ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року Справа № 925/1340/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Тревел»,

с. Седлище, Камінь-Каширський району, Волинської області,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс ЮА»,

м. Черкаси,

про стягнення 98 755 грн. 29 коп.,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Крафт Тревел» до товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс ЮА» про стягнення з відповідача 98 755 грн. 29 коп., а саме: 97 926 грн. 27 коп. - основного бору, 829 грн. 02 коп. - 3% річних у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору №09041 від 09 квітня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Також судом було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалу суду від 04 листопада 2025 року про відкриття провадження у справі було доставлено сторонам до їх електронних кабінетів 05 листопада 2025 року.

У зв`язку з припиненням повноважень судді Кучеренко О.І., справу №925/1340/25 передано на повторний автоматизований розподіл справ.

Відповідно до ст.ст. 6, 32 ГПК України вищезазначену справу 01 січня 2026 року передано на розгляд судді Васяновичу А.В.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06 січня 2026 року справу №925/1340/25 прийнято до свого провадження суддею Васяновичем А.В. та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач відзиву на позов суду не надав.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 09 квітня 2025 року між товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс ЮА» (експедитор) та товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Тревел» (перевізник), було укладено договір перевезення вантажів за №09041.

Згідно п. 1.1. договору, предметом регулювання договору є відносини сторін, при яких перевізник зобов`язується доставити погоджений експедитором вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій особі, а експедитор зобов`язується сплатити: перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник виступає/діє від свого імені, а експедитор виступає/діє від свого імені, але в інтересах, за завданням/дорученням та за рахунок замовника транспортно-експедиторської послуги (далі замовник) (п. 1.2. договору).

Вартість перевезення, порядок розрахунків/форма оплати та інші істотні умови договору погоджується сторонами вказуються в заявці на перевезення вантажу (додаток № 1 до договору, далі заявка) (п.1.3. договору).

Факт виконання кожного автомобільного перевезення підтверджується шляхом підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт (надання послуг) (далі акт )(п. 1.4. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, заявка є обов`язковою, невід`ємною та пріоритетною частиною договору, а сканована (фото) копія підписаної заявки яка передана за допомогою засобів електронного зв`язку має юридичне та/або доказове значення і силу оригінальною (паперового) примірника заявки;

Заявка підписана представниками сторін і скріплена печатками (штампами) експедитора і перевізника є підтвердженою заявкою (п.2.2. договору).

Відповідно до ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до п. 3.1 договору експедитор зобов`язаний своєчасно передавати перевізнику заявки; інформувати перевізника про зміни в умовах перевезення вантажу; на погоджених умовах, за рахунок замовника та його коштами оплатити послуги перевізника; за рахунок замовника та його коштами компенсувати перевізнику усі погоджені, документально підтверджень додаткові витрати перевізника, які обумовлені договором/заявкою.

Згідно п. 4.1. договору, ціни в договорі є договірними, встановленими в національній валюті України - гривні. Загальну ціну договору становить сума усіх цін фрахтів/заявок (ставок за перевезення) за підтвердженими заявками, які було виконано протягом строку і договору.

Розрахунки за договором здійснюються у безготівковій формі, протягом п`яти банківських днів після підписах сторонами акту (якщо інше не передбачено у заявці). Надання неповного комплекту документів для здійснення оплати та/або наявність помилок у їх оформленні прирівнюється до їх неподання. У будь-якому випадку під помилками у документах, які перешкоджають здійсненню оплати сторони домовилися рахувати будь-яку невідповідність у інформації, яка зазначена в договорі, заявці, акті, CMR, рахунку щодо:

1) найменування/місцезнаходження/коду сторін; 2) номеру/дати договору, заявки акту, рахунку; 3) найменування відправника/перевізника/одержувача; 4) адреси завантаження/розвантаження; назви/реєстраційного номеру транспортного засобу; 6) типу/виду вантажу або ціни фрахту (ставки за перевезення): 7) відсутність відбитку печатки/штампу у договорі, заявці, акті, CMR (або обґрунтування правомірності їх відсутності) (п. 4.5. договору).

09 квітня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Крафт Тревел» та товариством з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс ЮА» було підписано заявку №_3208-2 від 09 квітня 2025 року до договору №09041 від 09 квітня 2025 року.

Зокрема, заявкою було передбачено:

- перевізник товариство з обмеженою відповідальністю «Крафт Тревел»;

- маршрут руху - Україна-Німеччина;

- дата та час завантаження 10 квітня 2025 року 09:00;

- адреса завантаження Сумська область, с. Липова долина вул. Русанівська,17;

- адреса розвантаження Вестербург, 56457, Німеччина;

- термін доставки товару 24 квітня 2025 року;

- умови оплати - 100% безготівковий розрахунок, відтермінування платежу 10 робочих днів з дати отримання оригіналів документів (договір, рахунок, акт, ЦМР-2 шт.);

- ПІБ водія, марка та номер автомобіля - Жук Олександр НОМЕР_1

DAF AC 8809HE/SCHMITZ AC4613 ХF.

Вартість перевезення 2 150 євро по курсу НБУ на день завантаження, що склало 97 926 грн.27 коп.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно умов договору №09041 від 09 квітня 2025 року та заявки №_3208-2 від 09 квітня 2025 року позивач виконав перевезення вантажу у міжнародному сполученні за маршрутом: с. Липова долина Сумської області Вестербург (Німеччина), що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМR №788704 від 10 квітня 2025 року.

Між сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг №113 від 16 квітня 2025 року на суму 97 926 грн. 27 коп. без будь-яких зауважень (а.с.10).

Відповідно до ст. 931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач своїм правом на захист не скористався. Доводи позивача не спростував.

Докази, що надані позивачем на підтвердження факту того, що останнім було належним чином виконано свої зобов`язання за договором та виконано перевезення вантажу у міжнародному сполученні за маршрутом с. Липова долина Сумської області Вестербург (Німеччина) є більш вірогідними.

Строк оплати наданих послуг, з урахуванням умов п.4.5 договору та заявки на перевезення настав 30 квітня 2025 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

29 травня 2025 року позивач на адресу відповідача направив претензію про оплату отриманих послуг на суму 97 926 грн. 27 коп. у строк протягом 3 банківських днів з дня отримання даної претензії (а.с. 11).

Відповідач борг не сплатив.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином борг в розмірі 97 926 грн. 27 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 829 грн. 02 коп. 3% річних, нарахованих за період з 30 квітня 2025 року по 08 липня 2025 року на суму боргу 97 926 грн. 27 коп.

Судом враховано, що в даному випадку прострочення боржника триває з 01 травня 2025 року.

Отже, за період з 01 травня 2025 року по 08 липня 2025 року 3% річних нарахованих на суму боргу 829 грн. 02 коп. становить 555 грн. 36 коп.

Отже, з урахуванням вищенаведеного з відповідача підлягає стягненню 555 грн. 36 коп. - 3 % річних, а в решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 15 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат враховується наступне:

розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).

При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина 4 ст. 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis рішення ЄСПЛ у справі «East/West» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268)).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Судом враховано, що 10 серпня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Крафт Тревел» (клієнт) та адвокатом Хвесиком Сергієм Васильовичем (адвокат) було укладено договір №10/08-25 про надання правничої (правової) допомоги.

Відповідно до п. 1.1. договору, адвокат зобов`язується надати клієнтові правничу допомогу у рамках господарського судочинства за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Тревел» () до товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс ЮА» () про стягнення заборгованості за договором на надання транспортно- експедиторських послуг №09041 від 09 квітня 2025 року.

Адвокат мас право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; подати зустрічний позов у строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, а також користуватися всіма іншими правами визначеними Господарським процесуальним кодексом України. (п. 2.2 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що про виконання доручення за даним договором адвокат надає клієнту акт прийому - передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною даного договору.

Клієнт зобов`язаний прийняти та підписати акт прийому-передачі наданих послуг протягом 5-ти днів з дня його отримання, або обґрунтувати відмову від прийняття наданих адвокатом послуг. Якщо протягом 5-ти днів зауважень по вказаному акту не надійшло, він вважається підписаним. ( п. 4.2.договору).

3а правничу допомогу, передбачену в п. 1 даного договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) на підставі акту прийому-передачі наданих послуг в розмірі 15 000 грн. 00 коп. ( п. 5.1 договору)

Гонорар підлягає сплаті протягом 3-х днів з моменту підписання акту приймання передачі наданих послуг (п. 5.2 договору).

Відповідно до акту наданих послуг (приймання-передачі наданої правової допомоги) від 11 серпня 2025 року до договору №10/08-25 про надання правничої (правової) допомоги від 10 серпня 2025 року, адвокатом надані такі послуги:

- складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором транспортного експедирування та інших матеріалів для подачі позову до суду 15 000 грн. 00 коп.

Загальна вартість послуг 15 000 грн. 00 коп. фіксована сума, яка сплачується 100% авансовим платежем та не змінюється у малозначних справах без виклику сторін.

Оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не доведено неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу, а самі витрати, на думку суду, були дійсно необхідними та є обґрунтованими, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 14 958 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекстранс ЮА», вул. Пушкіна, буд. 100, офіс, 1 м. Черкаси, Черкаської області, ідентифікаційний код 43733807 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Тревел», вул. Боровики, 10, с. Седлище, Камінець Каширського району, Волинської області, ідентифікаційний код 43803004 97 926 грн. 27 коп. боргу, 555 грн. 36 коп. 3% річних, 3 019 грн. 52 коп. судового збору та 14 958 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 20 лютого 2026 року.

Суддя А.В.Васянович