номер провадження справи 26/10/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.02.2026 Справа № 908/357/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Юлдашева Олексія Олексійовича, за участю секретаря судових засідань Лісовик О.В., розглянувши матеріали справи

кредитори - 1/ Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОБРОПІЛЬСЬКЕ АТП", (85323 Україна, Донецька область, Покровський район, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 56)

2/ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТАРТ 2018" (ел. пошта , адреса Україна, 01030, місто Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 58, )

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІНКОМ", (69036 Україна, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 16, кв. 13)

про банкрутство

Представники сторін:

від боржника - Камінська А.А. (в режимі відеоконференції)

розпорядник майна боржника - Геріх Н.А. (в режимі відеоконференції)

від ОСОБА_1 - Трачук О.В. (в залі суду)

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.02.2025 відкрито провадження у справі №908/357/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНКОМ»; визнано грошові вимоги ТОВ «ДОБРОПІЛЬСЬКЕ АТП» до боржника у розмірі 300 000,00 грн., 30 280,00 грн. - судового збору за подання до суду заяви, 72 000,00 грн. - авансування винагороди арбітражному керуючому; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Геріх Н.А. Попереднє засідання призначено на 08.04.2025 об 11-15 год.

На офіційному веб-порталі судової влади України здійснено публікацію оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство за №75394 від 27.02.2025 р.

Ухвалою від 08.04.2025 клопотання арбітражного керуючого Геріх Н.В. про продовження строку проведення інвентаризації майна боржника на 30 днів - задоволено; продовжено розпоряднику майна ТОВ "МЕТІНКОМ" арбітражному керуючому Геріх Н.В. строк для проведення інвентаризації майна боржника на 30 днів; відкладено попереднє засідання на 15.05.2025р. об 11-15 год.

Попередні засідання відкладались ухвалами суду.

Згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Адміністратор за випуском облігацій, який діє як конкурсний кредитор, подає заяву з вимогами до боржника з урахуванням вимог статті 93-1 цього Кодексу.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Частиною 5 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам.

Згідно ч. 1 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною 1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Після встановленого строку, передбаченого Кодексом, до суду з грошовими вимогами до боржника заявилось ТОВ "СТАРТ 2018" на суму 30 000 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.09.2025 були визнані зазначені грошові вимоги до боржника, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, а також 4 844,80 грн. судового збору за подання заяви до суду та завершено проведення попереднього засідання у справі.

28.01.2026 на адресу Господарського суду Запорізької області після проведення попереднього засідання у справі №908/357/25 надійшла заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з грошовими вимогами до боржника ТОВ «МЕТІНКОМ» (вх. № 3361 від 12.02.26), у якій заявник просить:

- визнати грошові вимоги ОСОБА_1 в розмірі 357 840 000,00 грн. основного боргу (4 черга вимог кредиторів);

- включити до реєстру вимог кредиторів витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника в розмірі 5 324,80 грн. (1 черга вимог кредиторів).

Заяву подано до суду з пропуском строку, встановленого ст. 45 КУзПБ.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.01.2026 у справі №908/357/25 призначено розгляд заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника в засіданні суду 12.02.2026 року об 11-45 год.

30.01.2026р. надійшло клопотання від ОСОБА_1 про приєднання до матеріалів справи договору про вклад «Строковий депозит» №01/24943 від 19.05.2005 р. з копією цього документа (вх. № 2414 від 02.02.26).

До початку судового засідання 12.02.2026 р. заявниця ОСОБА_1 подала через електронний кабінет заяву, якою уточнила розмір кредиторських вимог відповідно до курсу НБУ станом на дату подання заяви з кредиторськими вимогами, що становить 360 832 920,00 грн. До заяви були надані документи на підтвердження джерела походження коштів у кредитора.

Також, 12.02.2026 р. перед початком судового засідання через електронний кабінет від представника боржника ТОВ «МЕТІНКОМ» надійшла заява про визнання кредиторських ОСОБА_1 від 12.02.2026р. (вх. № 3362 від 12.02.2026 р.) разом із доданими документами, відповідно до якої ТОВ «МЕТІНКОМ» визнає в повному обсязі заборгованість перед ОСОБА_1 у розмірі, еквівалентному 8 400 000,00 доларів США за курсом гривні, встановленим Національним банком України, станом на дату подання заяви кредитора, а також 5 324,80 грн. судового збору за подання заяви про грошові вимоги до боржника.

12.02.2026 р. до судового засідання до суду через електронний кабінет надійшло повідомлення розпорядника майна від 11.02.2026 р. (вх. №3331/08-08/26 від 12.02.2026) за результатами розгляду заяви з грошовими вимогами ОСОБА_1 , згідно якого вимоги визнані в повному обсязі з віднесенням до відповідної черги.

У судовому засідання 12.02.2026 р. представник ОСОБА_1 адвокат Трачук О.В. заяву з кредиторськими вимогами підтримав, просив суд врахувати курс НБУ станом на дату подання заяви з кредиторськими вимогами та задовольнити вимоги кредитора у сумі 8 400 000,00 доларів США з урахуванням уточнень щодо суми вимог у гривневому еквіваленті у сумі 360 832 920,00 грн. Також, представник кредитора надав суду для огляду оригінали документів, копії яких були додані до заяви кредитора, які були оглянуті судом.

Розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Геріх Н.А. у судовому засіданні проти визнання вимог кредитора з урахуванням уточнення щодо суми у гривневому еквіваленті не заперечувала.

Представник боржника ТОВ «МЕТІНКОМ» повідомила суду, що вимоги ОСОБА_1 визнаються боржником у розмірі 8 400 000,00 доларів США з урахуванням суми основного боргу за відступлення права вимоги у сумі 8 000 000,00 доларів США, сплаченої первісному кредитору, та суми винагороди повіреного у сумі 400 000,00 доларів США, що мала бути сплачена за договором доручення, а також суми сплаченого кредитором судового збору за подання заяви.

Розглянувши заяву з грошовими вимогами ОСОБА_1 до боржника ТОВ «МЕТІНКОМ» про визнання 8 400 000,00 доларів США основного боргу та 5 324,80 грн. судового збору, суд зазначає наступне.

За змістом статті 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитором, серед іншого, є юридична або фізична особа, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на підставі того, що вона є правонаступником в порядку спадкування прав та обов`язків померлого ОСОБА_2 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16.09.1972р. і по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У своїй заяві з грошовими вимогами ОСОБА_1 зазначає, що до неї, як до спадкоємиці, перейшло право вимоги до ТОВ «МЕТІНКОМ» щодо виконання грошового зобов`язання по сплаті 8 400 000,00 (вісім мільйонів чотириста тисяч) доларів США, яке належало її померлому чоловіку ОСОБА_2 у наслідок виконання ним, як повіреним, договору доручення від 02.02.2012 р. Станом на дату смерті ОСОБА_2 ТОВ «МЕТІНКОМ» не виконало свої грошові зобов`язання щодо повернення 8 000 000,00 доларів США оплачені за відступлення права вимоги на користь ОСОБА_3 та 400 000,00 доларів США винагороди за виконання доручення ТОВ «МЕТІНКОМ» як довірителя за вказаним договором.

Верховний Суд виходить з того, що у справах про банкрутство на кредитора покладається підвищений стандарт доказування, оскільки визнання грошових вимог впливає на права інших кредиторів та склад реєстру.

Такий стандарт передбачає доведення підстав виникнення, розміру, характеру та моменту виникнення зобов`язання, а також перевірку судом достовірності та достатності доказів незалежно від наявності заперечень.

Приписами частини першої статті 46 КУзПБ передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Отже, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд в силу наведених вище норм має з?ясувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

Зокрема, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 01 березня 2023 року у справі № 902/221/22.

Так, перевіркою наданих кредитором доказів, з урахуванням документів і пояснень, наданих боржником, судом встановлені наступні обставини.

02 лютого 2012 року між ТОВ «МЕТІНКОМ» (Довіритель) та ОСОБА_2 (Повірений) був укладений договір доручення від 02.02.2012, відповідно до п.1.1. якого Повірений зобов`язався від імені та за рахунок Довірителя здійснити оплату 8 000 000,00 доларів США на користь громадянина російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт громадянина росії серії НОМЕР_2 , виданий Управлінням ФМС росії по Самарській області 12.03.2010 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на виконання договору уступки вимоги (цесії) від 02.02.2012, укладеного між громадянином російської федерації ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНКОМ» 02 лютого 2012 року.

Пункт 1.2. договору доручення від 02.02.2012р. установлював, що за договором цесії первісний кредитор (громадянин російської федерації ОСОБА_3 ) передав новому кредитору (Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНКОМ»), а новий кредитор набув право вимоги, належне первісному кредитору і став кредитором за договором безвідсоткової позики від 26 вересня 2011 року (далі по тексту «договір безвідсоткової позики») укладеним між громадянином російської федерації ОСОБА_3 і громадянином Ізраїлю ОСОБА_4 (реєстраційний помер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , посвідка на тимчасове проживання серія НОМЕР_4 , видана ВПРФО УМВС України в Харківській області 28.05.2009 року), який є боржником у первісному зобов`язанні.

За договором безвідсоткової позики громадянин Ізраїлю ОСОБА_5 отримав від громадянина російської федерації ОСОБА_3 гроші в сумі 8 000 000,00 (вісім мільйонів) доларів США.

Відповідно до п.2.1. договору доручення від 02.02.2012р., повірений зобов`язується від імені та за рахунок довірителя протягом шести місяців з дати укладення цього договору здійснити оплату 8 000 000,00 (вісім мільйонів) доларів США на користь громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , як то визначено в п. 1.1. цього Договору. Оплата здійснюється у готівковій формі грошовими коштами, що належать Повіреному. На підтвердження оплати громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 повинен видати розписку про отримання грошових коштів у повному розмірі. Повірений повинен виконати дане йому доручення відповідно до вказівок Довірителя.

Пунктом 2.2. договору доручення визначено, що повірений для виконання даного доручення використовує власні грошові кошти, які підлягають поверненню повіреному довірителем в строки та умови визначені цим Договором. Довіритель за виконання повіреним доручення виплачує винагороду у розмірі 5% (п`яти відсотків) від сплаченої повіреним суми, визначеної у п.2.1. цього Договору.

Також, підпунктом 3.3.1. пункту 3.3. договору доручення встановлено, що довіритель зобов`язаний відшкодувати Повіреному всі фактичні витрати, понесені ним у зв`язку з виконанням цього Договору, та сплатити обумовлену цим Договором винагороду, у строки визначені цим Договором.

Отже, договором визначена винагорода повіреного за належне виконання доручення довірителя та обов`язок довірителя відшкодувати понесені повіреним витрати та виплатити обумовлену договором винагороду.

Пунктом 2.3. договору доручення встановлений строк виконання зобов`язання довірителя на повернення коштів та виплати винагороди, а саме, отримання відшкодування фактичних витрат, Повіреним у зв`язку з виконанням цього Договору, у тому числі повернення 8 000 000,00 (вісім мільйонів) доларів США, здійснюється Довірителем протягом 20 днів з дати отримання Довірителем грошових коштів за Договором безвідсоткової позики. Оплата винагороди Повіреного здійснюється у строк, визначений для відшкодування витрат Повіреного за цим Договором.

До заяви кредитора з грошовими вимогами додана розписка від 02.07.2012, яка видана ОСОБА_3 (громадянин Російської Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина Росії серії НОМЕР_2 , виданий Управлінням ФМС Росії по Самарській області 12.03.2010 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), згідно якої останній підтверджує отримання від ОСОБА_2 , як повіреного ТОВ «МЕТІНКОМ» згідно договору доручення, грошові кошти у загальному розмірі 8 000 000,00 (вісім мільйонів) доларів США, що були передані ОСОБА_3 в момент складання розписки 02 липня 2012 року на виконання договору уступки вимоги (цесії), укладеного між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНКОМ» 02 лютого 2012 року.

У розписці зазначено, що ОСОБА_3 підтверджує, що за договором уступки вимоги (цесії) укладеного між громадянином Російської Федерації ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНКОМ» 02 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., зареєстрованого в реєстрі за №217, всі розрахунки між Сторонами проведені у повному обсязі. Претензій до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНКОМ» щодо виконання зазначеного договору уступки вимоги (цесії) та щодо порядку проведення розрахунків за зазначеним договором ОСОБА_3 не має.

Відповідно до ч.1 ст.545 Цивільного кодексу України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Таким чином, вищевказаними документами підтверджений факт оплати грошових коштів в сумі 8 000 000,00 доларів США за відступлення права вимоги за договором уступки вимоги (цесії) від 02.02.2012 року. на користь ОСОБА_3 , як первісного кредитора за договором безвідсоткової позики від 26.09.2011 року.

Оскільки договір доручення від 02.02.2012 року та договір уступки вимоги (цесії) від 02.02.2012 року містять похідні зобов`язання від основного зобов`язання, оформленого договором безвідсоткової позики від 26.09.2011 року, суд, задля дотримання підвищеного стандарту доказування, з метою з?ясування правової природи вимог, надання правової оцінки доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, має також перевірити дійсність заявлених вимог, зокрема, перевірити дійсність основного зобов`язання як на момент укладання договору доручення від 02.02.2012 року, так і на момент пред`явлення грошових вимог до боржника.

Судом установлено, що 26 вересня 2011 року між громадянином Ізраїлю ОСОБА_4 як позичальником та громадянин російської федерації ОСОБА_3 укладений договір безвідсоткової позики від 26.09.2011 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., зареєстрованого в реєстрі за №1993.

Згідно цього договору безвідсоткової позики від 26.09.2011 року позичальник - громадянин Ізраїлю ОСОБА_5 отримав, а позикодавець - громадянин російської федерації ОСОБА_3 передав у власність позичальникові грошові кошти у сумі 8 000 000 (вісім мільйонів) доларів США за цільовим призначенням на будівництво багатофункціонального громадсько-торгівельного центру за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 2.

Згідно умов підпункту (б) пункту 2. договору безвідсоткової позики від 26.09.2011 року, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше протягом одного місяця з моменту введення об`єкта в експлуатацію або відкриття відносно майнового поручителя за Договором поруки від 26.09.2011 року ТК ТОВ ФІРМА «ХАРКІВ-МОСКВА» справи про банкрутство чи ліквідації останнього.

При цьому: в) повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 8 000 000,00 (вісім мільйонів) доларів США за середнім курсом продаж комерційних банків міста Києва (за вибором позикодавця) на день передачі грошей, сума позики може повертатись частинами або єдиноразово. г) Сторони свідчать, що одержання позики пов`язано із здійсненням підприємницької діяльності позичальника.

Отже, кошти ОСОБА_3 за договором безвідсоткової позики від 26.09.2011 року надавались ОСОБА_6 на будівництво багатофункціонального громадсько-торгівельного центру за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку із здійсненням ОСОБА_7 підприємницької діяльності, та мали бути повернені позичальником протягом місяця після введення зазначеного об`єкта будівництва в експлуатацію, або відкриття відносно майнового поручителя справи про банкрутство чи ліквідації.

Судом встановлено, що грошові кошти у сумі 8 000 000,00 грн., які були передані ОСОБА_3 у позику ОСОБА_8 , були наявні у позикодавця на депозитному рахунку № НОМЕР_5 , відкритому у ЗАТ «Агробанк», згідно договору про вклад «Строковий депозит» №01/24943 від 19.05.2005 року. Як вбачається з наданого договору банківського вкладу, на банківському рахунку ОСОБА_3 були наявні грошові кошти у сумі 8 250 000,00 доларів США. У судовому засіданні суду був наданий оригінал цього договору, який був оглянутий судом.

Виконання вказаного договору безвідсоткової позики від 26.09.2011 року було в тому числі забезпечене договором поруки від 26.09.2011 року, що укладений між Торгівельно-комерційним товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями Фірма «Харків-Москва» (), як поручителем, в особі генерального директора ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , посвідка на тимчасове проживання серія НОМЕР_4 , видана ВПРФО УМВС України в Харківській області 28.05.2009 року, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 ), який діяв на підставі Статуту, та громадянином російської федерації ОСОБА_3 , як кредитором.

Відповідно до п.1.1. договору поруки від 26.09.2011 року, у відповідності до цього договору Поручитель - ТК ТОВ фірма «Харків-Москва» поручається перед Кредитором - ОСОБА_3 за виконання обов`язку Боржника - громадянина Ізраїлю ОСОБА_9 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , посвідка на тимчасове проживання серія НОМЕР_4 . видана ВПРФО УМВС України в Харківській області 28.05.2009 року, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 ), щодо повернення позики за договором безпроцентної позики від 26.09.2011 р. (згідно пункту 2.1. договору).

Пунктом 1.1. договору поруки визначено, що у відповідності до цього договору Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов`язку громадянина Ізраїлю ОСОБА_5 щодо повернення позики за основним договором, передбаченим п.2 цього договору.

Відповідно до п.2.1. договору поруки під основним договором розуміється договір безпроцентної позики від 26 вересня 2011 року у розмірі 8 000 000,00 доларів США укладений між Кредитором та Боржником.

Пунктом 2.2. договору поруки визначено, що строк основного договору наступає не пізніше протягом одного місяця з моменту введення об`єкта за адресою: АДРЕСА_3 в експлуатацію, або з моменту визнання майнового поручителя за цим договором банкрутом.

Пунктом 3.1. договору поруки визначено, що поручитель зобов`язаний у разі порушення Боржником обов`язку за основним договором, що передбачений п.1 цього Договору самостійно виконати зазначений обов`язок Боржника перед Кредитором в строк один місяць моменту закінчення основного договору, шляхом повного повернення суми позики.

У п. 5.1. договору сторони дійшли згоди, що договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печаткою сторін і діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст.559 ЦК.

На підтвердження виконання наданого забезпечення ТК ТОВ фірма «Харків-Москва» в особі генерального директора ОСОБА_10 надало гарантійний лист від 26.09.2011 року, згідно якого поручитель підтвердив отримання протягом 2007-2008 років ОСОБА_11 від ОСОБА_3 інвестування в сумі 8 000 000 (вісім мільйонів) доларів США на підставі договору позики від 26.09.2011 року, на будівництво багатофункціонального торговельного центру по АДРЕСА_3 , яке здійснюється ТК ТОВ ІІ Фірма «Харків-Москва». Також, у листі зазначено наступне:

У разі неможливості повернення боржником ОСОБА_11 зазначеної суми боргу в обумовлений договором термін, Торговельно-комерційне товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями Фірма «Харків-Москва», яке виступає поручителем щодо зазначеного правочину на підставі договору поруки від 26.09.2011 року, цим листом гарантує повернення поручителем зазначеної суми боргу 8 000 000 (вісім мільйонів) доларів США в повному обсязі за боржника після завершення будівництва торговельного центру. Ця гарантія та умови договору поруки діють до повного погашення суми заборгованості незалежно від заміни боржника, керівника або засновників ТК ТОВ П Фірма «Харків-Москва», у разі смерті самого боржника, незалежно від дій або бездіяльності його спадкоємців, без додаткового узгодження з поручителем.

Аналізуючи умови договору поруки від 26.11.2011 року та гарантійного листа до нього від 26.09.2011 року, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір поруки від 26.09.2011 року передбачав забезпечення виконання обов`язку боржника за договором безвідсоткової позики від 26.09.2011 року його поручителем, в тому числі, у випадку заміни боржника в основному зобов`язанні без додаткового узгодження з поручителем.

Оцінюючи надані докази у їхній сукупності, суд приходить до висновку про реальність та дійсність боргових зобов`язань, що виникли між ОСОБА_3 як позикодавцем, ОСОБА_11 як позичальником та ТК ТОВ П Фірма «Харків-Москва» як поручителем, на підставі досліджених судом договору безвідсоткової позики від 26.11.2011 року та договору поруки від 26.11.2011 року на момент укладання договору доручення від 02.02.2012 року.

Надаючи оцінку виконанню договору доручення від 02.02.2012 року з боку повіреного ОСОБА_2 , суд дослідив договір уступки вимоги (цесії) від 02.02.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., зареєстрованого в реєстрі за №217, та договір уступки права вимоги від 02.02.2012 р. по договору поруки від 26.09.2011 р., та встановив наступне.

02 лютого 2012 року між ТОВ «МЕТІНКОМ» та громадянином російської федерації ОСОБА_3 був укладений договір уступки вимоги (цесії) від 02.02.2012р. до договору безвідсоткової позики від 26.09.2011, який посвідчений нотаріально за реєстровим № 217 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л.

Згідно цього договору уступки вимоги (цесії) від 02.02.2012р., первісний кредитор - громадянин російської федерації ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина Росії серії НОМЕР_2 , виданий Управлінням ФМС Росії по Самарській області 12.03.2010 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), передав новому кредитору - Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНКОМ» (, місцезнаходження юридичної особи: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Муромська, будинок 67), а новий кредитор набув право вимоги, належне первісному кредитору і став кредитором за договором безвідсоткової позики від 26 вересня 2011 року, укладеному між громадянином російської федерації ОСОБА_3 і громадянином Ізраїлю ОСОБА_4 .

Відповідно до договору уступки права вимоги від 02.02.2012р. по договору поруки від 26.09.2011р., Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНКОМ» як новий кредитор за договором безвідсоткової позики від 26 вересня 2011 року також набувало право вимоги до ТК ТОВ фірма «Харків-Москва» за договором поруки від 26.11.2011 року, у випадку невиконання боржником ОСОБА_11 свого грошового зобов`язання з повернення позики за основним договором.

Як зазначив представник боржника у своїх поясненнях суду, ТОВ «МЕТІНКОМ» розраховувало, що після завершення будівництва об`єкт за адресою: АДРЕСА_3 , буде введений в експлуатацію, проект розпочне генерувати стабільний грошовий потік, а ОСОБА_5 виконає зобов`язання з повернення позики, а у разі невиконання свого грошового зобов`язання за договором позики - спрацює механізм поруки цих зобов`язань з боку ТК ТОВ фірма «Харків-Москва».

При цьому представник боржника пояснив, що економічний сенс правочину полягав у трансформації фінансового ризику в актив - право вимоги значної суми коштів, яке мало бути реалізоване після завершення проекту. При цьому ОСОБА_2 у цих правовідносинах виступав не тільки повіреним, який розрахувався з ОСОБА_3 за відступлення права вимоги, але й фактично у подальшому мав виступати як відповідний партнер і інвестор ТОВ «МЕТІНКОМ».

Відповідно до пункту 6 договору безвідсоткової позики від 26.09.2011 р., після повернення боргу, позикодавцем буде видано позичальнику власноручну розписку про одержання грошей. Без цієї розписки борг вважається таким, що не повернутий.

Судом встановлено, і це підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 передавав грошові кошти у позику ОСОБА_12 протягом 2007-2008 років на загальну суму 8 000 000,00 доларів США, та вказана сума боргу первісному кредитору станом на дату укладання договору уступки вимоги (цесії) від 02.02.2012 року позичальником ОСОБА_11 повернена не була.

Також, судом встановлено, що 02.07.2012р. ОСОБА_3 отримав повне відшкодування суми позики від ТОВ «МЕТІНКОМ» за договором уступки вимоги (цесії) від 02.02.2012 шляхом передачі власник грошових коштів ОСОБА_2 на виконання договору доручення від 02.02.2012.

Таким чином, ТОВ «МЕТІНКОМ» належним чином набуло право вимоги до боржника та поручителя на підставі договору уступки вимоги (цесії) від 02.02.2012 (реєстр. №217) та договору уступки права вимоги від 02.02.2012р. по договору поруки від 26.09.2011р.

Аналізуючи наведені правочини та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на момент звернення ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника у межах цієї справи боргові зобов`язання ТК ТОВ Фірма «Харків-Москва» як поручителя згідно договору поруки від 26.09.2011р., що виникли на підставі договору безвідсоткової позики від 26.09.2011 (основне зобов`язання), перед новим кредитором ТОВ «МЕТІНКОМ» є чинними та підлягають виконанню з боку поручителя в силу зазначених укладених і виконаних договорів відступлення права вимоги від 02.02.2012 року.

Однак судовим розглядом встановлено, що станом на дату розгляду заяви ОСОБА_1 , ТОВ «МЕТІНКОМ» не отримало повернення грошових коштів за договором безвідсоткової позики від 26.09.2011р. та договором поруки від 26.09.2011р. ні від ОСОБА_10 , як боржника, ні від ТК ТОВ фірма «Харків-Москва», як поручителя.

Зокрема, ТОВ «МЕТІНКОМ» заявило свої грошові вимоги до поручителя ТК ТОВ фірма «Харків-Москва» шляхом подання заяви з вимогами кредитора у межах справи №922/3921/21 (922/1371/22) про банкрутство ТК ТОВ фірма «Харків-Москва» у сумі 8 000 000,00 доларів США, що на момент подання заяви в перерахунку в національну валюту України за курсом НБУ складає 292 480 000,00 грн. та судовий збір в сумі 4 962,00 грн.

Станом на дату розгляду цієї справи кредиторські вимоги ТОВ «МЕТІНКОМ» у справі №922/3921/21 (922/1371/22) не визнані, погашення заявлених кредиторських вимог не відбулось.

Як повідомив боржник ТОВ «МЕТІНКОМ» і це підтверджується матеріалами справи оригінали договорів, копії яких досліджувались судом, а саме, договір безвідсоткової позики від 26.09.2011р., договір поруки від 26.09.2011р., договір уступки вимоги (цесії) від 02.02.2012 та договір уступки права вимоги від 02.02.2012р. по договору поруки від 26.09.2011р., оглядались судом у цьому складі у межах розгляду справи №908/357/25(922/3921/21)(922/1371/22)(922/1044/24) та були направлені для проведення судової почеркознавчої та технічної експертизи документів до Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Таким чином, судом досліджені обставини виникнення основного зобов`язання, на підставі якого ОСОБА_2 виконав доручення боржника ТОВ «МЕТІНКОМ» та передав власні кошти за договором уступки вимоги (цесії) від 02.02.2012р. ОСОБА_3 . У наслідок чого, ТОВ «МЕТІНКОМ» набув право вимоги до боржника ОСОБА_10 та його поручителя ТК ТОВ фірма «Харків-Москва» за дійсним договором безвідсоткової позики від 26.09.2011р.

Разом з цим, строки проведення розрахунків між довірителем ТОВ «МЕТІНКОМ» і ОСОБА_2 наступають з урахуванням п.7.2. Договору незалежно від отримання довірителем грошових коштів за договором безвідсоткової позики від 26.09.2011 року.

Пунктом 7.2. договору доручення визначена додаткова умова щодо настання строку виконання зобов`язань за договором, а саме, випадку відкриття провадження у справі про банкрутство відносно будь-якої із сторін Договору, або початку процесу ліквідації, реорганізації юридичної особи Довірителя за рішенням засновників тощо, усі строки виконання грошових зобов`язань за Договором вважаються такими, що настали з дати відповідної події.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 22 липня 2023 р. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на дату смерті строк виконання зобов`язання ТОВ «МЕТІНКОМ» не наступив. Провадження у справі про банкрутство ТОВ «МЕТІНКОМ» відкрито 25.02.2025 року, а тому строк виконання зобов`язання за договором доручення від 02.02.2012 має розраховуватись з цієї дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст. 78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).

Крім того, суд вважає за необхідне звернутися до усталених правових висновків Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, за якими:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови ВС: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (Постанови ВС: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (Постанови ВС: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).

Отже, аналіз норм права дозволяє зробити висновок, про те що спеціальне законодавство про банкрутство визначає особливий порядок розгляду грошових вимог кредитора у процедурі банкрутства шляхом їх визнання (відхилення) внаслідок розгляду по суті.

Для процесу розгляду кредиторських вимог у справах про банкрутство характерний підвищений стандарт доказування.

У постанові від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20 Верховний Суд деталізував, в чому полягає сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство, а саме:

- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;

- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство потрібно виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;

- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.

Судом установлено, що на дату подачі заяви, відшкодування фактичних витрат, довірителем за виконанням Договору доручення, а саме повернення 8 000 000,00 (вісім мільйонів) доларів США здійснено не було.

Також не здійснена виплата винагороди у розмірі 5% (п`яти відсотків) від сплаченої повіреним суми, що відповідно складає 400 000,00 (чотириста тисяч) доларів США ТОВ «МЕТІНКОМ».

Таким чином, наявна заборгованість боржника перед ОСОБА_2 у загальному розмірі 8 400 000,00 (вісім мільйонів чотириста тисяч) доларів США за договором доручення від 02.02.2012р.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Заявником надано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 від 22.07.2023 року., довідку від 20.01.2026 року. вих. 09/02-14 про коло спадкоємців, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74958566 від 30.11.2023 року., паспорт з відміткою про дату реєстрації шлюбу, відповідно до яких ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 та єдиним спадкоємцем по спадковій справі, інші спадкоємці відсутні.

Отже на підставі вищевикладених обставин та вимог чинного законодавства, що регулює спадкові правовідносини, до заявниці відповідно перейшли усі праві вимоги за вищевказаними договорами, стороною по яких був її померлий чоловік.

Окрім іншого, ОСОБА_1 були надані докази джерела походження грошових коштів, які передавались ОСОБА_2 на виконання договору доручення від 02.02.2012р. У заяві до суду від 12.02.2026р. ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_2 разом дружиною в період з 2009 по 2012 рік фактично володіли та були кінцевими бенефіціарними власниками ряду підприємств через дві холдингові компанії: ТОВ «КОМПАНІЯ ДОНБУД» (код 37041681) власником, якої в 2012 був ОСОБА_2 , та ПрАТ «ДЛ-ХОЛДIНГ» (код 23604404) власником якої з 2009 року і по сьогодні є ОСОБА_1 . У зв`язку з перебуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з 16.09.1972 року доходи, отримані ними під час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. На підтвердження означеного, до заяви додані витяги з ДРРП на нерухоме майно, інформація з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформація про акціонерів.

Суд бере до уваги надані заявницею докази та інформацію, яка підтверджує наявність у її померлого чоловіка ОСОБА_2 матеріальної спроможності здійснювати інвестиційну діяльність та передавати власні грошові кошти на виконання договору доручення від 02.02.2012р. в інтересах та від імені ТОВ «МЕТІНКОМ».

Частиною другою 2 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Перевіряючи розрахунок суми заявлених грошових вимог, суд дослідив офіційну інформацію щодо встановленого Національним банком України курсу долара США до гривні станом на 28.01.2026 року дату подання заяви ОСОБА_1 , який становив 42,9563 грн. за 1 долар США. Отже, розмір грошових вимог ОСОБА_1 в національній валюті станом на 28.01.2026 року становить 360 832 920,00 грн.

За таких обставин, заявлені ОСОБА_1 грошові вимоги, підтверджені належними й допустимими доказами, а тому суд вважає за необхідне заяву задовольнити та визнати заявлені грошові вимоги з урахуванням уточнення суми в національній валюті станом на дату подання заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

На офіційному веб-порталі судової влади України публікацію оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство за № 75394 здійснено 27.02.2025, відповідно строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника збігає 29.03.2025.

Тобто, заява ОСОБА_1 надійшла поза межами 30 денного строку, встановленого для заявлення вимог кредиторів.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 розглядаються в порядку, встановленому для розгляду вимог конкурсних кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Відповідно до аб. 6 п. 1 ч.1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства у першу чергу задовольняються витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, які понесені і не сплачені до відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою.

Керуючись ст.ст. 2, 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 12, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати кредиторські вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНКОМ» (; місцезнаходження: 69036 Україна, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 16, кв. 13), без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, у розмірі 360 832 920,00 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення та 5 324,80 грн. судового збору з першою чергою задоволення.

Зобов`язати розпорядника майна боржника привести реєстр вимог кредиторів у відповідність з даною ухвалою суду.

Копії ухвали надіслати на електронні адреси сторін.

Ухвала набирає законної сили у день її винесення та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 256-259 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано-18.02.26.

Суддя О.О. Юлдашев