ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

09 лютого 2026 року м. ХарківСправа № 922/953/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Бойко О.Н.

розглянувши скаргу Харківської митниці на дії (бездіяльність) державного виконавця (вх.№512 від 08.01.2026) у справі

за позовом Харківської митниці (місцезнаходження: 61005, місто Харків, вулиця Миколаївська, 16Б, )
до державна виконавча служба Товариства з обмеженою відповідальністю "Яна" (місцезнаходження: 61125, місто Харків, вулиця Гімназійна набережна, будинок 24; ) Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 61024, місто Харків, вулиця Максиміліанівська,11, )
про зобов`язання повернути майно

стягувача Милейко К.С. (самопредставництво);

боржника не з`явився;

державної виконавчої служби Аршава І.Я. (самопредставництво).

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області знаходилася справа № 922/953/18 за позовом Харківської митниці Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яна" про зобов`язання повернути позивачу нереалізоване майно, передане відповідачу за договорами про реалізацію безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 29.01.2014 № 19 та від 18.03.2016 № 61.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року у справі № 922/953/18 позовні вимоги Харківської митниці Державної фіскальної служби задоволено в повному обсязі; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Яна" повернути Харківській митниці Державної фіскальної служби нереалізоване станом на 17.09.2018 майно, передане підприємству Харківською митницею ДФС за Договорами про реалізацію безхазяйного та іншого майна, що переходить у власність держави від 29.01.2014 № 19 та від 18.03.2016 № 61, згідно опису; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яна" на користь Харківській митниці Державної фіскальної служби судовий збір.

На виконання вказаного рішення 09.11.2018 Господарським судом Харківської області видано судовий наказ у справі № 922/953/18.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24 травня 2021 року у справі № 922/953/18 клопотання Слобожанської митниці Держмитслужби про заміну сторони виконавчого провадження (вх. № 11256) у справі № 922/953/18 - задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення у справі № 922/953/18: Харківську митницю Державної фіскальної служби (), на його правонаступника - Слобожанську митницю Держмитслужби (61003, місто Харків, вулиця Короленка, будинок 16Б; ).

02.05.2023 року Слобожанська митниця Держмитслужби звернулась до Господарського суду Харківської області із заявою (вх. 10970/23 від 02.05.2023), в якій просила видати дублікат наказу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 заяву Слобожанської митниці Держмитслужби (вх. 10970/23 від 02.05.2023) про видачу дублікату наказу Господарського суду Харківської області у справі № 922/953/18 повернуто заявнику без розгляду.

01.02.2024 року Слобожанська митниця Держмитслужби звернулась до Господарського суду Харківської області із заявою (вх. 2984 від 01.02.2024), в якій просила видати дублікат наказу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.02.2024 заяву Слобожанської митниці Держмитслужби (вх. 2984 від 01.02.2024) про видачу дублікату наказу Господарського суду Харківської області у справі № 922/953/18 повернуто заявнику без розгляду.

20.02.2024 року Слобожанська митниця Держмитслужби звернулась до Господарського суду Харківської області із заявою (вх. 4731 від 20.02.2024), в якій просила видати дублікат наказу.

28.02.2024 року до Господарського суду Харківської області від Слобожанської митниці Держмитслужби надійшла уточнена заява про видачу дублікату судового наказу (вх.№5482 від 28.02.2024). У вказаній заяві Слобожанська митниця Держмитслужби просила суд видати дублікат наказу у справі №922/953/18 про примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області від 16.10.2018, виданого 09.11.2018 про стягнення коштів у сумі 118 085,23 грн. До вказаної заяви позивачем також додано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.03.2024 судом задоволено заяву Слобожанської митниці Держмитслужби про видачу дублікату судового наказу (вх. 4731 від 20.02.2024) у справі №922/953/18. Видано дублікат наказу Господарського суду Харківської області від 09.11.2018 у справі № 922/953/18 за позовом Харківської митниці Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яна" про зобов`язання повернути майно.

07.05.2025 року до Господарського суду Харківської області від Харківської митниці надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження (вх.№11198 від 07.05.2025), в якій останній просить суд замінити сторону виконавчого провадження з виконання дубліката наказу на примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2018 у справі №922/953/18, а саме стягувача Слобожанську митницю Держмитслужби (, вул. Короленка, 16- Б, м. Харків, 61003) на стягувача Харківську митницю як відокремлений підрозділ Держмитслужби України (, вул. Миколаївська, 16Б, м. Харків, 61005).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2025 замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Харківської області від 16.10.2018 у справі №922/953/18, а саме: стягувача - Слобожанську митницю Держмитслужби (, вул. Короленка, 16- Б, м. Харків, 61003) на стягувача - Харківську митницю як відокремлений підрозділ Держмитслужби України (, вул. Миколаївська, 16Б, м. Харків, 61005).

31.12.2025 та 05.01.2026 до Господарського суду Харківської області від Харківської митниці надійшли скарги на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аршави Ірини Яківни (вх.№30624 від 31.12.2025) та (вх.№101 від 05.01.2026), в яких заявник просить суд: визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову від 19 листопада 2025 року про закінчення виконавчого провадження №74756958 на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України Про виконавче провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.01.2026 скарги Харківської митниці на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця (вх.№30624 від 31.12.2025) та (вх.№101 від 05.01.2026) у справі № 922/953/18 повернуто скаржнику без розгляду.

08.01.2026 до Господарського суду Харківської області від Харківської митниці надійшла скарга на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аршави Ірини Яківни разом із клопотанням про поновлення строку на подання скарги (вх.№512 від 08.01.2026), в якій відповідач просить суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову від 19 листопада 2025 року про закінчення виконавчого провадження №74756958 на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України Про виконавче провадження;

- поновити строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Скаргу обґрунтовано тим, що під час моніторингу Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) по ВП №74756958 (стягувач Харківська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, 61005, м. Харків, вул. Миколаївська, 16Б, боржник ТОВ ЯНА, 61125, м. Харків, вул. Гімназійна набережна, 24) виявлена постанова про закінчення виконавчого провадження від 19.11.2025 (додаємо роздруковану копію з АСВП), видана головним державним виконавцем Аршавою Іриною Яківною, яка, в порушення частини 1 статті 28 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон), на адресу Харківської митниці не надходила.

На думку скаржника постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які підтверджували б факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Відтак скаржник вказує, що державний виконавець у своїх діях обмежився положеннями ст.63 ЗУ "Про виконавяе провадження" та не вжив додаткових заходів передбачених наприклад ст.36 ЗУ "Про виконавче провадження" (розшук майна боржника) та ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження" (тимчасове обмеження у праві виїзду божника - керівника юридичної особи за межі України).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.01.2026 судом задоволено клопотання Харківської митниці про поновлення строку для подання скарги на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця, поновлено Харківської митниці строк для подання скарги на дії державного виконавця, скаргу Харківської митниці на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця (вх.№512 від 08.01.2026) у справі №922/953/18 прийнято до розгляду та призначено розгляд скарги в судовому засіданні на "26" січня 2026 р. о(об) 11:40.

20.01.2026 до Господарського суду Харківської області від державного виконавця надійшли заперечення на скаргу (вх.№1625 від 20.01.2026), в яких останній заперечуючи відповідають положенням ст.63, 73, 39 ЗУ "Про виконавче провадження", оскільки зазначене рішення суду неможливо виконати без участі боржника, оскільки в рішенні суду встанолвено порядок його виконання за участю боржника.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2026 (постановленою судом без оформдення окремого документу та занесену до протоколу судового засідання від 27.01.2026) судом прийнято та долучено до матеріалів справи відзив Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на скаргу Харківської митниці (вх.1625/26 від 20.01.26), а також задоволено усне клопотання Харківської митниці про продовження строку розгляду скарги у відповідності до положень абз. 2 ч.1 ст.342 ГПК України, розгляд скарги у справі № 922/953/18 відкладено на "09" лютого 2026 р. о 12:00 годині.

02.02.2026 до Господарського суду Харківської області від державного виконавця надійшов лист (вх.№74 від 02.02.2026) з доданими до нього постановою про закінчення виконавчого провадження та дублікатом наказу суду від 09.11.2018.

Представник стягувача в судовому засіданні 09.02.2026 скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.

Державний виконавець, присутній в судовому засіданні 09.02.2026, проти задоволення скарги заперечувала, з підставі викладених у письмових запереченнях на скаргу.

Представник боржника в судове засідання 09.02.2026 не з`явився, про причиним такої неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом надіслання ухвали суду від 12.01.2026 та від 27.01.2026 за його юридичною адресою. Разом з цим, згідно довідок Укрпошти, долучених до матріалів справи, вказані ухвали повернуті до суду, причина повернення: адресат відсутній за вказаною адресою.

Беручи до уваги, що відповідно до ч.2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не перешкоджають її розгляду суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі боржника.

Розглянувши матеріали справи та подану стягувачем скаргу, заслухавши поясненняскаржника та державного виконавця, судом встановлено наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша цієї статті). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої цієї статті). Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції та інших осіб; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункти 5, 6, 15, 16 та 22 частини третьої цієї статті).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлено статтею 63 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом (абзац другий частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII).

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (абзац третій частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII).

Отже, відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII повторне невиконання боржником рішення суду, яке може бути виконано без його участі, має наслідком надіслання державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а також вжиття заходів примусового виконання рішення суду. Водночас, у разі невиконання рішення суду, яке не може бути виконане без участі боржника, державний виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (див. підпункт 8.2 постанови КГС ВС від 25.09.2020 у справі № 924/315/17).

В обох випадках, про які йдеться в абзацах другому та третьому частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII, виконавець має звернутись до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення. Однак ухвалити постанову про закінчення виконавчого провадження після такого звернення виконавець може лише у разі невиконання боржником рішення суду, яке не може бути виконане без його участі (абзац третій частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII). Якщо ж судове рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець після відповідного звернення до правоохоронних органів не закінчує виконавче провадження, а продовжує вживати передбачені Законом № 1404-VIII заходи, спрямовані на примусове виконання такого рішення.

При цьому накладення штрафів і направлення подання (повідомлення) правоохоронним органам про притягнення боржника до кримінальної відповідальності самі собою не є достатніми заходами з виконання судового рішення. Звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не означає, що виконавець вжив усіх можливих заходів для виконання рішення суду, а свідчить лише про вжиття ним передбачених законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду. Схожі висновки викладені у постанові КЦС ВС від 22.06.2022 у справі № 607/2547/20.

Разом із цим судове рішення про зобов`язання передати предмети може бути виконано також у порядку, передбаченому статтями 10 і 60 Закону № 1404-VIII, а також положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Мін`юсті 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція) (див. mutatis mutandis висновки КГС ВС, викладені у підпункті 4.18 постанови від 13.09.2021 у справі № 902/862/15).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 10 Закону № 1404-VIII одним із заходів примусового виконання рішення є вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

Частиною першою статті 60 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

Відповідно до пунктів 22, 23 та 24 розділу VIII Інструкції в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, здійснюється в установлений виконавцем строк за участю сторін виконавчого провадження. Виконавець у присутності понятих вилучає у боржника предмети, зазначені у виконавчому документі, і передає їх стягувачу або його представнику, про що складає акт передачі. Акт складається у трьох примірниках. Один примірник акта залишається у виконавчому провадженні, інші - вручаються стягувачу та боржникові або їх представникам під підпис. У разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих.

Аналіз наведених положень Закону № 1404-VIII та Інструкції дозволяє дійти висновку, що судове рішення про передачу предметів може бути виконано без участі боржника, зокрема, шляхом вилучення предмета, зазначеного у виконавчому документі, і передачі його стягувачу або його представнику в присутності двох понятих, про що складається відповідний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, судовим рішенням позов Харківської митниці задоволено повністю та зобов`язано ТОВ "Яна" передати йому певне майно; 09.11.2018 на виконання цього рішення видано Наказ (а згодом 01.03.2024 видано дублікат наказу), який пред`явлено до виконання у ВДВС.

18.04.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 74756958.

19.11.2025 державний виконавець посилаючись на положення статті 63 Закону № 1404-VIII, ухвалив Постанову, якою закінчив виконавче провадження № 74756958.

При цьому, виконацем у відповідності до ст.63 ЗУ "Про виконавче провадження" були зроблені процедурні дії, які передбачені розділом 8 ЗУ "Про виконавче провадження" (ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ НЕМАЙНОВОГО ХАРАКТЕРУ), а саме: накладення штрафу на боржника, перевірка виконання рішення боржником, звернення до органу досудового слідства. про що свідчать відповідні Постанови.

Разом з цим, суд зазначає, що та обставина, що саме ТОВ "Яна" (боржник) за Судовим рішенням зобов`язане передати майно, не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення боржником воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу другого частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII. Хоч Судове рішення і зобов`язує саме Товариство вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з його особою та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, зокрема передбачених пунктом 3 частини першої статті 10 та статтею 60 Закону № 1404-VIII. Подібні висновки викладені в Постанові Великої Палати у справі № 910/7310/20.

Отже, в даному випадку, виходячи з обставин справи, суд погоджується з твердженнями скаржника про те, що державний виконавець не був позбавлений можливості щодо вчинення інших виконавчих дій, таких як розшук боржника - юридичної особи, майна боржника в порядку ст.36 ЗУ "Про виконавче провадження", а також тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням в порядку ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження".

Проаналізувавши наведене вище у сукупності, дослідивши матеріали скарги та справи, суд дійшов висновку про наявінсть підстав для задоволення скарги Харківської митниції на бездіяльність державного виконавця.

Щодо вимоги про скасування Постанови державного виконавця, суд зазначає таке.

Аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції, ЄСПЛ неодноразово вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути: незалежним від будь-якої дискреційної дії державних органів та доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі «Гурепка проти України», заява № 61406/00, § 59); «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див. рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України», заява № 38722/02, § 75); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 16.08.2013 у справі «Гарнага проти України», заява № 20390/07, § 29).

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Враховуючи, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 40 Закону № 1404-VIII наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, суд вважає, що Постанова, якою закінчено виконавче провадження № 74756958 , перешкоджає йому реалізувати свої права на примусове виконання остаточного Судового рішення.

Разом із цим Закон № 1404-VIII передбачає можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (див. підпункти 6.9, 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14).

Відповідно до висловлених раніше висновків Суду про застосування частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII постанову про закінчення виконавчого провадження, яка ухвалена без урахування вимог закону, можна оскаржити в судовому порядку, а відновлення відповідних прав скаржника може бути ефективно здійснене у разі задоволення скарги та скасування такої постанови.

Суд враховує, що за змістом частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Цей начальник при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Однак можливість оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному частиною третьою статті 74 Закону № 1404-VIII, не позбавляє стягувача можливості захистити свої порушені права та інтереси шляхом звернення з відповідною скаргою до суду, що передбачено частиною першою статті 74 зазначеного Закону та частиною першою статті 339 ГПК України. Такий захист має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд.

Беручи до уваги викладене, Суд вважає, що в цій ситуації ефективним засобом, здатним відновити право стягувача на примусове виконання остаточного Судового рішення, є скасування Постанови, оскільки після її скасування виконавче провадження № 74756958 в силу частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного судового рішення.

З огляду на викладене Суд дійшов висновку про скасування Постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №74756958 від 19.11.2025.

Керуючись ст.ст. 41, 63, 74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. ч. 6 ст 233, ст.ст.234, 235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Харківської митниці на дії (бездіяльність) державноговиконавця (вх.№512 від 08.01.2026) - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аршави І.Я.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №74756958 від 19 листопада 2025 року на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону Про виконавче провадження.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду цієї скарги, Основ`янсько-Слобідському відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомити не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання суд та Харківську митницю.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку статей 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу складено та підписано 16.02.2026

СуддяВ.В. Рильова

Справа №922/953/18

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.