ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" лютого 2026 р. Cправа № 902/1697/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601)

до: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 17 760,98 грн

за участю секретаря судового засідання Ткача Д.В.,

представників сторін:

позивача Матвієнко С.М. за довіреністю (в режимі відеоконференції);

відповідача не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява № 80С310/СЦ/ВИХ/1247 від 12.12.2025 (вх. № 1816/25 від 12.12.2025) Акціонерного товариства "Укртелеком" з вимогами до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості в розмірі 17 760,98 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025 дану позовну заяву передано для розгляду судді Матвійчуку В.В.

Суд за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 902/1697/25 за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 15.01.2026, про що 17.12.2025 постановив відповідну ухвалу.

30.12.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 20.12.2025 (вх. номер канц. суду 01-34/13974/25 від 30.12.2025).

05.01.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив № 80С310/СЦ/ВИХ/2 від 02.01.2026 (документ сформований в системі "Електронний суд" 02.01.2026) (вх. номер канц. суду 01-34/23/26 від 05.01.2026).

За результатами слухання справи 15.01.2026, суд відклав розгляд справи по суті на 05.02.2026. Одночасно зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 подати до суду належні та допустимі докази, що підтверджують реорганізацію НОМЕР_2 окремої мотопіхотної бригади (Військова частина НОМЕР_1 ) у 59 окрему штурмову бригаду безпілотних систем та її включення до складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ), про що постановлено відповідні ухвали в протокольній формі.

03.02.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання № б/н від 02.02.2026 (документ сформований в системі "Електронний суд" 02.02.2026) (вх. номер канц. суду 01-34/1098/26 від 03.02.2026) про долучення доказів до матеріалів справи. У зазначеному клопотанні відповідач також повідомив, що інформація щодо організаційної структури та реорганізації військових частин належить до відомостей з обмеженим доступом відповідно до Переліку відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію (ПСІ-2025), затвердженого наказом Міністерства оборони України № 118 від 30.07.2025, а також до Переліку інформації, розголошення якої може призвести до обізнаності противника про дії Збройних Сил України та інших складових сил оборони, негативно вплинути на хід виконання завдань за призначенням під час дії правового режиму воєнного стану, затвердженого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України № 73 від 03.03.2022.

У зв`язку з наведеним Військова частина НОМЕР_1 зазначила про відсутність фактичної можливості надати до суду витребувані документи.

03.02.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшло пояснення № 80с310/сц/вих/92 від 03.02.2026 (вх. номер канц. суду 01-34/1117/26 від 03.02.2026).

На визначену судом дату (05.02.2026) представниця позивача з`явилася в режимі відеоконференції.

Відповідач правом участі в засіданні суду не скористався. При цьому суд зважає, що про дату, час та місце слухання справи останній повідомлений належним чином ухвалою суду від 15.01.2026, яка відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа була доставлена до електронного кабінету відповідача 20.01.2026.

У судовому засіданні суд установив, що відповідач не виконав вимоги ухвали суду від 15.01.2026 та не надав доказів, які підтверджують реорганізацію НОМЕР_2 окремої мотопіхотної бригади (Військова частина НОМЕР_1 ) у 59 окрему штурмову бригаду безпілотних систем та її включення до складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ).

Крім того, судом установлено, що подане відповідачем клопотання № б/н від 02.02.2026 (вх. № 01-34/1098/26 від 03.02.2026) не відповідає вимогам статті 119 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим відповідно до статті 118 цього Кодексу його залишено без розгляду.

Дослідивши пояснення № 80с310/сц/вих/92 від 03.02.2026 (вх. номер канц. суду 01-34/1117/26 від 03.02.2026), подані позивачем, суд установив, що зазначені пояснення не є заявою з процесуальних питань у розумінні процесуального закону, а відтак залишені без розгляду.

У судовому засіданні 05.02.2026 суд заслухав вступне слово представниці позивача, провів стадію безпосереднього дослідження доказів та, відповідно до частини першої статті 219 Господарського процесуального кодексу України, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення і повідомив, що проголошення скороченого рішення (вступної та резолютивної частин) відбудеться 12.02.2026 о 12 год 50 хв.

У судовому засіданні 12.02.2026 суд згідно із частиною 6 статті 233 та частиною 1 статті 240 ГПК України проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором про надання електронних комунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти № 000902 від 01.01.2024, у частині проведення розрахунків за надані послуги за період з 21.10.2024 по 21.09.2025, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 17 760,98 грн.

Відповідач заперечив проти позову, зазначивши у відзиві, що ним вчинено всі необхідні дії для оплати телекомунікаційних послуг.

Крім того, відповідач вказує, що НОМЕР_2 окрема мотопіхотна бригада (Військова частина НОМЕР_1 ) 03.01.2025 була реорганізована в 59 окрему штурмову бригаду безпілотних систем та увійшла до складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ).

Оскільки Військовій частині НОМЕР_1 на 2025 рік не виділено кошторисних призначень для закупівлі послуг та майна зв`язку (загальний фонд), на адресу Військової частини НОМЕР_3 було направлено розрахунок потреби у коштах, який включав оплату телекомунікаційних послуг за Договором.

Відповідач також зазначає, що Військовою частиною НОМЕР_1 неодноразово надсилалися листи до Військової частини НОМЕР_3 щодо виділення коштів для оплати зазначених послуг.

Відповідач звертає увагу, що фінансування Військової частини НОМЕР_1 здійснюється за рахунок державного бюджету та у встановленому порядку, що передбачає певні часові затрати для проведення розрахунків та оплати.

Позивач, заперечуючи доводи відповідача у відповіді на відзив, зазначає, що твердження про те, що "фінансування військової частини НОМЕР_1 здійснюється за рахунок коштів з державного бюджету та проводиться в установленому порядку, це потребує затрати певного часу", не спростовує наявність заборгованості за Договором.

Позивач звертає увагу, що п. 2.2 та пп. 5.1.1 Договору передбачають можливість зміни обсягу послуг та вартості за взаємною згодою сторін залежно від фактичного фінансування, проте відповідач не звертався з відповідними пропозиціями.

Позивач також наголошує, що гарантійний лист № 940/25996 від 14.07.2025 відповідача, у якому просили не припиняти надання послуг та гарантували оплату до 31.08.2025, фактично підтверджує отримання послуг і визнає наявність заборгованості.

Крім того, позивач просить не враховувати твердження відповідача про реорганізацію Військової частини НОМЕР_1 у 59 окрему штурмову бригаду безпілотних систем, оскільки документального підтвердження цьому факту не надано. Зокрема, у Довідці № 165/22 з відомчого обліку Міністерства оборони України відсутні дані про таку реорганізацію.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що Акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором електронних комунікацій, предметом діяльності якого, зокрема, є надання електронних комунікаційних послуг в розумінні Закону України "Про електронні комунікації", який набрав чинності з 01.01.2022, і на підставі якого втратив чинність Закон України "Про телекомунікації".

01.01.2024 між Акціонерним товариством "Укртелеком" (позивач, за Договором - Виконавець) та Військовою частиною НОМЕР_1 (відповідач, за Договором - Замовник) укладено Договір про надання електронних комунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти № 000902 (далі - Договір), за умовами якого Виконавець зобов`язується у 2024 році надавати Замовнику послуги з передавання даних і повідомлень (електронні комунікаційні послуги), а також послуги, пов`язані технологічно з електронними комунікаційними послугами (далі - Послуги), що визначаються у Замовленні Послуг та у відповідних Додатках до цього Договору, а Замовник зобов`язується своєчасно оплачувати отримані Послуги відповідно до вимог цього Договору та Умов та порядку надання електронних комунікаційних послуг АТ "Укртелеком" (далі Умови Укртелекому, затверджені Виконавцем, та опубліковані на офіційному веб-сайті АТ "Укртелеком" https://ukrtelecom.ua). Умови Укртелекому є невід`ємною складовою частиною цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору перелік та опис замовлених Послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання Послуг Виконавця визначаються в Додатках до Умов Укртелекому, Замовленні Послуг та в Додатках до цього Договору, що підписуються Сторонами і є невід`ємною частиною цього Договору.

У пункті 2.1 Договору сторони визначили, що ціна цього Договору становить 16 884,00 грн, у тому числі ПДВ 2 814,00 грн.

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 Договору розрахунки проводяться шляхом здійснення оплати Замовником після пред`явлення Виконавцем рахунка на оплату Послуг (разом з рахунком надається акт здавання-приймання наданих послуг) або рахунка-акта на оплату Послуг (при цьому рахунок-акт одночасно з актом здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг) за кожний розрахунковий період. Порядок оплати наданих Послуг в кредит (попередньою оплатою (внесення авансу) або в кредит).

Система розрахунків, що застосовується Виконавцем з надсиланням рахунків в електронному вигляді на електронну поштову адресу зазначену в реквізитах / отримання засобами системи електронного документообігу M.E.Doc IS в електронному вигляді з електронно-цифровим підписом розрахункових документів / з надсиланням рахунків у паперовому вигляді / Замовник забирає рахунок самостійно (п. 3.6 Договору).

Відповідно до п.п. 5.1.2, 5.1.3 Договору Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати отримані Послуги. Інформувати Виконавця у разі неотримання рахунка на оплату Послуг або рахунка-акта на оплату послуг до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі відсутності відповідної інформації від Замовника у вказаний термін документи на оплату вважаються отриманими Замовником.

Пунктами 7.2 та 7.3 Договору передбачено, що відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, умови цього Договору застосовуються до відносин, що виникли між Сторонами до моменту укладення цього Договору з 1 січня 2024 року. Договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31 грудня 2024 року, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Невід`ємною частиною Договору є Додаток № 1 "Перелік електронно-комунікаційних послуг та послуг, технологічно пов`язаних з ними".

За Замовником закріплено особовий рахунок № НОМЕР_4 , що використовується для обліку всіх наданих електронних комунікаційних послуг.

Сторонами 01.01.2025 підписано Додаткову угоду № 000902/1 до Договору, відповідно до якої строк дії Договору продовжено, а положення Договору, що не були змінені зазначеною Угодою, застосовуються у попередній редакції.

Позивачем щомісячно на адресу Замовника (Військової частини НОМЕР_1 ) направлялися рахунки-акти в електронній формі. Проте Замовником не проведено оплату за рахунками-актами за період з 21.10.2024 по 21.09.2025, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 17 760,98 грн.

З метою досудового врегулювання спору Акціонерним товариством "Укртелеком" Військовій частині НОМЕР_1 було направлено претензію № 80С310/СЦ/ВИХ/912 від 05.09.2025, у якій зазначено наявну заборгованість Замовника внаслідок неналежного виконання зобов`язань за Договором щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг за період з вересня 2024 року по серпень 2025 року у сумі 17 760,98 грн, та вимогу про термінове перерахування зазначеної заборгованості на розрахунковий рахунок позивача.

У листі № 940/34959 від 23.09.2025 Військова частина НОМЕР_1 просила відтермінувати оплату заборгованості на 30 днів, мотивуючи це зміною фінансового органу та поданням заявки на виділення коштів для оплати послуг до Командування Сил Безпілотних Систем.

Оскільки остаточний розрахунок за надані послуги так і не був здійснений, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 17 760,98 грн у примусовому порядку.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Приписами статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши умови Договору про надання електронних комунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти № 000902 від 01.01.2024, суд установив, що за своєю правовою природою цей договір є договором надання послуг і регулюється положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Пунктом 2 ст. 2 Закону України "Про електронні комунікації" визначено, що абонентна плата - фіксований платіж, який може встановлювати постачальник електронних комунікаційних послуг для абонента за доступ на постійній основі до електронних комунікаційних послуг незалежно від факту їх отримання.

Підпунктом "в" п. 5 ст. 19 Закону України "Про електронні комунікації" передбачено, що постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг, які надають послуги користувачам, мають право зокрема на встановлення індивідуальних тарифних планів при укладенні договору про надання електронних комунікаційних послуг з кінцевими користувачами - юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Закону України "Про електронні комунікації" постачальники електронних комунікаційних послуг та кінцеві користувачі послуг повинні дотримуватися правил надання та отримання електронних комунікаційних послуг, затверджених Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сферах електронних комунікацій та радіочастотного спектра.

Згідно пункту 1 частини першої статті 108 Закону України "Про електронні комунікації", кінцеві користувачі електронних комунікаційних послуг зобов`язані дотримуватися правил надання та отримання електронних комунікаційних послуг, зокрема: оплачувати замовлені та отримані електронні комунікаційні послуги, у тому числі абонентську плату та вартість пакетів послуг.

Частиною 3 ст. 104 Закону України "Про електронні комунікації" зазначено, що умовами надання та отримання електронних комунікаційних послуг кінцевому користувачу є: 1) укладення договору про надання електронних комунікаційних послуг відповідно до правил надання та отримання електронних комунікаційних послуг та інших актів законодавства; 2) оплата замовленої кінцевим користувачем електронної комунікаційної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом або договором про надання електронних комунікаційних послуг.

Згідно із ч. 2 ст. 106 Закону України "Про електронні комунікації", розрахунки за електронні комунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання електронних комунікаційних послуг між постачальником електронних комунікаційних послуг та споживачем.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що позивач у межах укладеного Договору в період з вересня 2024 року по серпень 2025 року надавав відповідачу електронні комунікаційні послуги (послуги зв`язку), факт надання яких відповідачем не оспорюється.

Суд установив, що обсяг наданих послуг, їх вартість та сума заборгованості підтверджуються виставленими відповідачу рахунками-актами на оплату електронних комунікаційних послуг, які містяться в матеріалах справи.

Доводи відповідача про те, що фінансування Військової частини НОМЕР_1 здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та проводиться у встановленому порядку, що потребує певного часу, не спростовують факту наявності заборгованості за Договором, оскільки згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Щодо посилань відповідача на те, що НОМЕР_2 окрема мотопіхотна бригада (Військова частина НОМЕР_1 ) 03.01.2025 була реорганізована в 59 окрему штурмову бригаду безпілотних систем та увійшла до складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ), а також на відсутність кошторисних призначень на 2025 рік, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

З метою з`ясування обставин правонаступництва суд зобов`язав відповідача надати докази реорганізації. Проте відповідні докази суду надані не були. Посилання відповідача на те, що інформація щодо організаційної структури та реорганізації військових частин належить до відомостей з обмеженим доступом відповідно до внутрішніх нормативних актів Міністерства оборони України та Збройних Сил України, не звільняє його від обов`язку доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Отже, твердження про реорганізацію та відсутність бюджетних призначень не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують обов`язку відповідача виконати грошове зобов`язання.

Таким чином, невиконане зобов`язання за Договором у сумі 17 760,98 грн підтверджується матеріалами справи. Доказів сплати зазначеної суми або інших доказів, що спростовують наявність заборгованості, відповідачем не надано.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 17 760,98 грн є належним чином доведеною, а тому позовні вимоги про її стягнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а відтак суд вважає за можливе їх задовольнити з наведених вище мотивів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601; ) 17 760 грн 98 коп - основного боргу та 2 422 грн 40 коп - витрат зі сплати судового збору.

Примірник рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів в ЄСІТС.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 17 лютого 2026 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи