ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 лютого 2026 року Справа № 903/1066/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність,

за участю представників-учасників справи:

заявник: н/з;

від кредитора АТ КБ «Приватбанк»: н/з;

від кредитора АТ «Універсал Банк»: н/з;

від кредитора АТ «ПУМБ»: н/з;

від кредитора АТ Таскомбанк: н/з;

від кредитора ТзОВ Авентус Україна: Калачик В. В., адвокат, ордер серія АА № 1093321 від 04.12.2025;

від кредитора ТзОВ ФК Ел.Ен.Груп: н/з;

арбітражний керуючий: н/з.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Установив:

14.11.2025 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла заява ОСОБА_1 від 14.11.2025 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2025 заяву було розподілено судді Вороняку А. С..

Ухвалою суду від 19.11.2025 заяву ОСОБА_1 від 14.11.2025 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху; зобов`язано заявника впродовж 10 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху усунути встановлені при поданні заяви недоліки.

01.11.2025 на адресу суду від заявника надійшла заява про усунення недоліків з документами на виконання ухвали суду від 19.11.2025.

Ухвалою суду від 04.12.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та призначено підготовче засідання на 16.12.2025, запропоновано боржнику надати суду докази (судові рішення, договори, квитанції, банківські виписки тощо), що підтверджують суми грошових зобов`язань перед вимог кредиторами (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстави виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором, явку боржника у підготовче засідання визнано обов`язковою.

16.12.2025 боржник у судовому засіданні подала копії кредитних договорів, щодо грошових зобов`язань перед кредиторами. Дані договори долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 16.12.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника ОСОБА_1 , керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Рабана Микиту Тарасовича, заборонено боржнику ОСОБА_1 вчиняти заходи, спрямовані на відчуження майна, розгляд справи в попередньому засіданні призначено на 04.02.2026.

У відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) 17.12.2025 за № 77976 на офіційному веб-порталі судової влади України було здійснено оприлюднення оголошення (повідомлення) про відкриття Господарським судом Волинської області провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

19.12.2025 Адміністрацією Державної прикордонної служби України на виконання вимог ухвали суду від 16.12.2025 надіслано лист № 19/100117-25-Вих від 19.12.2025 в якому зазначено, що інформації про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України за період з 16.12.2022 по 16.12.2025 боржником ОСОБА_1 та членами її сім`ї в базі даних не виявлено.

26.12.2025 Головним управлінням ДПС у Волинській області на виконання вимог ухвали суду від 16.12.2025 надано інформацію про доходи боржника ОСОБА_1 та членів її сім`ї.

31.12.2025 Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" через систему Електронний суд подало заяву про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 124992,00 грн, з них 100000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 20147,20 грн заборгованість за відсотками, 4844,80 грн судового збору.

Ухвалою суду від 08.01.2026 заяву АТ "Перший український міжнародний банк" про визнання грошових вимог до боржника прийнято до розгляду; розгляд заяви в судовому засіданні призначено 04.02.2026; зобов`язано ОСОБА_1 та арбітражного керуючого Рабана М. Т. розглянути заяву АТ "Перший український міжнародний банк" від 30.12.2025 про визнання грошових вимог до боржника та надати заявнику і суду нормативно-документальні обґрунтування щодо визнання або відхилення кредиторських вимог.

31.12.2025 арбітражний керуючий через систему Електронний суд подав повідомлення від 31.12.2025 про результати розгляду вимог кредитора АТ "Перший український міжнародний банк" в якому вказує, що повністю визнає вимоги кредитора на суму 120147,20 грн - 2 черга вимог кредиторів та 4844,80 грн позачергово (судовий збір).

13.01.2026 АТ КБ "ПриватБанк" через систему Електронний суд подало заяву про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 145022,36 грн, з них 32458,19 грн заборгованість за договором від 13.05.2025 (29369,25 грн тіло кредиту+3088,44 грн відсотки); 26205,65 грн заборгованість за договором від 09.05.2025 (24300,42 грн тіло кредиту+1905,23 грн відсотки); 21371,28 грн заборгованість за договором від 09.05.2025 (19440,27 грн тіло кредиту+1931,01 грн відсотки); 59662,44 грн заборгованість за договором від 21.01.2011 (53340,36 грн тіло кредиту+6322,08 грн відсотки); 5324,80 грн судового збору.

Ухвалою суду від 14.01.2026 заяву АТ КБ "ПриватБанк" від 13.01.2026 про визнання грошових вимог до боржника прийнято до розгляду; розгляд заяви в судовому засіданні призначено 04.02.2026; зобов`язано ОСОБА_1 та арбітражного керуючого Рабана М. Т. розглянути заяву АТ КБ "ПриватБанк" від 13.01.2026 про визнання грошових вимог до боржника та надати заявнику і суду нормативно-документальні обґрунтування щодо визнання або відхилення кредиторських вимог.

14.02.2026 арбітражний керуючий через систему Електронний суд подав повідомлення від 14.01.2026 про результати розгляду вимог кредитора АТ КБ "ПриватБанк" в якому вказує, що повністю визнає вимоги кредитора на суму 139697,56 грн - 2 черга вимог кредиторів та 5324,80 грн позачергово (судовий збір).

16.01.2026 АТ "Універсал Банк" через систему Електронний суд подало заяву про визнання грошових вимог до боржника від 15.01.2026 на загальну суму 57023,58, з них 51698,78 грн заборгованість за тілом кредиту та 5324,80 грн судового збору.

Ухвалою суду від 16.01.2026 заяву Акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання кредиторських вимог до боржника від 15.01.2026 залишено без руху. Надано заявнику строк 5 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: подати суду докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

22.01.2026 через систему Електронний суд від АТ "Універсал Банк" надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 26.01.2026 заяву АТ "Універсал Банк" від 16.01.2026 про визнання грошових вимог до боржника прийнято до розгляду; розгляд заяви в судовому засіданні призначено 04.02.2026; зобов`язано ОСОБА_1 та арбітражного керуючого Рабана М. Т. розглянути заяву АТ "Універсал Банк" від 16.01.2026 про визнання грошових вимог до боржника та надати заявнику і суду нормативно-документальні обґрунтування щодо визнання або відхилення кредиторських вимог.

16.01.2026 арбітражний керуючий через систему Електронний суд подав повідомлення від 14.01.2026 про результати розгляду вимог кредитора АТ "Універсал Банк" в якому вказує, що повністю визнає вимоги кредитора на суму 51698,78 грн - 2 черга вимог кредиторів та 5324,80 грн позачергово (судовий збір).

26.01.2026 арбітражний керуючий через систему Електронний суд подав заяву про долучення до матеріалів справи документів, а саме: звіт про виконану роботу в т.ч. звіт про результати перевірки декларацій. Дана заява разом з додатками долучена до матеріалів справи.

26.01.2026 (документ сформований в системі Електронний суд 23.01.2026) Акціонерне товариство "Таскомбанк" через систему Електронний суд подав заяву про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 59402,56 грн, з них 39777,82 грн заборгованості по тілу кредиту, 12968,74 грн заборгованості по відсотках та 6656,00 грн судового збору.

Ухвалою суду від 27.01.2026 заяву АТ "Таскомбанк" про визнання кредиторських вимог до боржника залишено без руху; надано заявнику строк 5 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог, інформацію про заінтересованість кредитора стосовно боржника та докази надсилання заяви з додатками арбітражному керуючому.

02.02.2026 через систему Електронний суд від АТ "Таскомбанк" надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 03.02.2026 заяву АТ "Таскомбанк" про визнання грошових вимог до боржника прийнято до розгляду; розгляд заяви в судовому засіданні призначено 18.02.2026; зобов`язано ОСОБА_1 та арбітражного керуючого Рабана М. Т. розглянути заяву АТ "Таскомбанк" про визнання грошових вимог до боржника та надати заявнику і суду нормативно-документальні обґрунтування щодо визнання або відхилення кредиторських вимог.

02.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" через систему Електронний суд подало заяву про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 59324,80 грн, з них 20000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 24000,00 грн заборгованість за відсотками, 10000,00 грн штрафу та 5324,80 грн судового збору.

Ухвалою суду від 02.02.2026 заяву ТзОВ "Авентус Україна" про визнання грошових вимог до боржника прийнято до розгляду; розгляд заяви в судовому засіданні призначено 18.02.2026; зобов`язано ОСОБА_1 та арбітражного керуючого Рабана М. Т. розглянути заяву ТзОВ "Авентус Україна" про визнання грошових вимог до боржника та надати заявнику і суду нормативно-документальні обґрунтування щодо визнання або відхилення кредиторських вимог.

02.02.2026 арбітражний керуючий через систему Електронний суд подав повідомлення від 14.01.2026 про результати розгляду вимог кредитора ТзОВ "Авентус Україна" в якому вказує, що повністю визнає вимоги кредитора на суму 54000,00 грн - 2 черга вимог кредиторів та 5324,80 грн позачергово (судовий збір).

03.02.2026 арбітражний керуючий через систему Електронний суд подав уточнене повідомлення про результати розгляду вимог кредитора ТзОВ "Авентус Україна" в якому вказує, що частково визнає вимоги кредитора на суму 44000,00 грн - 2 черга вимог кредиторів та 5324,80 грн позачергово (судовий збір), вимоги в частині заборгованості за штрафом в розмірі 10000,00 грн не визнає, при цьому посилається на п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

03.02.2026 арбітражний керуючий через систему Електронний суд подав повідомлення від 03.02.2026 про результати розгляду вимог кредитора АТ "Таскомбанк" в якому вказує, що повністю визнає вимоги кредитора на суму 52746,56 грн - 2 черга вимог кредиторів та 6656,00 грн позачергово (судовий збір).

04.02.2026 арбітражний керуючий через систему Електронний суд подав лист до якого долучив проєкт плану реструктуризації. Даний лист з додатками долучено до матеріалів справи.

Учасники справи у судове засідання 04.02.2026 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

У судовому засіданні 04.02.2026 суд розглянув та дослідив докази по заявах з грошовими вимогами АТ "Перший український міжнародний банк", АТ КБ ПриватБанк та АТ "Універсал Банк".

Оскільки 26.01.2026 та 02.02.2026 до суду надійшли ще дві заяви з грошовими вимогами до боржника, розгляд яких призначено на 18.02.2026, суд дійшов висновку про необхідність відкладення попереднього засідання.

Ухвалою суду від 04.02.2026 відкладено попереднє засідання на 18.02.2026.

09.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" через систему Електронний суд подало заяву про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 26716,35 грн, з них 4900,35 грн (1300,00 грн тіло кредиту + 1000,35 грн відсотки + 2600,00 грн штрафні санкції) за договором кредитної лінії (надійний) № 8338323 від 28.06.2025 та договору факторингу № 28/11/25-02 від 28.11.2025, 12491,20 грн за договором кредитної лінії №00-10470205 від 08.07.2025 та договору факторингу №29122025-МК/ЕЛ.ЕН.ГРУП від 29.12.2025, 4000,00 грн витрат на правничу допомогу та 5324,80 грн судового збору.

Ухвалою суду від 09.02.2026 заяву ТзОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" про визнання грошових вимог до боржника прийнято до розгляду; розгляд заяви в судовому засіданні призначено 18.02.2026; зобов`язано ОСОБА_1 та арбітражного керуючого Рабана М. Т. розглянути заяву ТзОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" про визнання грошових вимог до боржника та надати заявнику і суду нормативно-документальні обґрунтування щодо визнання або відхилення кредиторських вимог; запропоновано ТзОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" уточнити у строк до 16.02.2026 заявлену до визнання суму по договору №00-10470205 від 08.07.2025 12491,20 грн, надавши обґрунтований розрахунок заявлених грошових вимог по договору №00-10470205 від 08.07.2025, докази направлення арбітражному керуючому та боржнику.

11.02.2026 кредитор ТзОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" через систему Електронний суд подав заяву про уточнення суми грошових вимог в якій просить визнати грошові вимоги до боржника на суму 15549,15 грн заборгованості за договорами, 5324,80 грн судового збору та 4000,00 грн витрат на правничу допомогу. Дана заява з додатками долучена до матеріалів справи.

16.02.2026 кредитор ТзОВ "Авентус Україна" через систему Електронний суд подав додаткові пояснення на повідомлення арбітражного керуючого щодо результатів розгляду грошових вимог в яких зазначає, що штраф у сумі 10000,00 грн є договірним забезпечувальним зобов`язанням у розумінні статей 546, 548 ЦК України, його правова природа визначена сторонами договору та не може бути змінена у процедурі неплатоспроможності, а п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлює обмеження щодо застосування відповідальності за прострочення, але не поширюється на забезпечувальні зобов`язання, погоджені сторонами відповідно до статті 546 ЦК України. Дані пояснення з додатками долучено до матеріалів справи.

18.02.2026 арбітражний керуючий через систему Електронний суд подав повідомлення про результати розгляду вимог кредитора ТзОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" в якому вказує, що частково визнає вимоги кредитора на суму11349,15 грн - 2 черга вимог кредиторів (без права вирішального голосу на зборах кредиторів) та 9324,80 грн позачергово (судовий збір та витрати на правову допомогу), вимоги в частині заборгованості за штрафом в розмірі 4200,00 грн не визнає, при цьому посилається на п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Дане повідомлення з додатками долучено до матеріалів справи.

У судове засідання 18.02.2026 з`явився лише представник кредитора ТзОВ "Авентус Україна", інші учаснику справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Так, згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене та положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе проводити попереднє засідання та розгляд заяв з грошовими вимогами до боржника за наявними матеріалами справи та за відсутності учасників справи, які не прибули у судове засідання.

Згідно з ч.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 КУзПБ:

- грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви;

- кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно зі ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, нормами статей 45, 46, 47, ч. 1. ст. 122 КУзПБ.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Адміністратор за випуском облігацій, який діє як конкурсний кредитор, подає заяву з вимогами до боржника з урахуванням вимог статті 93-1 цього Кодексу. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 4 ст. 45 КУзПБ визначено, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Як зазначалось вище, офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 було здійснено 17.12.2025 за № 77976 на офіційному веб-порталі судової влади України.

Акціонерним товариством "Таскомбанк" заяву про грошові вимоги кредитора до боржника сформовано в «Електронному суді» 23.01.2026, Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна"" заяву про грошові вимоги кредитора до боржника сформовано в «Електронному суді» 30.01.2026, Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК "Ел.Ен.Груп" заяву про грошові вимоги кредитора до боржника сформовано в «Електронному суді» 07.02.2026, тобто після закінчення строку, встановленого для подання вимог кредиторів.

Згідно з приписами абз.3-5 ч. 6 ст. 45 КУзПБ вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

У питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство (неплатоспроможність) та ролі й обов`язків суду на цій стадії судова суд враховує усталені правові висновки Верховного Суду, що полягають у такому:

- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18, від 01.03.2023 у справі № 902/221/22);

- розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18).

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 22.12.2022 у справі №910/14923/20 наголосив, що для запобігання визнанню необґрунтованих вимог до боржника та порушенню цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги.

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:

- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;

- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;

- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.

Згідно з статтею 113 КУзПБ, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 120 КУзПБ, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав.

Частиною 2 ст. 133 КУзПБ визначено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Згідно з ч.4 ст. 133 КУзПБ вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам, які перебувають/перебували у трудових відносинах із боржником, сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 КУзПБ за результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Щодо заяви з грошовими вимогами АТ "Перший український міжнародний банк", суд зазначає таке.

05.05.2025 ОСОБА_1 на підставі заяви №57 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб звернулась до банку з метою відкриття карткового рахунку та отримання кредиту.

Відповідно до вказаної заяви боржнику відкритий поточний рахунок в національній валюті та встановлений кредитний ліміт у сумі 100000,00 грн, зі сплатою процентної ставки у розмірі 35.88% річних.

Згідно з п.4.3.6.4. п.4.3. ч.4 р.ІІ договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб кредитний ліміт було збільшено до 100000,00 грн.

Відповідно до вказаної заяви боржнику видано кредит у сумі 100000,00 грн на загальні споживчі цілі, строком на 12 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 35,88 %, денна процентна ставка становить 0,0659 %, що складає реальну процентну ставку 44,28 % річних.

Видача кредиту підтверджується випискою з особового рахунку за період з 05.05.2025 по 15.12.2025.

Відповідно до п.5.6 постанови Національного банку України від 18.06.2003 №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» та п. 62 постанови Національного банку України від 04.07.2018 №75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій.

Боржник не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України позичальник свої зобов`язання за вказаним договором не виконала.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредит - це позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Згідно ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

З огляду на викладене, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ "Перший український міжнародний банк" за договором станом на 15.12.2025 становить 120147,20 грн, з них 100000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 20147,20 грн заборгованість за відсотками, що підтверджується приєднаними кредитором до матеріалів заяви документами.

Крім того, кредиторські вимоги АТ "Перший український міжнародний банк" були розглянуті арбітражним керуючим Рабаном М. Т. та повністю визнані останнім, що підтверджується повідомленням про результати розгляду вимог кредиторів боржника від 31.12.2025.

Також суд зазначає, що витрати на оплату судового збору кредитором в розмірі 4844,80 грн підлягають включенню до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про визнання грошових вимог на загальну суму 124992,00 грн, господарський суд вважає за можливе грошові вимоги останнього визнати повністю та включити їх до реєстру вимог кредиторів із такою черговістю їх задоволення:

- 4844,80 грн встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 120147,20 грн вимоги другої черги.

Щодо заяви з грошовими вимогами АТ КБ "Приватбанк", суд зазначає таке.

09.05.2025 року між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір № б/н на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника) у розмірі, визначеному договором, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлені цим договором терміни.

Умовами кредитного договору № б/н від 09.05.2025 року передбачено: сума кредиту 20000,00 грн; строк кредитування 60 міс.; процентна ставка 31 % річних, тип процентної ставки - фіксована; платежі здійснюються рівними частинами згідно графіку щомісяця згідно графіку.

Додатком № 1 до кредитного договору встановлено графік платежів (обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит «Кредит готівкою»).

Згідно змісту заяви, банк надав позичальнику «Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою», договір та графік шляхом розміщення у системі дистанційного обслуговування «Приват24» та відправки на електронну пошту позичальника, що визначена при ідентифікації позичальника. Позичальник підписала договір, графік та паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» простим електронним підписом. ОСОБА_1 виконувала умови кредитного договору № б/н від 09.05.2025 року, щомісяця здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості, однак з вересня 2025 року почала допускати прострочення. Заборгованість боржниці за цим договором станом на 15.12.2025 року становить 21371,28 грн, з них 19440,27 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1931,01 грн - заборгованість за відсотками.

Також, 09.05.2025 року між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір № б/н на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника) у розмірі, визначеному договором, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлені цим договором терміни.

Умовами кредитного договору № б/н від 09.05.2025 року передбачено: сума кредиту 25000,00 грн; строк кредитування 60 міс.; процентна ставка 31 % річних, тип процентної ставки - фіксована; платежі здійснюються рівними частинами згідно графіку щомісяця згідно графіку.

Додатком № 1 до кредитного договору встановлено графік платежів (обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит «Кредит готівкою»).

Згідно змісту заяви, банк надав позичальнику «Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою», договір та графік шляхом розміщення у системі дистанційного обслуговування «Приват24» та відправки на електронну пошту позичальника, що визначена при ідентифікації позичальника. Позичальник підписала договір, графік та паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» простим електронним підписом. ОСОБА_1 виконувала умови кредитного договору № б/н від 09.05.2025 року, щомісяця здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості, однак з вересня 2025 року почала допускати прострочення. Заборгованість боржниці за цим договором станом на 15.12.2025 року становить 26205,65 грн, з них 24300,42 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1905,23 грн - заборгованість за відсотками.

13.05.2025 року між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір № б/н на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника) у розмірі, визначеному договором, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлені цим договором терміни.

Умовами кредитного договору № б/н від 13.05.2025 року передбачено: сума кредиту 30000,00 грн; строк кредитування 60 міс.; процентна ставка 31 % річних, тип процентної ставки - фіксована; платежі здійснюються рівними частинами згідно графіку щомісяця згідно графіку.

Додатком № 1 до кредитного договору встановлено графік платежів (обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит «Кредит готівкою»).

Згідно змісту заяви, банк надав позичальнику «Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою», договір та графік шляхом розміщення у системі дистанційного обслуговування «Приват24» та відправки на електронну пошту позичальника, що визначена при ідентифікації позичальника. Позичальник підписала договір, графік та паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» простим електронним підписом. ОСОБА_1 виконувала умови кредитного договору № б/н від 13.05.2025 року, щомісяця здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості, однак з серпня 2025 року почала допускати прострочення. Заборгованість боржниці за цим договором станом на 15.12.2025 року становить 32458,19 грн, з них 29369,25 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3088,40 грн - заборгованість за відсотками.

Крім того, 21.01.2011 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 (далі - клієнт, позичальник) було укладено договір шляхом підписання боржником Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Підписанням зазначеної заяви ОСОБА_1 підтверджена інформованість та обізнаність щодо порядку, тарифів та умов кредитування в АТ КБ ПриватБанк, та взяті на себе зобов`язання самостійно знайомитися з їх змінами на сайті та виконувати умови договору.

АТ КБ ПриватБанк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надано ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

ОСОБА_1 користувалася банківськими послугами АТ КБ ПриватБанк, а саме наданою Банком послугою встановленого кредитного ліміту на картку, проте своєчасно у повному та визначеному розмірі кошти не повернула, за наслідком чого має прострочену заборгованість перед АТ КБ ПриватБанк.

АТ КБ ПриватБанк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав боржниці кредитні кошти у розмірі, відповідно до умов договору, що підтверджується випискою з особових рахунків клієнта.

В результаті порушення ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, в останньої перед кредитором АТ КБ ПриватБанк виникла заборгованість за договором від 21.01.2011, що станом на день відкриття провадження у справі становить 59662,44 грн, з яких: 53340,36 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6322,08 грн - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом.

Боржниця не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитних договорів, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, боржниця зобов`язання за вказаними договорами не виконала.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до приписів ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч.1-2 ст.207 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 4 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг надання кредиту є фінансовою послугою.

Відповідно до абз.4 п.4 ч.2 ст. 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг у разі, якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії.

Аналогічна норма міститься у ч.2 ст. 29 Закону України Про платіжні послуги.

Таким чином, ДКБО відповідно до ст.6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг та ч.2 ст.29 Закону України Про платіжні послуги є публічною частиною договору, до якої приєднався боржник, підписавши Заяву про приєднання до ДКБО, яка є індивідуальною частиною договору

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредит - це позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Згідно ч. 1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання.

Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 23.09.2019 в справі № 910/10254/18, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

З огляду на викладене, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ Приватбанк за договорами станом на 15.12.2025 становить 139697,56 грн, з них 32458,19 грн заборгованість за договором від 13.05.2025 (29369,25 грн тіло кредиту+3088,44 грн відсотки); 26205,65 грн заборгованість за договором від 09.05.2025 (24300,42 грн тіло кредиту+1905,23 грн відсотки); 21371,28 грн заборгованість за договором від 09.05.2025 (19440,27 грн тіло кредиту+1931,01 грн відсотки); 59662,44 грн заборгованість за договором від 21.01.2011 (53340,36 грн тіло кредиту+6322,08 грн відсотки), що підтверджується приєднаними кредитором до матеріалів заяви документами.

Крім того, кредиторські вимоги АТ КБ Приватбанк були розглянуті арбітражним керуючим Рабаном М. Т. та повністю визнані останнім, що підтверджується повідомленням про результати розгляду вимог кредиторів боржника від 14.01.2026.

Також суд зазначає, що витрати на оплату судового збору кредитором в розмірі 5324,80 грн підлягають включенню до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк про визнання грошових вимог на загальну суму 145022,36 грн, господарський суд вважає за можливе грошові вимоги останнього визнати повністю та включити їх до реєстру вимог кредиторів із такою черговістю їх задоволення:

- 5324,80 грн встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 139697,56 грн вимоги другої черги.

Щодо заяви з грошовими вимогами АТ "Універсал банк", суд зазначає таке.

14.07.2021 між АТ «Універсал Банк» та боржником (як клієнтом) було підписано Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (надалі - Анкета-заява). Відповідно до першого абзацу Анкети-заяви клієнт просить відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов.

Згідно із другим абзацом Анкети-Заяви, Клієнт підтвердив що він погоджується з тим, що ця Анкета-Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі договір), укладання якого клієнт підтвердив та зобов`язувався виконувати його умови.

Пунктом 4 Анкети-Заяви, Клієнт засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі - УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Клієнтом визнано, що УЕП є аналогом власноручного підпису ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні Банку та/або клієнту, а також третім особам у разі використання УЕП, покладаються на клієнта.

Згідно з п. 5 Анкети-заяви, клієнт погодився з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг Monobank (далі Запевнення клієнта), з підписанням якого в Мобільному додатку договір набуває чинність.

Відповідно до п. 1 Запевнення клієнта, підписавши власним УЕП в мобільному додатку це Запевнення клієнта, що є невід`ємною частиною Анкети-заяви до договору, клієнт: підтвердив отримання примірника Договору в Мобільному додатку monobank; підтвердив своє ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким буде здійснюватися відкриття та обслуговування його рахунків, розміщення ним вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; підтвердив укладання ним Договору; зобов`язався виконувати умови Договору; підтвердив, що інформація передбачена ч. 2. ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» йому надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку.

Крім того, у п. 3 Запевнення клієнта зазначається, що умови, передбачені ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», визначені в договорі та тарифах.

Відповідно до п. 10 Запевнення клієнта, клієнт надав право та доручив АТ «Універсал Банк» здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у АТ «Універсал Банк», без додаткових його розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань клієнта перед АТ «Універсал Банк», що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між клієнтом та банком.

Відповідно до підрозділу 1 «Терміни та визначення» розділу І «Загальні умови» Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank) (далі - Умови та правила) анкета-заява до договору про надання банківських послуг «Моnоbank» - письмове звернення клієнта до Банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених договором. Підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення договору.

Відповідно до п. 2.3. підрозділу 2 «Основні положення» розділу І «Загальні умови» Умов і правил своїм підписом на Анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного договору клієнт ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, паспорту споживчого кредиту, прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин договору, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним.

Згідно з п. 2.4. підрозділу 2 «Основні положення» розділу І «Загальні умови» Умов і правил укладаючи договір клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами договору.

Отже, 14.07.2021 між AT Універсал Банк та клієнтом укладено договір, відповідно до умов якого клієнту надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, передбаченому Умовами.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав боржниці кредитні кошти у розмірі, відповідно до умов договору, що підтверджується випискою з особових рахунків клієнта.

AT Універсал Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши клієнту можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Боржник не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі), що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України позичальник свої зобов`язання за вказаним договором не виконала.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредит - це позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Згідно ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 23.09.2019 в справі № 910/10254/18, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Кредиторські вимоги АТ «Універсал Банк» були розглянуті арбітражним керуючим Рабаном М. Т. та повністю визнані останнім, що підтверджується повідомленням про результати розгляду вимог кредиторів боржника від 15.01.2026.

Також суд зазначає, що витрати на оплату судового збору кредитором в розмірі 5324,80 грн підлягають включенню до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання грошових вимог на загальну суму 57023,58 грн, господарський суд вважає за можливе грошові вимоги останнього визнати повністю та включити їх до реєстру вимог кредиторів із такою черговістю їх задоволення:

- 5324,80 грн встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 51698,78 грн вимоги другої черги.

Щодо заяви з грошовими вимогами АТ "Таскомбанк", суд зазначає таке.

09.05.2025 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано Заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту "izibank" № 002/31493177-CK_SB. До матеріалів справи додано Публічну пропозицію (оферту) АТ "Таскомбанк" укладання Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в межах проєкту "izibank" та Умови відкриття та закриття рахунків, обслуговування картки.

За змістом заяви-договору на відкриття банківського вкладу на вимогу для фізичних осіб «zanachka» №ДВ-IZI/ НОМЕР_1 шляхом підписання цієї Заяви-договору, ОСОБА_1 просила АТ «Таскомбанк» відкрити вкладний (депозитний) рахунок згідно інформації наведеної вище (сума вкладу - 0, валюта вкладу - гривня, процентна ставка, % річних: на залишок до 100 грн - 0,01%, на залишок від 100 грн 7,00 %) на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (падалі - «ДКБО»), в редакції, яка на день підписання цієї Заяви - договору розміщена на сайті Банку за адресою https://tascombank.ua та на сайті www.izibank.com.ua і беззастережно приєднується до його умов (п. 2.1 та розділ 1 заяви-договору).

У п. 2.2 заяви-договору ОСОБА_1 підтвердила, що дана Заява-договір, а також Тарифи Банку (надалі - «Тарифи Банку») є невід`ємною частиною ДКБО.

Нарахування процентів за вкладом на вимогу здійснюється на фактичний залишок коштів на вкладному (депозитному) рахунку за кожний календарний день зберігання коштів в межах строку залучення вкладу, починаючи з дня наступного за днем зарахування вкладу на вкладний (депозитний) рахунок, до дня який передує фактичному його поверненню. При нарахуванні процентів використовується метод факт/факт, який передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році. Вклад «zanachka» є вкладом на вимогу. Часткове зняття коштів з рахунку протягом строку дії Заяви-договору передбачено. Виплата процентів здійснюється щомісячно в перший операційний день у валюті Вкладу «zanachka», шляхом зарахування на рахунок (капіталізація процентів). Повернення суми вкладу та нарахованих процентів здійснюється на вимогу вкладника на Поточний рахунок з платіжною карткою вкладника. З підписанням цієї Заяви-договору клієнт погоджується з усіма умовами надання банківських послуг зазначеними в ДКБО (п.п. 2.3 - 2.8 заяви-договору).

Кредитор, керуючись ст. 633 ЦК України, запропонував боржнику публічний договір з метою надання послуг з банківського обслуговування.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підписані між АТ "Таскомбанк" та боржницею анкети-заяви на приєднання до договору є договором приєднання, та спільно із умовами договору містить усі умови договору про надання банківських послуг.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», надання кредиту є фінансовою послугою.

Відповідно до абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг" у разі, якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії.

У ч.2 ст. 29 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що договір про надання платіжних послуг укладається в письмовій формі (паперовій або електронній). Договір про надання платіжних послуг може укладатися шляхом приєднання користувача до договору, розміщеного у доступному для клієнта місці у надавача платіжних послуг та на його веб-сайті в мережі Інтернет. Усі поточні редакції публічної пропозиції укладення договору та документів, що містять інформацію про комісійні винагороди, процентні ставки, курс перерахунку іноземної валюти, що застосовуються до обраної користувачем платіжної послуги, що надається користувачу згідно з пунктом 3 частини першої статті 30 цього Закону, зберігаються на веб-сайті надавача платіжних послуг із зазначенням строку їх дії. Користувачі мають право в будь-який час отримати доступ до всіх редакцій публічної пропозиції укладення договору та інших документів, зазначених у цій статті, що розміщені на веб-сайті надавача платіжних послуг.

Таким чином, відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», ч. 2 ст. 29 Закону України «Про платіжні послуги», заява-договір від 09.05.2025 є публічною частиною договору, до якої приєдналась ОСОБА_1 , а умови анкети-заяви про приєднання до договору є індивідуальною частиною договору.

Заяву-договір на відкриття банківського вкладу на вимогу для фізичних осіб «zanachka» №ДВ-IZI/2885456 від 09.05.2025 слід розуміти як кредитний договір №002/31493177-СК _SB від 09.05.2025.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставлення електронного підпису сторін.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав боржниці кредитні кошти у розмірі, відповідно до умов договору, що підтверджується випискою з особових рахунків клієнта.

Верховний Суд у постанові від 23.09.2019 у справі №910/10254/18 погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Кредиторські вимоги АТ «Таскомбанк» були розглянуті арбітражним керуючим Рабаном М. Т. та повністю визнані останнім, що підтверджується повідомленням про результати розгляду вимог кредиторів боржника від 03.02.2026.

Також суд зазначає, що витрати на оплату судового збору кредитором в розмірі 5324,80 грн підлягають включенню до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання грошових вимог на загальну суму 58071,36 грн, господарський суд вважає за можливе грошові вимоги (які є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів) останнього визнати повністю та включити їх до реєстру вимог кредиторів із такою черговістю їх задоволення:

- 5324,80 грн встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 52746,56 грн вимоги другої черги.

Щодо заяви з грошовими вимогами ТзОВ "Авентус Україна", суд зазначає таке.

13.05.2025 між ТзОВ «Авентус Україна» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (споживач) укладено договір № 9048502 про надання споживчого кредиту (кредитний договір), підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (п. 1.1. кредитного договору).

За умовами п.1.2. кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) становить 20000,00 грн.

Згідно з п. 1.4. кредитного договору строк кредиту - 364 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 26 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

За умовами п. 1.5. кредитного договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до таких умов: стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Знижена процентна ставка 0,01 % в день та застосовується відповідно до таких умов. Якщо споживач до 12.06.2025 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором, та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, що повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки), застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши боржниці грошові кошти у розмірі 20000,00 грн шляхом перерахування на її картку № НОМЕР_2 , як визначено п. 2.1. кредитного договору, що підтверджується листом ТзОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 19445 від 19.01.2026 щодо здійснення переказу грошових коштів.

За умовами п. 6.4. кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: п. 6.4.1. у розмірі 1800,00 грн на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання; та п. 6.4.2. у розмірі 400,00 грн, починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.

Боржник свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15.12.2025 за нею обліковується заборгованість в загальному розмірі 54000,00 грн, з яких: 20000,00 грн - основна заборгованість (тіло кредиту), 24000,00 грн - заборгованість за відсотками, 10000,00 грн заборгованість за штрафом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 6, 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 639 ЦК, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про рекламу" та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень.

Згідно із ч.1, 2 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частинами 4, 5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно із ч.7, абзацом 1 ч.8 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 9 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг.

Згідно із ч.12, 13 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч. 1, ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Станом на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 44000,00 грн (за кредитом та відсотками) ТзОВ "Авентус Україна" боржником не погашено.

Що стосується штрафу у розмірі 10000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правомірність нарахування пені кредитор обґрунтовує посиланням на п.6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону № 3498-IX), лист Національного Банку України «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування».

При цьому, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пункт 18.

Пунктом 18 "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 дів, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти, про що зазначена вище.

Враховуючи наведені положення Цивільного кодексу України, беручи до уваги, що відповідно до наданого кредитором розрахунку заборгованості прострочення боржника за кредитним договором сталося у період дії воєнного стану на всій території України, а відтак, звільняється від обов`язків сплати на користь кредитора неустойки за таке прострочення, а саме штраф, який нарахований після 24.02.2022 підлягає списанню, у зв`язку з чим, безпідставними є заявлені вимоги в частині нарахованих кредитором штрафу в розмірі 10000,00 грн.

Кредиторські вимоги ТзОВ "Авентус Україна" були розглянуті арбітражним керуючим Рабаном М. Т. та частково визнані останніми на загальну суму 44000,00 грн (20000,00 грн заборгованість за тілом+24000,00 грн заборгованість за відсотками), що підтверджується звітом (уточненим) про результати розгляду вимог кредиторів боржника від 03.02.2026. При цьому, керуючий реструктуризацією боргів заперечує проти кредиторських вимог ТзОВ "Авентус Україна" в частині вимог щодо заборгованості за штрафом у розмірі 10000,00 грн.

Розглянувши заяву ТзОВ "Авентус Україна" про визнання грошових вимог(які є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів) на загальну суму 59324,80 грн, господарський суд вважає за можливе грошові вимоги останнього визнати частково та включити їх до реєстру вимог кредиторів із такою черговістю їх задоволення:

- 5324,80 грн встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 44000,00 грн вимоги другої черги;

- 10000,00 грн відхилити.

Щодо заяви ТзОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" про визнання грошових вимог до боржника, суд зазначає таке.

08.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» (далі - кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено договір кредитної лінії №00-10470205, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого: (п.1.1.) кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором; (п. 1.2.) сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 4000,00 грн. Тип кредиту кредитна лінія (безвідклична). Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби; (п. 1.3.) строк дії кредитної лінії 360 календарних днів; (п. 1.4.) розрахунковий платіжний період 15 днів; (п. 1.5) тип процентної ставки: фіксована. Стандартна процентна ставка складає 0,94% від суми кредиту за кожний день користування кредитом; (п. 1.6.) кредитодавець одноразово в момент видачі кредиту нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту, що складає 800,00 грн; (п. 1.7.1.) денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки з урахуванням комісії (у разі її наявності) дорівнює 1%; (п. 2.10) кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 08.07.2025; (п. 6.4.) у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за договором, кредитодавець має право нарахувати, а позикодавець зобов`язаний сплатити неустойку у вигляді штрафу у визначеному порядку.

Додатком №1 до договорів є графік платежів.

Договір підписано ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора 79460.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 4000,00 грн, про що свідчить додане до заяви підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів.

До заяви додано детальний розрахунок заборгованості від 29.12.2025 за кредитним договором №00-10470205 від 08.07.2025, згідно якого станом на 29.12.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Макс кредит» становить: 4000,00 грн заборгованість за кредитом, 1842,40 грн заборгованість за відсотками, 800,00 грн комісія, 1600,00 штрафні санкції, загалом 8242,40 грн.

29.12.2025 між ТзОВ «Макс кредит» (далі - клієнт) та ТзОВ "Фінансова компанія "Ел. Ен. Груп" (далі - фактор) укладено договір факторингу №29122025-МК/Ел.Ен.Груп (далі - договір факторингу №29122025-МК/Ел.Ен.Груп), відповідно до умов якого ТзОВ «Макс кредит» відступило свої права вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №00-10470205 від 08.07.2025.

Відповідно до п. 2.1 договору факторингу №29122025-МК/Ел.Ен.Груп фактор зобов`язався передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язався відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорам згідно реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги; (п. 2.2.) перехід від клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги відповідно до реєстру боржників та є невід`ємною частиною договору.

Матеріали справи містять витяг з реєстру боржників від 29.12.2025 до договору факторингу №29122025-МК/Ел.Ен.Груп від 29.12.2025, згідно якого ТзОВ «ФК «Ен.Ен.Груп» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , що виникло за кредитним договором №00-10470205 від 08.07.2025, на суму 8242,40 грн, у тому числі: 4800,00 грн заборгованість за кредитом (тіло+комісія), 1842,40 грн заборгованість за відсотками, 1600,00 грн штрафні санкції.

Кредитором ТзОВ «ФК «Ен.Ен.Груп» за даним договором здійснено донарахування відсотків (0,94% денна відсоткова ставка), а саме: з 25.08.2025 по 17.12.2025 в сумі 4286,40 грн, однак у заяві просить визнати за даний період відсотки в сумі 2406,40 грн, які є підставними, обґрунтованими та підлягають визнанню.

Крім того, 28.06.2025 між ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії (Надійний) №8338323, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту (п. 2.1.).

Відповідно до п. 2.2. даного правочину: сума кредиту- 1300,00 грн (п.2.2.1); строк кредитування/строк договору-360 днів (п.2.2.2); розмір першого обов`язкового платежу 471,25 грн (п.2.2.3.); період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 20 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 20 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 20 днів користування. Кількість Мінімальних обов`язкових платежів становить 17 (п. 2.2.4.); дата сплати першого обов`язкового платежу 17.07.2025. Денна процентна ставка/день 0.998% (п. 2.3.1.).

Згідно з п. 9.5. договору кредитної лінії (Надійний), за порушення кредитодавцем строків надання позичальнику кредиту, визначених договором, позичальник має право стягнути з кредитодавця неустойку у вигляді пені за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 відсотків від суми простроченого платежу

Згідно реквізитів божника та п.11 Договору, номер електронного платіжного засобу № 444111******7087.

ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надало ОСОБА_1 кредит в сумі 1300,00 грн, про що свідчить додане до заяви підтвердження ТзОВ "Європейська платіжна система" щодо здійснення грошових переказів, згідно якого на платіжну картку № НОМЕР_3 здійснено успішний переказ грошових коштів в сумі 1300,00 грн.

Номер платіжної картки клієнта, зазначений у згаданому підтвердженні, відповідає номеру картки, вказаному ОСОБА_1 зокрема, в договорі №8338323 від 28.06.2025.

28.11.2025 року між ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТзОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" було укладено договір факторингу №28/11/25-02, відповідно до якого ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило своє право вимоги за договорами і, в тому числі, за договором кредитної лінії №8338323 від 28.06.2025.

Відповідно до п. 2.1.3 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді або у вигляді електронного документу, підписаного кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників сторін у порядку, визначеному цим договором за допомогою сервісу для обміну електронних документів "ВЧАСНО", є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.

Згідно з витягом з Реєстру боржників №28/11/2025-01 від 28.11.2025 до договору факторингу №28/11/2025-02 від 28.11.2025, ТзОВ "ФК "Ел. Ел. Груп" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , що виникло за кредитним договором в сумі 5124,60 грн, з яких: 1300,00 грн - заборгованість за тілом; 1000,35 грн - заборгованість по процентам; 2600,00 грн неустойка, 224,25 грн комісія.

За даними платіжної інструкції №1016 від 28.11.2025 ТОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" (новий кредитор) сплатило на користь ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів " (первісний кредитор) 4676987,22 грн згідно договору факторингу №28/11/2025-02 від 28.11.2025.

У розумінні ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч. 1, ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За вказівками абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У п.1-1 Закону України "Про споживчий кредит" зазначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

В силу ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання.

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду №904/4592/15 від 07.06.2018 вказано, що в межах справи про банкрутство, суд, встановлюючи грошові вимоги кредиторів, виходить із дійсності правочину до визнання в установленому законом порядку його недійсним.

Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем (п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є: використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд звертає увагу, що усі долучені ТзОВ "ФК "Ел.Ен.Груп" документи подані через ЄСІТС та скріплені електронним цифровим підписом.

Підписані сторонами договори про надання споживчих кредитів та додатки до них містять прізвище та ініціали боржника, відомості про його особисту електронну адресу та номер мобільного телефону (реквізити яких повністю співпадають з особистими даними боржника зазначеними у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність), з використанням яких укладено відповідні документи.

На відповідних документах міститься інформація про їх підписання з використання одноразового ідентифікаторів.

Укладені сторонами договори, додатки до них містять узгоджені сторонами усі істотні умови, зокрема в частині порядку отримання кредитних коштів, строку кредитування протягом 360 днів, ставок процентів, розміру відповідальності.

З наявних матеріалів заяви вбачається виконання ТзОВ "Макс кредит" та ТзОВ "1 Безпечне агентство кредитів" зобов`язань згідно договорів про надання в кредит коштів в розмір 53000,00 грн (зокрема листи-підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТзОВ "ПрофітГід" та ТзОВ "Європейська платіжна система").

Доказів погашення боржником даної заборгованості до матеріалів справи не надано.

Щодо комісії в сумі 800,00 грн, нарахованої кредитором по договору № 00-10470205 від 08.07.2025, то суд зазначає таке.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

До цих засад віднесено свободу договору (пункт 3), справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).

Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.

Закон України №1734-VІІІ «Про споживче кредитування» визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.

Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.

Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Із матеріалів справи слідує, що умовами договору кредитної лінії, а саме п. 1.6 договору, передбачено нарахування комісії за надання кредиту, яка нараховується за ставкою 20 % від суми кредиту одноразово і становить 800,00 грн.

Однак, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умова кредитного договору про сплату відповідачем на користь кредитодавця комісії є нікчемною, внаслідок чого сума нарахованої комісії у розмірі 800,00 грн за договором кредитної лінії не може бути визнана та підлягає відхиленню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22.

Щодо штрафу в сумі 1600,00 грн нарахованого за договором №00-10470205 від 08.07.2025 та 2600,00 грн нарахованого за договором № 8338323 від 28.06.2025, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 дів, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти, про що зазначена вище.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.

Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2 статті 4 ЦК України).

Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13.03.2012 у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13, від 16.12.2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29.06.2022 у справі №477/874/19 (пункт 69).

Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.09.2023 у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.10.2023 у справі № 706/68/23).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Аналогічна позиція викладена судами апеляційної інстанції у постановах у таких справах: №707/1242/25 від 16.07.2025, № 346/1282/25 від 17.07.2025, № 670/291/25 від 28.07.2025, №363/3841/24 від 30.07.2025, № 211/1367/25 від 28.08.2025, №750/4794/25 від 01.09.2025.

Суд установив, що нарахування штрафу за договорами, здійснено у період дії воєнного стану, тому, боржник звільняється від обов`язку сплатити штраф на підставі пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.

Отже, вимоги ТзОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" в розмірі 4200,00 грн заборгованості за штрафами підлягають відхиленню.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп"" та визнання грошових вимог(які є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів) в сумі 10549,15 грн (за 2 кредитними договорами), з яких 5300,00 грн основної заборгованості, 5249,15 грн заборгованості за відсотками. Решту грошових вимог, а саме 5000,00 грн (4200,00 грн штрафу + 800,00 грн комісії) суд відхиляє через необґрунтованість та безпідставність.

Також суд зазначає, що витрати на оплату судового збору кредитором в розмірі 5324,80 грн підлягають включенню до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Щодо вимог заявника у частині витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, суд зазначає таке.

Як зверталось увагу вище положеннями ч. 1 ст. 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Судом враховуються висновки Верховного Суду, що витрати на правничу допомогу за своєю природою не є кредиторськими вимогами, а вважаються витратами, пов`язаними з провадженням у справі про неплатоспроможність, що мають загальний порядок розподілу та відшкодування, передбачений нормами ГПК України та відшкодовуються у межах процедур відновлення платоспроможності фізичної особи у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів (постанови Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №904/1907/15, від 20.10.2022 у справі № 926/2987-б/20).

Відповідно до ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Водночас, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, у підтвердження витрат на професійну правничу допомогу заявником надано копію договору про надання правової допомоги №18092025 від 18.09.2025, укладеним ТзОВ "ФК "Ел. Ен. Груп" з адвокатом Сабура С.О., за умовами якого: (п. 1.1.) клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором про надання правової допомоги; (п. 4.1.) Договір є чинним з дати його підписання сторонами та діє по 17.08.2026 року (включно).

Відповідно до п. 3.1 даного правочину, за послуги щодо надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар у наступному розмірі: 7000,00 грн - складання заяви про кредиторські вимоги боржників або за згодою сторін 1000,00 грн на 1 годину; 8000,00 грн складання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції; 9000,00 грн - складання касаційної скарги; 3000,00 грн складання пояснень на повідомлення арбітражного керуючого чи заперечення боржника/представника боржника; 1000,00 грн складання та надсилання адвокатського запиту.

Актом від 30.01.2026 прийому-передачі наданих до договору про надання правової допомоги №18092025 від 18.09.2025 послуг сторони підтвердили, що адвокатом надані послуги з правового аналізу та обробки інформації та документів, наданих клієнтом з ціллю підготовки заяв до Господарського суду з вивченням судової практики; складання заяв про кредиторські вимоги до боржників; надання консультацій клієнту, пов`язаних із підготовкою та подачею заяв до Господарського суду на загальну суму 4000,00 грн.

Також в матеріалах справи наявний ордер на надання адвокатом Сабурою С.О. правничої допомоги ТзОВ "ФК "Ел.Ен.Груп", свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Надання адвокатом Сабурою С. О. правничої допомоги кредиторові у справі № 903/1066/25 також підтверджується ордером серії ВН №1587381 від 07.10.2025. Заяву про грошові вимоги до боржника у справі № 903/1066/25 подано Сабурою С. О..

Водночас згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, додаткова ухвала Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, згідно з висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 правовою позицією, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Верховний Суд у постанові від 30.08.2023 у справі №911/3586/21 зазначив, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, враховуючи, зокрема ціну позову, час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Разом з тим, відповідно до правових висновків Верховного суду витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 13.02.2025 у справі №918/822/23).

Так, здійснюючи оцінку витрат кредитора на професійну правничу допомогу, судом зважається, що згідно з договором про надання правничої (правової) допомоги №18092025 від 18.09.2025, актом прийому-передачі гаданих послуг до договору про надання правової допомоги № 18092025 від 18.09.2025, адвокатом Сабурою С. О. була надана ТзОВ "Фінансова Компанія "Ел.Ен.Груп"" правнича допомога щодо подання заяви з грошовими вимогами до боржника у цій справі на суму 4000,00 грн.

Частиною 4 ст. 122 КУзПБ передбачено, що в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Оскільки судом розглянуто всі вимоги кредиторів, які надійшли до боржника, суд дійшов висновку про можливість постановлення ухвали за результатами попереднього засідання в порядку ст. 122 КУзПБ.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 6 ст. 119 КУзПБ визначено, що з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 122 КУзПБ, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб. Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У відповідності до ч.2 ст. 47 КУзПБ, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір, черговість задоволення кожної визнаної вимоги та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, у тому числі вимог кредиторів, які є заінтересованими стосовно боржника; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів.

Конкурсні кредитори, заінтересовані стосовно боржника, не мають права вирішального голосу на зборах (комітеті) кредиторів.

Ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши, що всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, судом розглянуті і такий строк закінчився, суд дійшов висновку про постановлення відповідної ухвали за результатами попереднього засідання суду.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, протягом трьох робочих днів після постановлення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду арбітражний керуючий згідно з цією ухвалою письмово повідомляє кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 47, 113, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 12, 234, 235 ГПК України, господарський суд,-

постановив:

1. Заяву Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про визнання грошових вимог до боржника задовольнити.

2. Визнати у встановленому порядку доведені грошові вимоги Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вул.Андріївська,4, м.Київ, 04070, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий 10.08.2016 Турійським РС УДМ України у Волинській області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на загальну суму 124992,00 грн та включити вимоги до реєстру вимог кредиторів у такій черговості:

- 4844,80 грн - встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 120147,20 грн - вимоги другої черги.

3. Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про визнання грошових вимог до боржника задовольнити.

4. Визнати у встановленому порядку доведені грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (вул.Грушевського,1Д, м.Київ, 01001, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий 10.08.2016 Турійським РС УДМ України у Волинській області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на загальну суму 145022,36 грн та включити вимоги до реєстру вимог кредиторів у такій черговості:

- 5324,80 грн - встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 139697,56 грн - вимоги другої черги.

5. Заяву Акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання грошових вимог до боржника задовольнити.

6. Визнати у встановленому порядку доведені грошові вимоги Акціонерного товариства "Універсал Банк" (вул. Автозаводська,54/19, м.Київ, 04082, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий 10.08.2016 Турійським РС УДМ України у Волинській області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на загальну суму 57023,58 грн та включити вимоги до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості:

- 5324,80 грн - встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 51698,78 грн - вимоги другої черги.

7. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" про визнання грошових вимог до боржника задовольнити частково.

8. Визнати у встановленому порядку доведені грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (проспект Берестейський,90А, м.Київ, 03062, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий 10.08.2016 Турійським РС УДМ України у Волинській області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на загальну суму 49324,80 грн, які є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів та включити вимоги до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості:

- 5324,80 грн - встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 44000,00 грн - вимоги другої черги.

9. Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" до ОСОБА_1 на суму 10000,00 грн відхилити.

10. Заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк" про визнання грошових вимог до боржника задовольнити.

11. Визнати у встановленому порядку доведені грошові вимоги Акціонерного товариства "Таскомбанк" (вул.Симона Петлюри,30, м.Київ, 01032, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий 10.08.2016 Турійським РС УДМ України у Волинській області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на загальну суму 58071,36 грн, які є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів та включити вимоги до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості:

- 5324,80 грн - встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 52746,56 грн - вимоги другої черги.

12. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" про визнання грошових вимог до боржника задовольнити частково.

13. Визнати у встановленому порядку доведені грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" (вул.Михайла Грушевського,10, м.Київ, 01001, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий 10.08.2016 Турійським РС УДМ України у Волинській області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на загальну суму 19873,95 грн, які є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів та включити вимоги до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості:

- 9324,80 грн - встановити що витрати пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, правова допомога) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

- 10549,15 грн - вимоги другої черги.

14. Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" до ОСОБА_1 на суму 5000,00 грн відхилити.

15. Визначити розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 454308,05 грн, що підлягають внесенню арбітражним керуючим до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий 10.08.2016 Турійським РС УДМ України у Волинській області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме:

15.1. Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вул.Андріївська,4, м.Київ, 04070, ) в розмірі 124992,00 грн, з яких: 4844,80 грн - витрати на оплату судового збору, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів; 120147,20 грн - підлягають внесенню до другої черги вимог кредиторів;

15.2. Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (вул.Грушевського,1Д, м.Київ, 01001, ) в розмірі 145022,36 грн, з яких: 5324,80 грн - витрати на оплату судового збору, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів; 139697,56 грн - підлягають внесенню до другої черги вимог кредиторів;

15.3. Акціонерного товариства "Універсал Банк" (вул. Автозаводська,54/19, м.Київ, 04082, ) в розмірі 57023,58 грн, з яких: 5324,80 грн - витрати на оплату судового збору, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів; 51698,78 грн - підлягають внесенню до другої черги вимог кредиторів;

15.4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (проспект Берестейський,90А, м.Київ, 03062, ) в розмірі 49324,80 грн, з яких: 5324,80 грн - витрати на оплату судового збору, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів; 44000,00 грн - підлягають внесенню до другої черги вимог кредиторів;

15.5. Акціонерного товариства "Таскомбанк" (вул.Симона Петлюри,30, м.Київ, 01032, ) в розмірі 58071,36 грн, з яких: 5324,80 грн - витрати на оплату судового збору, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів; 52746,56 грн - підлягають внесенню до другої черги вимог кредиторів;

15.6. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" (вул.Михайла Грушевського,10, м.Київ, 01001, ) в розмірі 19873,95 грн, з яких: 9324,80 грн - витрати на оплату судового збору, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів; 10549,15 грн - підлягають внесенню до другої черги вимог кредиторів.

16. Визначити розмір та перелік відхилених судом вимог кредиторів на загальну суму 15000,00 грн до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий 10.08.2016 Турійським РС УДМ України у Волинській області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме:

16.1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (проспект Берестейський,90А, м.Київ, 03062, ) в розмірі 10000,00 грн;

16.2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" (вул.Михайла Грушевського,10, м.Київ, 01001, ) в розмірі 5000,00 грн.

17. Зобов`язати керуючого реструктуризацією Рабана М. Т. провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення даної ухвали.

18. Зобов`язати керуючого реструктуризацією Рабана М. Т. протягом 3 робочих днів після постановлення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду письмово повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення.

19. Засідання суду, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі призначити 31 березня 2026 року на 11:30 год.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства ухвали, прийняті господарським судом у справі про банкрутство (неплатоспроможність), набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвала підписана 20.02.2026.

Суддя А. С. Вороняк