за участю представників:
позивача: не з`явився;
відповідача: не з`явився;
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентейр" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коста-Проект" про стягнення 1 315 422,06 грн, з яких: 1 199 000,00 грн - основна заборгованість, 15 077,83 грн - три проценти річних, 101 344,23 грн - інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором про виконання роботи від 24 вересня 2024 року № 2409/24-1.
9 грудня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від 8 грудня 2025 року про зменшення розміру позовних вимог, у якій останній просив суд стягнути з відповідача 1 265 422,06 грн заборгованості за укладеним між сторонами договором про виконання роботи від 24 вересня 2024 року № 2409/24-1, з яких: 1 149 000,00 грн - основна заборгованість, 15 077,83 грн - три проценти річних, 101 344,23 грн - інфляційні втрати.
У підготовчому засіданні 6 січня 2026 року суд постановив протокольну ухвалу про прийняття до розгляду заяви позивача від 8 грудня 2025 року про зменшення розміру позовних вимог.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29 січня 2026 року позов Товариства задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 1 149 000,00 грн основної заборгованості, 15 077,83 грн трьох процентів річних, 101 344,23 грн інфляційних втрат та 18 981,33 грн судового збору.

2 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від Товариства надійшла заява від цієї ж дати, у якій позивач просив прийняти додаткове рішення у справі № 910/12352/25 та стягнути з відповідача: 52 500,00 грн витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом даної справи, 30 000,00 грн "гонорару успіху", 369,97 грн витрат позивача на поштову кореспонденцію та 12 000,00 грн транспортних витрат представника Товариства, пов`язаних з явкою до суду. У цій же заяві позивач просив здійснювати розгляд заяви без участі його представника. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 лютого 2026 року вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 12 лютого 2026 року.

У призначене засідання сторони явку своїх повноважних представників не забезпечили, хоча про дату час та місце проведення засідання були повідомлені належним чином та в установленому законом порядку. У той же час, 12 лютого 2026 року (до початку призначеного засідання) через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про проведення засідання без участі його представника. Відповідач будь-яких заяв чи клопотань, у тому числі заперечень проти заяви Товариства від 2 лютого 2026 року, до суду не подав.

Відповідно до частини 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, не перешкоджає розгляду заяви.

Cудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу (частина 1 статті 123 ГПК України).

Згідно з частинами 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 6 червня 2025 року між Товариством та адвокатом Белінським В.А. було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого останній зобов`язався надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим правочином, щодо захисту інтересів останнього у всіх судових інстанціях, в адміністративних судах, господарських судах в тому числі Київському окружному адміністративному суді, Шостому апеляційному адміністративному суді, Господарському суді Чернігівської області, ДПС України, ГУ ДПС у місті Києві при розгляді будь-яких справ, органах державної виконавчої служби, Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сіщуком Володимиром Васильовичем, а Товариство - оплатити надання правової допомоги в порядку та строки, обумовлені договором.

Цей правочин підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.3. договору вартість, порядок та строки оплати правової допомоги, що надається (гонорар адвоката), визначаються в актах виконаних робіт, за обсягом виконаної роботи та понесених витрат, які є невід`ємною частиною цього правочину. У разі досягнення мети укладання договору, клієнт сплачує адвокату гонорар успіху, сума якого обумовлена додатковою угодою до цього правочину, яка є його частиною.

За пунктом 5.1. договору останній набирає чинності з моменту його підписання й діє до 6 травня 2027 року.

У додатковій угоді від 26 вересня 2025 року № 26/09/2025 сторони погодили, що адвокат на виконання умов вказаного правочину здійснює представництво інтересів Товариства в Господарському суді міста Києва.

У додатковій угоді від 26 вересня 2025 року № 1.1 сторони домовилися, що вартість послуг за договором щодо захисту інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва становить 48 000,00 грн. Додатково клієнт оплачує витрати на відправку поштової кореспонденції, а також витрати, пов`язані з прибуттям до суду, зокрема транспортні витрати. У разі досягнення мети представництва (задоволення/часткового задоволення позовних вимог) Товариство сплачує на користь адвоката "гонорар успіху" в розмірі 30 000,00 грн. Оплата послуг адвоката здійснюється протягом трьох місяців після закінчення розгляду справи в суді та набрання законної сили судовим рішенням за наслідками її розгляду. Сторони також погодили в протоколі погодження договірної ціни (додаток № 1.1 до цієї додаткової угоди) перелік видів правової допомоги адвоката та їх вартість.

Судом встановлено, що на виконання умов вказаного правочину між позивачем та адвокатом були підписані та скріплені їх печатками без жодних заперечень і зауважень акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг): від 3 листопада 2025 року на суму 38 500,00 грн; від 30 січня 2026 року № 1.1 на суму 14 000,00 грн. Копії вказаних актів наявні в матеріалах справи.

Згідно з актом від 3 листопада 2025 року адвокат надав позивачу наступні послуги: аналіз судової практики - 1 година, вартістю 2 000,00 грн; написання та подання (направлення) претензії відповідачу в порядку позасудового врегулювання від 19 серпня 2025 року - 3 години, вартістю 6 000,00 грн; написання та подання (направлення) до Господарського суду міста Києва позовної заяви Товариства до відповідача про стягнення заборгованості - 8 годин, вартістю 16 000,00 грн; написання та направлення (подання) до Господарського суду міста Києва заяви про розподіл судових витрат у справі - 2 години, вартістю 4 000,00 грн; написання та направлення (подання) до Господарського суду міста Києва клопотання про приєднання доказів понесення судових витрат у справі - 2 години, вартістю 4 000,00 грн; участь у судових засіданнях - 1 година, вартістю 3 000,00 грн; витрати на відрядження до суду для участі у судовому засіданні 13 листопада 2025 року - 3 500,00 грн (транспортні витрати та добові).

Згідно з актом від 30 січня 2026 року № 1.1 адвокат надав позивачу наступні послуги: написання та подання (направлення) до Господарського суду міста Києва заяви про зменшення позовних вимог у справі № 910/12352/25 - 2 години, вартістю 4 000,00 грн; написання та направлення (подання) до Господарського суду міста Києва клопотання про приєднання доказів від 2 лютого 2026 року - 2 години, вартістю 4 000,00 грн; участь у судових засіданнях - 2 години, вартістю 6 000,00 грн.

На підтвердження того, що представник позивача Белінський В.А. є адвокатом та в нього наявні повноваження на представництво інтересів Товариства в суді, до позову було долучено копії: ордера від 19 серпня 2025 року серії ВО № 1114378, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 29 березня 2018 року серії ТР № 000287.

Відповідно до частин 4, 5, 6 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотриманням вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом із цим, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

При цьому, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2024 року в справі № 910/14524/22 та в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 24 січня 2022 року в справі № 911/2737/17.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 202, частини 1 статті 203, частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміст двостороннього договору як правочину становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ці умови не можуть суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В аспекті цивільно-правових зобов`язань виконавця, предметом договору про надання правової допомоги є вчинення певної дії або здійснення певної діяльності в інтересах другої сторони (клієнта).

Таким чином, гонорар за прийняття судового рішення на користь позивача, який відповідно до договору про надання правової допомоги становить 30 000,00 грн, є так званим "гонораром успіху", який передбачений як форма матеріального заохочення адвоката з метою посилення його зацікавленості у результаті розгляду справи.

Отже, додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі за своїм змістом і правовою природою не є платою за надані послуги в розумінні статей 123, 126 ГПК України та статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Судове рішення є результатом вирішення спору. Воно приймається та підписується виключно суддями. Отже, погодження між стороною спору та її адвокатом розміру гонорару останнього за позитивний результат вирішення спору у вигляді прийняття судом відповідного судового рішення не є витратами на професійну правничу допомогу в розумінні статті 126 ГПК України, у зв`язку з чим відповідний гонорар не підлягає стягненню з відповідача в порядку статей 129, 130, 344 ГПК України.

Судом враховано, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18 та в додатковій постанові від 7 липня 2021 року в справі № 910/12876/19 дійшла висновку про можливість існування гонорару успіху як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як гонорар успіху. При цьому Велика Палата Верховного Суду у вищевказаних постановах зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У той же час, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (пункт 135) зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена додаткових постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 10 жовтня 2024 року в справі № 873/603/23, від 20 серпня 2024 року в справі № 870/4/24, у постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 16 липня 2024 року в справі № 686/9664/21.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що додаткове стягнення з відповідача гонорару успіху в сумі 30 000,00 грн не відповідає критерію розумності, оскільки витрати не мають характеру необхідних, а їх відшкодування, з огляду на обставини цієї справи, матиме надмірний характер.

Крім того, оцінюючи складність даного спору та характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що дана справа не є складною для представника Товариства. Зокрема, у матеріалах справи міститься лише одна заява по суті справи - позовна заява Товариства, а також заява про зменшення розміру позовних вимог. Інші наявні в матеріалах справи процесуальні документи, подані від імені позивача, стосуються виключно питання розподілу судових витрат останнього на правничу допомогу, не містять нових аргументів, зміни, уточнення чи доповнення вже викладених у позові доводів щодо змісту позовних вимог. У свою чергу, підготовка вказаної позовної заяви не потребувала здійснення складних арифметичних розрахунків чи збирання значного обсягу документів. Будь-які інші дії процесуального характеру (витребування доказів, проведення судової експертизи, залучення свідків, експертів у галузі права тощо) під час розгляду цієї справи представником позивача не вчинялися.

Судом також враховано, що зазначені в актах наданих послуг судові витрати: з аналізу судової практики (2 000,00 грн), складання та подання клопотань про долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу: від 4 листопада 2025 року, від 2 лютого 2026 року, загальною вартістю 8 000,00 грн, - не мають характер необхідних й не підлягають розподілу між сторонами.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду: від 28 вересня 2022 року в справі № 534/14/20, від 29 березня 2023 року в справі № 712/15541/18, у яких прямо зазначено про те, що: "….аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, Верховний Суд врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною".

Судом також враховані висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені в постанові від 2 лютого 2024 року в справі № 910/9714/22, згідно з якими заява про стягнення/розподіл судових витрат/про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Зі змісту поданих позивачем актів наданих послуг вбачається, що до суми витрат на правничу допомогу була включена вартість участі адвоката в судових засіданнях у розмірі 9 000,00 грн за 3 години. Разом із цим, з наявних у матеріалах справи протоколів засідань по справі № 910/12352/25 вбачається, що: тривалість підготовчого засідання, призначеного на 13 листопада 2025 року о 12:50 год, складала 5 хвилин (з 12:54 год по 12:59 год); у підготовче засідання, призначене на 11 грудня 2025 року о 12:20 год, - представник позивача не з`явився; тривалість підготовчого засідання, призначеного на 6 січня 2026 року об 11:00 год, складала 8 хвилин (з 11:01 год по 11:08 год); тривалість судового засідання, призначеного на 29 січня 2026 року об 11:40 год, складала 5 хвилин (з 11:47 год по 12:02 год).

У свою чергу, до спірних правовідносин не передбачений обов`язковий порядок досудового врегулювання спору шляхом пред`явлення претензії. Відтак, направлена відповідачу претензія Товариства, підготовлена його адвокатом, взагалі не були взята судом до уваги при прийнятті рішення, оскільки факт надсилання останньої жодним чином не впливав на результати вирішення спору між сторонами. Відтак, судові витрати на складання та направлення такої претензії також не мали характеру необхідних, у зв`язку з чим не підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи з встановлених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства та стягнення з відповідача на користь позивача 25 400,00 грн понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу. Витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 27 100,00 грн та гонорар успіху в сумі 30 000,00 грн є необґрунтованими, не мали характеру необхідних для вирішення спору між сторонами по суті, а відтак розподілу між сторонами не підлягають.

Щодо вимог Товариства про стягнення з відповідача 369,97 грн витрат позивача, пов`язаних з доставкою поштової кореспонденції та 12 000,00 грн витрат позивача, пов`язаних із забезпеченням прибуття його представника в засідання по справі, суд зазначає таке.

Пунктом 4 частини 3 статті 123 ГПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З наявних у матеріалах справи копій: опису вкладення у цінний лист від 29 вересня 2025 року № 341 з поштовою накладною від вказаної дати та номером, а також з фіскальним чеком про оплату такого відправлення на суму 104,99 грн; опису вкладення у цінний лист від 30 вересня 2025 року № 392 з поштовою накладною від вказаної дати та номером, а також чеком про оплату такого відправлення на суму 104,99 грн; опису вкладення у цінний лист від 20 серпня 2025 року № 685 з поштовою накладною від вказаної дати та номером, а також чеком про оплату такого відправлення на суму 104,99 грн; опису вкладення у цінний лист від 7 жовтня 2025 року № 089 з поштовою накладною від вказаної дати та номером, а також чеком про оплату такого відправлення на суму 55,00 грн, - вбачається, що заявлені позивачем витрати включають: вартість направлення засобами поштового зв`язку на адресу відповідача та суду позовної заяви з доданими до неї документами; вартість направлення засобами поштового зв`язку на адресу відповідача претензії, а також заяви про усунення недоліків позовної заяви з доданими до них документами.

Однак, як вже зазначалося судом, витрати позивача, пов`язані з направленням відповідачу претензії, не мали характеру необхідних, не впливали на результат розгляду справи по суті, а відтак не підлягають стягненню з відповідача.

У свою чергу, направлення відповідачу заяви про усунення недоліків позовної заяви зумовлене виключно недотриманням самим позивачем встановлених ГПК України вимог до оформлення позовної заяви та пов`язане з добросовісним і сумлінним здійсненням Товариством покладених на нього Кодексом обов`язків як учасника справи.

Разом із цим, судом встановлено, що заява про усунення недоліків позовної заяви від 7 жовтня 2025 року була подана Товариством до суду через систему "Електронний суд", а також надіслана у такий же спосіб відповідачу, який мав зареєстрований електронний кабінет та є користувачем вказаної підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що підтверджується долученою самим же позивачем до заяви квитанцією від 7 жовтня 2025 року № 4701906. Додаткове надсилання відповідачу вказаної заяви про усунення недоліків позовної заяви засобами поштового зв`язку ні вимогами ухвали суду від 6 жовтня 2025 року, ні нормами Кодексу не передбачено.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 209,98 грн витрат на направлення поштової кореспонденції до суду та на поштову адресу відповідача. Вимоги про стягнення з відповідача судових витрат на надсилання останньому засобами поштового зв`язку претензії та заяви про усунення недоліків на загальну суму 159,99 грн є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

На підтвердження витрат позивача, пов`язаних із забезпеченням прибуття його представника в засідання по справі, Товариством було подано до суду копії: посадкових документів на потяг: від 12 листопада 2025 року, від 14 листопада 2025 року, від 5 січня 2026 року, від 7 січня 2026 року, від 27 січня 2026 року, 30 січня 2026 року; квитків пасажирських на автобус: від 11 листопада 2025 року, від 4 січня 2026 року, від 7 січня 2026 року, від 27 січня 2026 року, від 30 січня 2026 року, фіскальні чеки на оплату проживання в одномісному номері: від 4 січня 2026 року, від 30 січня 2026 року.

Додатковою угодою від 12 листопада 2025 року № 2.1 позивач та адвокат погодили компенсацію останньому транспортних витрат і добових за три доби відрядження з 12 листопада 2025 року по 14 листопада 2025 року на загальну суму 3 500,00 грн.

Додатковою угодою від 3 січня 2026 року № 2.2 ці сторони погодили компенсацію адвокату транспортних витрат і добових за чотири доби відрядження з 4 січня 2026 року по 7 січня 2026 року на загальну суму 4 741,74 грн.

Додатковою угодою від 26 січня 2026 року № 2.3 вказані сторони погодили компенсацію адвокату транспортних витрат і добових за п`ять діб відрядження з 27 січня 2026 року по 31 січня 2026 року на загальну суму 4 543,72 грн.

Разом із цим, судом встановлено, що витрати позивача, пов`язані з прибуттям його представника до суду для участі в підготовчому засіданні 13 листопада 2025 року в розмірі 3 500,00 грн, були включені до наданих адвокатом послуг в акті від 3 листопада 2025 року та вже були присуджені до стягнення судом у складі витрат Товариства на професійну правничу допомогу. Оскільки подвійне стягнення з відповідача зазначених витрат є необґрунтованим, вказана вимога позивача задоволенню не підлягає.

В іншій частині витрати позивача, пов`язані з прибуттям його представника до суду, є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають стягненню з відповідача в розмірі 9 285,46 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають частковому стягненню з відповідача у таких розмірах: 25 400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, 209,98 грн витрат на поштову кореспонденцію та 9 285,46 грн витрат, пов`язаних з забезпеченням прибуття представника позивача в засідання по справі.

Керуючись статтями 80, 123, 126, 128, 129, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коста-Проект" (03115, місто Київ, вулиця Павла Глазового, будинок 1; ідентифікаційний код 34980441) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентейр" (01601, місто Київ, Печерський узвіз, будинок 5, офіс 109; ідентифікаційний код 44753578) 25 400 (двадцять п`ять тисяч чотириста) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, 209 (двісті дев`ять) грн 98 коп. витрат на поштову кореспонденцію та 9 285 (дев`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн 46 коп. витрат, пов`язаних з забезпеченням прибуття представника позивача в засідання по справі.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 18 лютого 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко