РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2026Справа № 910/5113/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал-Інвест-Україна"

до відповідачів:

1. Державного підприємства "Пансіонат "Русанівка",

2. Фонду державного майна України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву

про розірвання договору та стягнення 5004824,46 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Секретар с/з (помічник судді): Дмитро БОЖКО.

Представники сторін: згідно з протоколом судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кристал-Інвест-Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Пансіонат "Русанівка" про розірвання договору та стягнення 3068093,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на істотну зміну обставин (прийняття рішення Фондом державного майна України про відчуження майнового комплексу "Пансіонат "Русанівка" шляхом проведення аукціону), якими сторони керувалися, укладаючи договір № 12/04 від 12.04.2008 р., внаслідок яких позивач позбавлений можливості реалізувати взяті на себе зобов`язання за договором (завершити капітальний ремонт та реконструкцію споруд, які входять до єдиного майнового комплексу «Пансіонат «Русанівка») з незалежних від нього причин. За наведених обставин, позивач просить суд розірвати договір № 12/04 від 12.04.2008 р., а також стягнути з відповідача, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 652, ст. 1212 Цивільного кодексу України, витрачені позивачем кошти у розмірі 3068093,00 грн. на реалізацію проекту з будівництва/реконструкції єдиного майнового комплексу «Пансіонат «Русанівка», як похідної вимоги від заявленої основної вимоги.

Рух справи відображено у процесуальних документах суду та заявах по суті спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/5113/25 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено сторонам строки для подання до суду заяв по суті спору.

Про стан розгляду справи № 910/5113/25 сторони були повідомлені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи, що у Державного підприємства "Пансіонат "Русанівка" відсутній зареєстрований електронний кабінет в ЄСІКС, суд надсилає йому процесуальні документи у паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження товариства, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (02002, м. Київ, Русанівські сади, вул. Садова, 17).

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судове рішення повернуто підприємством зв`язку, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Наведений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22.03.2023 р. у справі № 905/1397/21 та від 07.02.2024 р. у справі № 904/853/23.

Суд звертає увагу, що на Державне підприємство "Пансіонат "Русанівка" відповідно до ч. 1, п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо власного місцезнаходження, які відповідно до ст. 10 зазначеного Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок" та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 р. № 270.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 р. у справі № 905/1397/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 р. залучено до участі у справі у процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 р. залучено до участі у справі у процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд державного майна України.

22.08.2025 р. до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал-Інвест-Україна" надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, заявлення нових позовних вимог (зміну предмету позову) та залучення співвідповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2025 р. залучено до участі у справі відповідача-2 - Фонд державного майна України, прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, заявлення нових позовних вимог (зміну предмету позову), у зв`язку з чим подальший розгляд справи № 910/5113/25 здійснюється за вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал-Інвест-Україна" до Державного підприємства "Пансіонат "Русанівка" та до Фонду державного майна України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву, про розірвання договору № 12/04 від 12.04.2008 р., стягнення з відповідача-1 грошових коштів у сумі 3643595,13 грн., з яких: витрати за договором - 3029373,00 грн., інфляційне збільшення - 614222,13 грн., стягнення з відповідача-2 грошових коштів у сумі 1361229,33 коп., з яких: витрати за договором - 1131758,93 грн., інфляційне збільшення - 229 470,40 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач-2 зазначає, що:

- рішення про приватизацію не є істотною зміною обставин та не є перешкодою для виконання позивачем своїх зобов`язань за договором;

- дії Фонду щодо включення єдиного майнового комплексу ДП "Пансіонат "Русанівка" до об`єктів малої приватизації є правомірними та базуються на нормах законодавства;

- Фонд, як уповноважений орган управління, не несе відповідальності за зобов`язаннями ДП "Пансіонат "Русанівка", прийнятими до моменту передачі майнового комплексу під його управління;

- позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що саме дії чи бездіяльність Фонду призвели до виникнення у ТОВ "Кристал-Інвест-Україна" збитків або інфляційних втрат;

- позивачем не доведено, що Фонд був стороною спірного договору, порушив його умови або вчинив інші неправомірні дії, а покладення на Фонд відповідальності за невиконання чи неналежне виконання ДП "Пансіонат "Русанівка" зобов`язань за договором є неправомірним;

- спірним договором встановлені конкретні обставини, за яких відповідач-1 зобов`язується повернути позивачу понесені витрати, до яких істотна зміна обставин не належить;

- наявність у сторін чинного договору виключає можливість для стягнення коштів на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні 23.12.2025 р. суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про призначення у даній справі будівельно-технічної експертизи через його необґрунтованість та безпідставність, оскільки вирішення даного спору не потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, наявні в матеріалах справи докази є зрозумілими та достатніми для їх дослідження судом та встановлення відповідних обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим відсутня потреба у призначенні заявленої відповідачем експертизи.

23.12.2025 р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 910/5113/25 до судового розгляду по суті.

Відповідач-1 не скористався своїм правом, наданим останньому ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, та не подав до суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні 03.02.2026 р. проголошено скорочене рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2008 р. між Пансіонатом "Русанівка" Національної академії наук України (наразі Державне підприємство "Пансіонат "Русанівка") (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кристал-Інвест-Україна" (сторона-2) укладено договір № 12/4, предметом якого є правове регулювання діяльності сторін по реконструкції об`єкта (майновий комплекс тимчасових споруд, що належать стороні-1 та розташовані на земельній ділянці сторони-1, орієнтовною площею 1,5 га), який розташований за адресою: м. Київ, Русанівські сади, вул. Садова, 17.

Вказаний договір погоджений Національною академією наук України, про що свідчить підпис президента НАН України - академіка Патона Б.Є., та печатка НАН України на вказаному договорі.

Згідно з п. 2.2 договору обов`язок по виконанню функцій та реалізації повноважень замовника будівництва об`єкта покладається на сторону-1.

За умовами п. 2.4 договору сторона-2 бере на себе відповідальність за повне та своєчасне фінансування проектування, реконструкції та введення в експлуатацію об`єкта. Сторона-2 також приймає на себе забезпечення виконання будівельних, монтажних, спеціальних та пусконалагоджувальних робіт, які передбачені проектно-кошторисною документацією.

Пунктом 3.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 01.09.2008 р. встановлено, що загальний розмір інвестицій за цим договором складається із сум витрат сторони-2 на розробку та затвердження проектної та дозвільної документації по об`єкту, фінансування будівельних робіт та інших пов`язаних з будівництвом робіт та послуг, витрат на обстеження існуючих об`єктів витрат на введення в експлуатацію об`єкту на умовах, визначених цим договором, витрат сторони-2 на забезпечення діяльності сторони-1 по збереженню належного стороні-1 майна, яке підлягає реконструкції або капітальному ремонту за цим договором, по забезпеченню належного ведення бухгалтерського обліку та звітності, виконання функцій замовника та прийняття замовником виконаних робіт, наданих послуг, пов`язаних з виконанням цього договору (забезпечення виплати стороною-1 заробітної плати директору, бухгалтеру, сторожу за рахунок сторони-2 згідно штатного сторони-1), кредиторської заборгованості, що склалася у сторони-1 на час підписання та протягом строку дії даного договору (в т.ч. із заробітної плати, податків, зборів та обов`язкових платежів), а також справедливої оцінки вартості об`єкту, визначеної експертним шляхом.

Загальний розмір інвестицій буде визначено після затвердження проектної документації та буде уточнено протягом виконання договору (п. 3.2 договору).

Сторона-2 має компенсувати кредиторську заборгованість, що склалася у сторони-1 на час підписання та протягом строку дії даного договору, а також нести інші витрати, визначені п. 3.1 цього договору (п. 3.3 договору).

У відповідності з п.п. 3.5-3.7 договору вирішення питань щодо залучення та врегулювання відносин із організаціями, які будуть проводити роботи з будівництва об`єкту, вирішує сторона-2.

Платежі та розрахунки за матеріали, виконані роботи та послуги здійснюються стороною-2 безпосередньо проектній організації, підряднику (субпідрядникам) та іншим організаціям, які виконали відповідні роботи на підставі укладених із стороною-2 та/або стороною-1 (за погодженням або участю сторони-2) відповідних договорів. Для виконання окремих етапів цього договору та укладення відповідних угод сторона-1 за вимогою сторони-2 зобов`язана оформлювати відповідні доручення, що надають повноваження стороні-2 або іншим особам діяти для досягнення цілей цього договору.

З урахуванням умов цього договору сторона-1 не має права ініціювати зміну запропонованих стороно-2 проектувальників, підрядників (субпідрядників) та інших підприємств, установ та організацій, залучених для виконання цілей цього договору.

Згідно з п. 4.1 договору результатом діяльності по даному договору є створення об`єкту у відповідності до проектно-кошторисної документації.

Умовами п. 4.2 визначено, що отриманий в результаті здійснення реконструкції об`єкт є спільною частковою власністю сторін. З метою розділення та закріплення за кожною із сторін майнових прав на реконструйований об`єкт, сторони зобов`язані підписати акт попереднього розподілу майнових часток сторін на реконструйований об`єкт, який є обов`язковим для виконання сторонами. Акт попереднього розподілу майнових часток сторін на реконструйований об`єкт має бути підписаний сторонами в п`ятиденний строк після затвердження сторонами техніко-економічних показників проектно-кошторисної документації на реконструкцію об`єкту.

Відповідно до п. 4.3 договору частки сторін в реконструйованому об`єкті визначаються наступним чином: сторона-2 - 90% реконструйованого об`єкту; сторона-1 - 10% реконструйованого об`єкту. З метою розподілення та закріплення за кожною із сторін майнових часток на реконструйований об`єкт, сторони зобов`язані підписати акт розподілу майнових часток сторін на реконструйований об`єкт, який є обов`язковим для виконання сторонами. Акт розподілу майнових часток сторін на реконструйований об`єкт має бути підписаний сторонами в п`ятиденний строк після завершення реконструкції об`єкту.

Згідно з п. 4.4 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23.02.2016 р. майнові права на проектно-кошторисну документацію, технічну та іншу документацію, виготовлену за цим договором за рахунок сторони-2, на будівельні матеріали, які придбані стороною-2 або підрядними організаціями за рахунок сторони-2 у зв`язку з виконанням цього договору, належать стороні-2.

Сторона-2 зобов`язується своєчасно фінансувати реконструкцію об`єкту, згідно умов договору, як власними, так і залученими коштами, включаючи витрати, пов`язані з відшкодуванням земельного податку або орендної плати за використання земельної ділянки, сплатою стороною-1 інших податків, погашенням кредиторської заборгованості, а також інші витрати, визначені п. 3.1 договору (п. 5.2.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 01.09.2008 р.).

За умовами п. 7.1 договору строки виконання робіт по реконструкції об`єкту визначаються згідно з проектною документацією.

Пунктом 7.2 договору визначено, що сторона-2 зобов`язана забезпечити фінансування в повному обсязі всіх робіт по реконструкції об`єкту та ввести об`єкт в експлуатацію не пізніше ніж 12 місяців з моменту отримання дозвільних документів на виконання робіт по реконструкції об`єкту. У випадку виникнення необхідності продовження терміну проведення робіт по добудові та реконструкції об`єкту, сторонами підписується додаткова угода із зазначенням терміну, на який продовжується дія даного договору.

Введення в експлуатацію об`єктів нерухомого майна, щодо яких проводилась реконструкція або капітальний ремонт за цим договором, та оформлення прав сторін на ці об`єкти здійснюється в установленому порядку відповідно до чинного законодавства. Оформлення прав сторін на кожен з об`єктів нерухомого майна, щодо якого проводилась реконструкція або капітальний ремонт за цим договором, здійснюється сторонами після вчинення усіх передбачених законодавством дій, необхідних для введення в експлуатацію такого об`єкта (п.п. 8.1, 8.3 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 26.01.2017 р.).

Відповідно до п. 10.4 договору останній вважається укладеним з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання ними своїх зобов`язань.

Згідно з п. 10.2 договору останній не може бути розірваним в односторонньому порядку жодною із сторін, крім випадків, передбачених даним договором.

Умовами п. 10.9 договору встановлено, що уразі дострокового розірвання цього договору за рішенням суду у зв`язку з відмовою сторони-1 від виконання умов цього договору або порушення його умов, яке призвело до неможливості здійснення реконструкції об`єкту, умисним невиконанням стороною-1 зобов`язань щодо оформлення необхідних документів для реконструкції об`єкту, повідомленням стороною-1 недостовірної інформації при укладанні цього договору або порушенням нею гарантій, сторона-1 зобов`язується повернути стороні-2 витрати, понесені нею на виконання робіт з реконструкції об`єкту, а також всі інші фактично понесені витрати з метою виконання умов цього договору та сплатити штрафні санкції, що передбачені умовами цього договору.

У п. 11.11 договору сторони погодили, що дія договору встановлюється з часу підписання і припиняється після повного виконання сторонами зобов`язань, передбачених договором, додатками та доповненнями до нього.

22.05.2013 р. сторонами підписано акт попереднього розподілу майнових часток (площ) на реконструйований об`єкт у відповідності до договору № 12/04 від 12.04.2008 р., відповідно до п.п. 1, 2, 5, 6 якого сторона-1 підтверджує своєчасне виконання стороною-2 своїх зобов`язань за договором № 12/04 від 12.04.2008 р.; загальна площа капітальних будівель Пансіонату "Русанівка" складає 383,1 кв.м.; сторони дійшли згоди про попередній розподіл площ об`єкту реконструкції Пансіонату «Русанівка»: частка сторони-1 становить 10% внутрішніх площ в реконструйованому об`єкті, частка сторони-2 становить 90%; остаточний акт розподілу часток (площ), із зазначенням конкретних метражів, номерів приміщень, інших якісних та кількісних показників, сторони підписують протягом 5-ти робочих місць з моменту затвердження проектно-кошторисної документації у відповідності до законодавства. Акт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., та зареєстрований в реєстрі за № 367, 368.

Додатковою угодою № 2 від 23.02.2016 р. затверджено додаток № 1 «Техніко-економічні показники проекту «Реконструкція ДП «Пансіонат «Русанівка» НАН України у Дніпровському районі м. Києва» до договору № 12/04 від 12.04.2008 р., відповідно до якого перша черга - капітальний ремонт будівель загальною площею 1188,15 кв.м. (корпус № 1, будинки №№ 1-6, будинок № 7 (охорона), будинок № 8 (санвузол, душові); друга черга - нове будівництво будівель загальною площею 1468,80 кв.м. (будинки №№ 9-19, «тип 1», 11 шт., будинки №№ 20-22, «тип 2», 3 шт., будинки №№ 23-25, тип « 3», 3 шт.

10.04.2016 р. сторонами підписано акт прийому-передачі, за яким сторона-1 тимчасово передає на час виконання робіт згідно договору № 12/04 від 12.04.2008 р., а сторона-2 приймає будівлі першої черги реконструкції (капітального ремонту) Пансіонату «Русанівка», а саме: пус № 1, будинки №№ 1-6, будинок № 7 (охорона), будинок № 8 (санвузол, душові). Сторона-1 передає стороні-2 функції замовника на виконання умов договору в порядку, передбаченому п.п. 2.3 та 5.3.2 договору.

Як свідчать матеріали справи, з метою виконання договору № 12/04 від 12.04.2008 р., між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду № 04/2016-ОСК на виконання робіт від 15.04.2016 р., а між позивачем та субпідрядними організаціями - договір № 17/06/16-П на розробку проектно-кошторисної документації від 17.06.2016 р., договір № 25/07 генерального підряду в капітальному будівництві від 25.07.2016 р., цивільно-правовий договір № 01/08-16 від 01.08.2016 р., договір № СП-26/10 субпідряду в капітальному будівництві від 26.10.2016 р., договір підряду № 01/02-17 на виконання проектних робіт від 01.02.2017 р., договір № 5/05/17 на створення науково-технічної продукції від 05.05.2017 р., договір № 17-05/17 про надання послуг з технічного нагляду від 23.05.2017 р., договір № 28/08/17-1 про проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки від 28.08.2017 р., договір № 08/12-ті про надання послуг з проведення технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна від 15.08.2018 р., договір № 1-арх на надання інжинірингових послуг головного архітектора проекту та авторського нагляду від 01.07.2020 р.

На підтвердження здійснених робіт позивачем долучено акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2016 р. (форма КБ-2в), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2016 р. (форма КБ-3), акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 р. (форма КБ-2в), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2016 р. (форма КБ-3), акт приймання виконаних будівельних робіт за березень 2017 р. (форма КБ-2в), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2017 р. (форма КБ-3), акт здачі-прийняття робіт від 03.02.2017 р. згідно договору № 17/06/16-П від 17.06.2016 р., акт приймання-передачі кошторисної документації від 22.07.2016 р., акт приймання-передачі матеріалів від 02.12.2016 р. за договором № СП-26/10 від 26.10.2016 р., акти прийому-передачі майна від 02.12.2016 р., 26.10.2016 р. та 22.11.2016 р. за договором № СП-26/10 від 26.10.2016 р., акт приймання-передачі матеріалів від 26.10.2016 р. за договором № 25/07 від 25.07.2016 р., акт здачі-прийняття наданих послуг № 23/07/20 від 23.07.2020 р., акт здачі-прийняття виконаних робіт № 26/05/17 від 26.05.2017 р., акт приймання-передачі виконаних робіт від 21.09.2017 р. за договором № 28/08/17-1 від 28.08.2017 р., акт здачі-приймання наданих послуг від 21.09.2017 р. за договором № 28/08/17-1 від 28.08.2017 р., акт прийому-передачі послуг від 28.08.2018 р. до договору № 08/12-ті від 13.08.2018 р., акт здачі-приймання виконаних робіт від 28.08.2018 р. до договору № 08/12-ті від 13.08.2018 р., акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 04.05.2017 р. до договору № 01/02-17 від 01.02.2017 р., акти наданих послуг від 06.06.2019 р., 12.08.2019 р., 01.08.2019 р., 15.09.2019 р., 15.10.2019 р., 10.11.2019 р., 02.12.2019 р., 31.12.2019 р., 03.02.2020 р. до договору № 17-05/17 від 23.05.2017 р., акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 10.06.2016 р., акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 24.06.2016 р. до договору № 04/2016-ОСК від 15.04.2016 р.

Позивачем долучено акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.12.2023 р. по 14.11.2024 р., відповідно до якого позивачем в рамках виконання договору № 12/04 від 12.04.2008 р. понесено витрати на суму 3068093,00 грн., з яких 664690,00 грн. - витрати на заробітну плату, та долучено звіт про визначення суми витрат, понесених ТОВ "Кристал-Інвест-Україна", відповідно до якого сума всіх витрат, понесених позивачем на виконання умов спірного договору, становить 4161131,93 грн.

Однак, зазначений звіт не може бути належним доказом у розумінні ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, оскільки підготовлений не судовим експертом, який має відповідну квалфікацію, та попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Доказів, які б підтверджували реальне понесення позивачем витрат у зазначеній вище сумі матеріали справи не містять та ТОВ "Кристал-Інвест-Україна" не надано.

Із позовної заяви слідує, що капітальний ремонт будинку № 2 не було завершено внаслідок того, що «Пансіонат «Русанівка» не зміг забезпечити доступ будівельної техніки та обладнання на будівельний майданчик, та внаслідок відсутності у відповідача-1 оформленого права власності на земельну ділянку.

10.01.2023 р. Кабінет Міністрів України ухвалив розпорядження № 37-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності», відповідно до якого було вирішено передати єдині майнові комплекси державних підприємств, установ та організацій за переліком згідно з додатком 1 із сфери управління уповноважених органів управління (самоврядних організацій) до сфери управління Фонду державного майна.

Так, згідно з переліком єдиних майнових комплексів державних підприємств, установ, організацій, що передаються до сфери управління Фонду державного майна України, Пансіонат «Русанівка» Національної академії наук України було передано до сфери управління Фонду державного майна України.

02.08.2023 р. Пансіонат «Русанівка» за актом приймання-передачі передано зі сфери управління Національної академії наук України до сфери управління Фонду державного майна України.

Наказом Фонду державного майна України № 1 від 04.01.2022 р. «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації» (зі змінами, внесеними наказами № 548 від 19.03.2024 р. та № 1126 від 28.07.2025 р.) внесено єдиний майновий комплекс Державного підприємства «Пансіонат «Русанівка» до переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву № 350 від 22.03.2024 р., на виконання наказу Фонду державного майна України № 1 від 04.01.2022 р. «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації» (зі змінами внесеними наказом № 548 від 19.03.2024 р.), прийнято рішення про приватизацію майнового комплексу «Пансіонат «Русанівка» шляхом продажу на аукціоні.

30.08.2024 р. позивач звернувся до Фонду з листом № 28, в якому зазначив, що оскільки капітальний ремонт будинку № 2 не завершено, а будинок не введено в експлуатацію, він не може бути включений до майнового комплексу «Пансіонат «Русанівка» для продажу на аукціоні. Також позивач зазначив, що рішення про приватизацію майнового комплексу «Пансіонат «Русанівка» спрямоване на позбавлення інвестора набуття у власність частки в будинку № 2, для введення в експлуатацію якого необхідно завершити капітальний ремонт, на який ТОВ "Кристал-Інвест-Україна" було витрачено значну суму коштів. Крім того, позивач просив повідомити про можливість завершення робіт за договором № 12/04 від 12.04.2008 р., а у випадку неможливості завершення робіт - надати роз`яснення щодо порядку відшкодування позивачу понесених за договором витрат.

Як встановлено судом, на замовлення позивача підготовлено звіт про узгоджені процедури по визначенню суми витрат, понесених ТОВ "Кристал-Інвест-Україна" у зв`язку з виконанням умов договору № 12/04 від 12.04.2008 р. та додаткових угод до нього № 1 від 01.09.2008 р., № 2 від 23.02.2016 р., № 3 від 24.02.2016 р., № 4 від 26.01.2017 р., відповідно до якого сума всіх витрат, понесених позивачем на виконання умов спірного договору, становить 4161131,93 грн. з яких 3029373,00 грн. сплачені на користь ДП «Пансіонат Русанівка», а 1131758,93 грн. - на користь інших юридичних осіб, які виконували роботи за договором № 12/04 від 12.04.2008 р.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що у зв`язку з істотною зміною обставин позивач позбавлений можливості реалізувати взяті на себе зобов`язання за договором з незалежних від нього причин, оскільки на момент укладення спірного договору:

- сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане (сторони не могли передбачити того, що Фондом буде прийнято рішення про приватизацію ДП «Пансіонат «Русанівка»);

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення (позивач не може заборонити Фонду розпоряджатись державним майном, в т.ч. приймати рішення про продаж майнового комплексу);

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при його укладенні.

На підставі викладеного позивач просить суд розірвати договір № 12/04 від 12.04.2008 р., а також стягнути з відповідачів, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 652, ст. 1212 Цивільного кодексу України, витрачені позивачем на реалізацію проекту з будівництва/реконструкції єдиного майнового комплексу «Пансіонат «Русанівка» кошти.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено ст. 16 цього Кодексу. Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист їх прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч. 2, 3 ст. 6 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 628 Цивільного кодексу України регламентовано, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За своєю правовою природою укладеним між сторонами договір є інвестиційним, який містить елементи підряду.

Загальні положення про договір підряду закріплені у главі 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За умовами ч. 1 ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право за згодою замовника залучати до виконання договору як третіх осіб субпідрядників, на умовах укладених з ними субпідрядних договорів, відповідаючи перед замовником за результати їх роботи. У цьому випадку підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядниками - як замовник.

Згідно з ч. 1 ст. 876 Цивільного кодексу України власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних, робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиції визначаються як всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (дохід) або досягається соціальний ефект.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність», основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Укладання договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності.

На основі аналізу положень Закону України «Про інвестиційну діяльність» можна виокремити такі ознаки, характерні для інвестиційного договору:

- мета діяльності, а саме - отримання прибутку або досягнення соціального ефекту;

- обов`язок однієї сторони (інвестора) здійснити інвестиції;

- об`єктом інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, у тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, а також майнові права;

- довгостроковість відносин, пов`язаних з інвестиційною діяльністю;

- розподіл часток.

Таким чином, суд зазначає, що істотними умовами укладеного між сторонами договору № 12/04 від 12.04.2008 р. є предмет договору, об`єкт інвестування, ціна, строк дії договору, форма інвестування та порядок розподілу часток.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ч.ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Тобто, зазначеною нормою встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені у ст. 651 Цивільного кодексу України. За загальним правилом зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Про таку зміну або розірвання сторони вправі домовитися у будь-який час на свій розсуд, крім випадків, обумовлених договором або у законодавстві.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч.ч. 1 та 2 ст. 652 Цивільного кодексу України).

Позивач наполягає на розірванні договору № 12/04 від 12.04.2008 р. внаслідок передачі Державного підприємства "Пансіонат "Русанівка" до сфери управління Фонду державного майна України та прийняття останнім рішення про відчуження майнового комплексу "Пансіонат "Русанівка" шляхом проведення аукціону, у зв`язку з чим, як зазначає позивач, він позбавлений можливості реалізувати взяті на себе зобов`язання за договором.

Правові основи управління об`єктами державної власності визначає Закон України «Про управління об`єктами державної власності».

Відповідно до Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності № 1482 від 21.09.1998 р. передача об`єктів права державної власності здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, зокрема, щодо єдиних (цілісних) майнових комплексів підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів, підприємств, показники фінансово-господарської діяльності яких погіршилися внаслідок неефективного управління ними органами, уповноваженими управляти державним майном, або самоврядними організаціями; за рішенням засновника господарського товариства та органу, уповноваженого управляти державним майном, який приймає майно, за погодженням з Фондом державного майна щодо державного майна, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації, корпоратизації.

Як встановлено судом, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України № 37-р від 10.01.2023 р., згідно з актом приймання-передачі від 02.08.2023 р. єдиний майновий комплекс «Пансіонат «Русанівка» передано із сфери управління Національної академії наук України та прийнято Фондом державного майна України.

Наказом Фонду державного майна України № 1 від 04.01.2022 р. «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації» (зі змінами, внесеними наказами № 548 від 19.03.2024 р. та № 1126 від 28.07.2025 р.) внесено єдиний майновий комплекс Державного підприємства «Пансіонат «Русанівка» до переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду.

Суд зазначає, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані обставини, що виникають після укладення договору, істотно порушують баланс інтересів сторін і суттєво знижують для кожної з них очікуваний результат договору. Право змінити чи розірвати договір у разі істотної зміни обставин, які були визначальними на час його укладення, направлене на захист сторін договору від настання ще більш несприятливих наслідків, пов`язаних із подальшим його виконанням за існування обставин, що відповідають характеристикам, визначеним у ст. 652 Цивільного кодексу України.

Водночас, за відсутності істотної зміни обставин, тобто за незначної зміни обставин або за виникнення ускладнень у виконанні, які сторони могли розумно передбачити, договір відповідно до положень ст. 652 Цивільного кодексу України не підлягає розірванню, як за згодою сторін, так і за рішенням суду.

Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин за рішенням суду, виходячи з принципу свободи договору (п. 3 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України), є винятковим заходом. Для застосування судом відповідного повноваження потрібна як сукупність чотирьох умов, визначених у ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, так і встановлення того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч. 4 цієї статті), тобто що таке розірвання буде необґрунтованим згідно з принципом «найменших негативних наслідків» для сторін договору (близькі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.09.2019 р. у справі № 910/17469/18, від 25.02.2020 р. у справі № 922/2279/19, від 19.07.2022 р. у справі № 910/14155/21).

Першою умовою - є умова про те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Відповідно до даної умови, події, що нібито викликали ускладнення у виконанні договору і які можна назвати "істотною зміною обставин" повинні мати місце або стати відомими заінтересованій стороні після укладення договору. Названа умова є відсутньою якщо буде встановлено, що заінтересована у розірванні договору сторона, знала про ці події і могла прийняти їх до уваги в момент укладення договору, а не легковажно ігнорувати їх. Легковажно проігноровані події, які і створили ускладнення, або іншими словами "істотну зміну обставин", створюють неможливість для сторони, яка заінтересована розірвати договір, покладатися на ускладнення (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 р. у справі № 910/5110/17, від 23.07.2019 р. у справі № 910/13249/17).

Укладаючи спірний договір із Пансіонатом "Русанівка" Національної академії наук України, як об`єктом права державної власності, позивач погодився з усіма його умовами.

У даному випадку суд зауважує, що, підписуючи договір № 12/04 від 12.04.2008 р., позивач не міг не усвідомлювати можливість передачі «Пансіонату «Русанівка», як об`єкту державної власності, до сфери управління Фонду державного майна України.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем не доведено те, що на дату укладання договору він виходив з того, що «Пансіонат «Русанівка» не зможе у майбутньому бути переданий із сфери управління Національної академії наук України до сфери управління Фонду державного майна України, а отже, така зміна обставин могла настати, що виключає застосування п. 1 ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин.

Друга умова, яка є необхідною для встановлення підстав розірвання договору, відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, це умова про те, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися. Отже, для належного обґрунтування вказаної умови суду знову ж таки необхідно було належним чином проаналізувати умови укладеного сторонами договору та встановити належним чином обставини, що свідчили б про те, що сторона договору дійсно не може усунути обставини, які для неї істотно змінились.

Враховуючи те, що інвестиційний договір позивачем укладений з метою отримання 90% реконструйованого об`єкту, то основним чинником даних правовідносин є комерційна вигода сторін у проведенні господарської діяльності.

Так, на обґрунтування наявності умов, визначених ст. 652 Цивільного кодексу України позивач має надати суду докази того, що проведення інвестиційної діяльності на конкретному об`єкті є, зокрема, збитковим. Зокрема, надати докази з яких можна дослідити співвідношення витрат та майбутнього прибутку позивача, отриманого внаслідок набуття 90% реконструйованого об`єкту. При цьому, для того, щоб довести наявність умови, що визначена в п. 2 ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, позивач також має надати суду докази того, що він вчинив дії для усунення таких причин збитковості.

В той же час, позивач не надав до суду доказів понесення збитків внаслідок виконання своїх зобов`язань за договором, та не надав доказів звернення до відповідачів з метою внесення змін до договору.

Третьою і четвертою необхідними умовами для розірвання договору, визначеними у ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, є те, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору та, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Щодо даних умов, то випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. Прийняття на себе ризику зміни обставин необов`язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може слідувати із самого характеру та змісту зобов`язання.

Суд зазначає, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема самостійного формування підприємцем програми діяльності, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Суб`єкти господарювання укладають договори на різних, погоджених між ними умовах. Суб`єкти господарської діяльності здійснюють господарську діяльність на власний ризик, самостійно обирають способи поведінки з контрагентами, способи проведення та оформлення господарських операцій тощо.

У разі здійснення підприємницької діяльності особа (у даному випадку, позивач) має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок, щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення чи утримання від таких дій.

Отже, фактично позивач, здійснюючи господарську діяльність, приймає як сприятливі наслідки такої господарської діяльності так і несприятливі, а тому, підписуючи договір позивач має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій.

Доказів неможливості завершити роботи за договором № 12/04 від 12.04.2008 р. позивачем до справи не надано, як і не надано доказів заборони відповідачем-2 на здійснення позивачем робіт з реконструкції об`єкту.

Позивачем не доведено яким саме чином прийняття Фондом державного майна України рішення про відчуження майнового комплексу "Пансіонат "Русанівка" перешкоджає Товариству з обмеженою відповідальністю "Кристал-Інвест-Україна" виконати умови договору № 12/04 від 12.04.2008 р. в частині взятих на себе зобов`язань щодо реконструкції об`єкта, та, у подальшому, отримати 90% реконструйованого об`єкту на підставі п. 4.3 договору, а відтак позивачем не доведено факту позбавлення останнього того, на що він розраховував при укладенні договору.

Суд зазначає, що рішення про приватизацію не є істотною зміною обставин договору, та не є перешкодою у виконанні позивачем зобов`язань, передбачених даним договором.

Окрім того, у п. 10.9 договору сторони передбачили в яких саме випадках спірний договір може бути розірваний за рішенням суду (відмова сторони-1 від виконання умов договору або порушення його умов, яке призвело до неможливості здійснення реконструкції об`єкту; умисне невиконання стороною-1 зобов`язань щодо оформлення необхідних документів для реконструкції об`єкту; повідомлення стороною-1 недостовірної інформації при укладанні договору або порушенням нею гарантій), до яких передача «Пансіонату «Русанівка» до сфери управління Фонду державного майна України не належить.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наведена позивачем підстава для розірвання договору за своєю природою не є об`єктивною обставиною, яка унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язань позивачем за договором, а має характер звичайних ризиків підприємницької діяльності, а тому не може послугувати підставою для розірвання договору на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України.

Щодо стягнення з відповідачів витрачених позивачем коштів на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї норми за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 р. у справі № 910/13271/18, від 23.01.2020 р. у справі № 910/3395/19).

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.

Позивач стверджує, що останній, внаслідок виконання умов договору, поніс витрати у загальному розмірі 4161131,93 грн., на підтвердження чого надав звіт про узгоджені процедури по визначенню суми витрат, понесених ТОВ "Кристал-Інвест-Україна" у зв`язку з виконанням умов договору № 12/04 від 12.04.2008 р. та додаткових угод до нього № 1 від 01.09.2008 р., № 2 від 23.02.2016 р., № 3 від 24.02.2016 р., № 4 від 26.01.2017 р., який, як було зазначено вище, не є належним доказом у даній справі.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач витратив грошові кошти на підставі чинного договору, який в судовому порядку недійсним не визнавався, та не є розірваним.

Крім того, умовами п. 10.9 договору встановлені конкретні обставини, за яких відповідач зобов`язується повернути позивачу понесені останнім витрати на реконструкцію об`єкту.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договору № 12/04 від 12.04.2008 р., а наявність у сторін чинного договору виключає можливість для стягнення коштів на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, правова підстава для повернення позивачу коштів відсутня.

Також суд зазначає, що Державне підприємство "Пансіонат "Русанівка" є окремим суб`єктом господарювання, яке, як юридична особа, самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями.

Фонд державного майна України, як уповноважений орган управління, не є стороною укладеного між позивачем та відповідачем-1 договору, та не несе відповідальності за зобов`язаннями ДП "Пансіонат "Русанівка", прийнятими до моменту передачі майнового комплексу під його управління, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України є безпідставними та необґрунтованими.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зазначає, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.08.2023 р. у справі № 910/5958/20).

Виходячи з наведених позивачем аргументів та наданих ним доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем відповідно до вимог господарського процесуального законодавства факту порушення його права або охоронюваного законом інтересу саме відповідачами.

Решта долучених до матеріалів справи документів та висловлених учасниками процесу пояснень була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення у разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА

Повне рішення складено та підписано 17.02.2026 р.