано, відповідно зобов`язання сторін за ним припинилися в силу ч. 2 ст. 653 ЦК України.

З урахуванням ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, ч. 1 ст.148-1 Земельного кодексу України, свідоцтва про спадщину №2-239 від 31.03.2023 року, даних Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості за № 49769771 про реєстрацію права власності на земельну ділянку- 31.03.2023 року ОСОБА_1 набув прав власника на земельну ділянку площею 3,1722 га,кадастровий номер :02:001:0182, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., Звенигородського (Лисянського) району, с. Рубаний Міст, та відповідно набув прав попередніх власників земельної ділянки за чинним договором оренди землі від 01.12.2012 року з внесеними до нього змінами.

Відповідач доказів сплати орендної плати позивачу та попереднім власникам земельної ділянки суду не надав, відповідно не виконав зобов`язання за Договором щодо сплати позивачу орендної плати за землю у період оренди з 21.05.2019 по 21.08.2024 року у розмірі 59545 грн 39 коп. Наявність і розмір спірної заборгованості позивачем доведено належними і допустимими доказами, відповідачем належними доказами не спростовані, тому вимога позивача підлягає задоволенню у судовому порядку.

Твердження відповідача про необгрунтованість вимог позивача за період оренди з 21.05.2019 по 13.03.2023року суд відхиляє як безпідставні, враховуючи вищевикладене та обов`язок сплати орендної плати встановлений п.п. 4.2., 9.4. Договору у спірний період .

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України, беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми чинного законодавства, суд заявлені вимоги задовольняє повністю. Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов по суті справи, якими він заперечує проти позову, суд вважає необґрунтованими і відхиляє.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255 256 ГПК України, ст.41 КУзПБ, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фермерського господарства «Престиж Агролюкс», ідентифікаційний код юридичної особи 36777704; місцезнаходження: 19301, Черкаська обл., Звенигородський район, селище Лисянка, провул. Жовтня, буд. 8 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 - 59545 грн 39 коп. заборгованості з орендної плати та 3028 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.02.2026 року.

Суддя В.М. Грачов