ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"16" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/1710/23
Господарський суд Одеської області у складі
судді Малярчук І.А.,
секретаря судового засідання: Бурмехи В.С.,
за участю представників сторін:
від позивача: Кобак Р.І. - за ордером серія ВН №1257428 від 14.06.2025,
від відповідачів: не з`явилися,
Рішенням від 02.02.2026 задоволено повністю позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОМАРКЕТ (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Запорозьких Козаків, 86, ), Товариства з обмеженою відповідальністю ДЕХАБ (65091, м. Одеса, вул.. Середня, 24/6, кв. 74, ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним рішення установчих зборів, визнання недійним акту приймання-передачі нерухомого майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, застосування наслідків недійсності правочинів.

06.02.2026 за вх.№ 2-169/26 до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у розмірі 30 000,00 грн по справі №916/3837/24. Крім цього, у позовній заяві від 26.04.2023 за вх.№№ 1772/23, 4518/25 позивачем також були заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи у розмірі 30 000,00 грн.

В обґрунтування заявленого, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: договір про надання правничої допомоги від 10.04.2023, додаток № 1 від 10.04.2023 до договору про надання правничої допомоги від 10.04.2023, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05.02.2026, рахунок № 02/2026 від 05.02.2026.

13.02.2026 до суду від ТОВ ДЕХАБ надійшла заява за вх.№ 5430/26 із запереченнями на заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу по справі №916/1710/23, у зв`язку із неспівмірністю зі складністю справи та вчиненими представником позивача діями, а також відповідач вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність фактичних витрат або обов`язковості їх сплати, що виключає можливість покладення зазначеної суми на відповідачів у порядку розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 09.02.2026 призначено судове засідання для ухвалення додаткового рішення по справі №916/1710/23 на 16.02.2026 о 09:40.

У судовому засіданні призначеному на 16.02.2026 позивач підтримав викладену правову позицію, відповідачі у судове засідання не з`явилися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6 ст.126 ГПК України).

Положення п.2 ч.1, ч.4 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Між тим, як зазначила Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 по справі №922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Судом встановлено, що представництво ОСОБА_3 в Господарському суді Одеської області у справі №916/1710/23 здійснювалось адвокатом Кобаком Р.І. на підставі ордеру серія ВН № 1257428 від 14.06.2023. На підтвердження викладеного відповідач подав до справи: договір про надання правничої допомоги від 10.04.2023, додаток № 1 від 10.04.2023 до договору про надання правничої допомоги від 10.04.2023, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05.02.2026, рахунок № 02/2026 від 05.02.2026.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 2.1., 2.2. договору про надання правової допомоги від 10.04.2023 сторони узгодили, що під правничою допомогою розуміють надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта ( ОСОБА_3 ), недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню у разі порушення шляхом представництва Клієнта Адвокатом (Кобаком Р.І.) в судових інстанціях, перед фізичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, МВС та СБУ, державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування. Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Автомаркет», ТОВ «ДЕХАБ», ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників та/або засновників ТОВ «АВТОМАРКЕТ» та ТОВ «ДЕХАБ», актів приймання-передачі майна та частки у статутному капіталі, правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів. Отримання винагороди адвокатом за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Розмір гонорару визначається додатком №1 до цього Договору. В ціну Договору не включені фактичні витрати щодо виконання Адвокатом зобов`язань за Договором.

Згідно Додатку №1 від 10.04.2023 до Договору про надання правничої допомоги від 10.04.2023 Клієнт ( ОСОБА_3 ) доручає, а Адвокат (Кобак Р.І.) бере на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Автомаркет», ТОВ «ДЕХАБ», ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників та/або засновників ТОВ «АВТОМАРКЕТ» та ТОВ «ДЕХАБ», актів приймання-передачі майна та частки у статутному капіталі, правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів. Для виконання зобов`язань про надання правової (правничої) допомоги не передбачено обмежень правомочностей Адвоката. Гонорар за надання правової (правничої) допомоги (вартість наданих послуг) у цій справі у суді першої інстанції складає фіксовану суму в розмірі 30 000,00 грн, без ПДВ, незалежно від обсягу виконаних робіт (вчинених дій). Факт надання Адвокатом послуг Клієнту підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Гонорар сплачується протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення судом першої інстанції (п.п. -5 Додатку).

За актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05.02.2026 до Договору про надання правничої допомоги від 10.04.2023, встановлено наступне. На виконання умов Договору про надання правничої допомоги від 10.04.2023 Адвокат надав, а Клієнт прийняв правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором, у справі № 916/1710/23 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Автомаркет», ТОВ «ДЕХАБ», ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників та/або засновників ТОВ «АВТОМАРКЕТ» та ТОВ «ДЕХАБ», актів приймання-передачі майна та частки у статутному капіталі, правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів, зокрема, але не виключно: складення заяв по суті спору, процесуальних документів, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, участь у судових засіданнях. Правова (правнича) допомога Адвокатом була надана Клієнту в повному обсязі згідно умов Договору про надання правничої допомоги від 10.04.2023. Гонорар за надання правової (правничої) допомоги (вартість наданих послуг) у справі № 916/1710/23 у суді першої інстанції складає фіксовану суму в розмірі 30 000,00 грн, без ПДВ.

Відповідно до рахунку № 02/2026 від 05.02.2026 до Договору про надання правничої допомоги від 10.04.2023 гонорар адвоката за правову допомогу у справі №916/1710/23 складає 30 000,00грн.

Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність позивачем факту отримання правової допомоги.

Так, як вбачається із матеріалів справи, адвокат Кобак Р.І. приймав участь у судових засіданнях 20.06.2023, 29.08.2023, 16.11.2023, 21.11.2023, 30.01.2024, 01.02.2024, 29.02.2024, 11.04.2024, 23.07.2024, 09.09.2025, 01.12.2025, 24.12.2025, 16.01.2026, 28.01.2026 та 02.02.2026, складав та подав до справи позовну заяву від 26.04.2023 за вх.№ 1772/23, відповіді на відзиви від 28/.06.2023 за вх.№№ 21409/23, 21422/23, заперечення від 28.06.2023 за вх.№ 21413/23 на клопотання про закриття провадження у справі, пояснення від 29.12.2025 за вх.№ 41639/25.

Існуючі спірні взаємовідносини сторін у справі №916/1710/23 виникли у зв`язку із порушенням корпоративних прав ОСОБА_3 , внаслідок проведених Загальних зборів ТОВ АВТОМАРКЕТ, оформлених протоколом № 1/28-11 від 28.11.2022, установчих зборів ТОВ ДЕХАБ, оформлених протоколом № 1/28-11 від 28.11.2022, установчих зборів ТОВ ДЕХАБ, оформлених протоколом № 1/28-12 від 28.12.2022, які позивач просив суд визнати недійсними, а також визнати недійним акту приймання-передачі нерухомого майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі та застосування наслідків недійсності правочинів, які судом були задоволенні у повному обсязі. Наразі, корпоративні правовідносини сторін регулюються вузьким нормативним колом вимог та обмежуються сталою судовою практикою, однак, при цьому, суд враховує, що позовні вимоги позивача та його правова позиція викладені послідовно, є належно обґрунтованими та узгоджуються з дослідженими доказами.

Отже, з урахуванням викладеного, суд оцінює участь адвоката Кобака Р.І. у 15 судових засіданнях у 15 000,00 грн, складання та подання позовної заяви у розмірі 5 000,00 грн, відповідей на відзив у розмірі 4 000,00 грн, заперечень на клопотання про закриття провадження у справі у розмірі 1 000,00 грн, пояснень у розмірі 1 000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, виснувала про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). При цьому зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд, зважаючи на положення статті 126 ГПК України, дослідивши докази, надані заявником на підтвердження понесених судових витрат, практику ЄСПЛ та Верховного Суду, дійшов висновку, що «гонорар успіху» не був необхідним у зв`язку з розглядом даної справи з огляду на предмет спору та його складності. При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з урахуванням категорії справи, рівня її складності, тривалості розгляду справи підлягають задоволенню частково загалом у розмірі 26 000 (двадцять шість тисяч) грн, які можуть вважатись розумними і співмірними по даній справі.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково клопотання ОСОБА_1 від 06.02.2026 за вх.№ 2-169/26 про ухвалення додаткового рішення по справі №916/1710/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОМАРКЕТ (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Запорозьких Козаків, 86, ), Товариства з обмеженою відповідальністю ДЕХАБ (65091, м. Одеса, вул.. Середня, 24/6, кв. 74, ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним рішення установчих зборів, визнання недійним акту приймання-передачі нерухомого майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, застосування наслідків недійсності правочинів.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОМАРКЕТ (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Запорозьких Козаків, 86, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 8 666 (вісім тисяч шістсот шістдесят шість) грн 66 коп витрат на правничу допомогу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДЕХАБ (65091, м. Одеса, вул.. Середня, 24/6, кв. 74, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 8 666 (вісім тисяч шістсот шістдесят шість) грн 66 коп витрат на правничу допомогу.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 8 666 (вісім тисяч шістсот шістдесят шість) грн 66 коп витрат на правничу допомогу.

6. Відмовити у задоволенні решти заявлених вимог ОСОБА_2 у клопотанні від 06.02.2026 за вх.№ 2-169/26.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 18.02.2026.

Суддя І.А. Малярчук