ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

17 лютого 2026 року м. Миколаїв Справа № 915/148/26

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ільєвої Л.М., розглянувши матеріали заяви (вх. № 1973/26 від 12.02.2026 р.) Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України» (03065, м. Київ, проспект Любомира Гузара, 7; ) про видачу судового наказу щодо стягнення з Коблівської сільської ради (57453, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Коблеве, вул. Одеська, буд. 4; ) заборгованості в сумі 1485,00 грн. у порядку ст. 147-156 ГПК України, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2026 року до Господарського суду Миколаївської області через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшла заява Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України» про видачу судового наказу про стягнення з Коблівської сільської ради 1485,00 грн. заборгованості за договором № 88 М/Ш-20-ОТГ від 02.01.2020 про надання послуг у сфері інформатизації.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням Коблівською сільською радою умов договору № 88 М/Ш-20-ОТГ від 02.01.2020 про надання послуг у сфері інформатизації в частині повної та своєчасної оплати за надані заявником послуги згідно акту здачі-приймання № 171 від 31.03.2020 на 1485,00 грн.

Так, наказне провадження відповідно до частини другої статті 12 Господарського процесуального кодексу України, призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно зі ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктами 3 та 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Державним підприємством «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України» на підтвердження правомірності заявлених вимог було надано суду копії:

- договір № 88 М/Ш-20-ОТГ від 02.01.2020 про надання послуг у сфері інформатизації;

- акт здачі-приймання наданих послуг № 171 від 31.03.2020 на 1485,00 грн;

- вимогу від 14.10.2025 № 013-2846 про сплату заборгованості за договором з доказами направлення.

Наразі заявник зазначає, що у боржника обліковується заборгованість у розмірі 1485,00 грн., що підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг № 171 від 31.03.2020 на суму 1485,00 грн.

Так, заявник зазначає, що він свої зобов`язання по вказаному договору виконав у повному обсязі.

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов`язується у 2020 році надати послуги у сфері інформатизації, а замовник прийняти і оплатити ці послуги.

Згідно з п. 2.1. договору по закінченню надання послуг виконавець надає замовнику акт здачі-приймання наданих послуг, передбачених договором один раз на квартал.

Відповідно до п. 2.2. договору замовник протягом 5-ти днів з дня одержання акту здачі-приймання наданих послуг зобов`язаний направити виконавцю підписаний акт, або мотивовану відмову від його підписання.

Згідно з п. 3.3. договору оплата послуг проводиться замовником щоквартально згідно з додатком №1 до договору протягом п`яти днів з дати підписання ним акту здачі-приймання наданих послуг та за вимогою замовника рахунку-фактури наданих виконавцем, але в будь-якому випадку не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним кварталом у межах відповідних бюджетних асигнувань.

Разом з цим суд зазначає, що в матеріалах заяви відсутні докази на підтвердження факту приймання боржником послуг за вказаним договором, оскільки акт здачі-приймання наданих послуг №171 від 31.03.2020 р. на суму 1485,00 грн. не підписаний боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За таких обставин, з огляду на відсутність підписаних обома сторонами акту здачі-приймання наданих послуг №171 від 31.03.2020 р. на суму 1485,00 грн., відповідно надання заявником послуг за вказаним договором підлягає доведенню.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

До того ж, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення безспірної грошової заборгованості, однак заявлена Державним підприємством «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України» заборгованість у зв`язку із порушенням боржником строків здійснення оплати за надані послуги не може вважатися безспірною, оскільки така заборгованість заявлена стягувачем без підтвердження належними доказами її безспірності.

Адже, в даному випадку суду необхідно досліджувати надані заявником докази, надавати їм оцінку та перевірити правильність та обґрунтованість нарахування заборгованості за актом здачі-приймання наданих послуг №171 від 31.03.2021 р. Натомість діюче процесуальне законодавство встановлює, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Судовий наказ може бути видано за наявності відповідного письмового договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а заявник в свою чергу має обґрунтувати свої вимоги та надати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, зважаючи на те, що заявником не надано належних документів на підтвердження обставин, якими обґрунтовано заявлену грошову вимогу, та, відповідно, не доведено виникнення або порушення права такої вимоги, господарський суд доходить висновку про відмову Державному підприємству «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України» у видачі судового наказу щодо стягнення про видачу судового наказу про стягнення з Коблівської сільської ради 1485,00 грн. заборгованості за договором № 88 М/Ш-20-ОТГ від 02.01.2020 про надання послуг у сфері інформатизації.

Відповідно до п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

В такому випадку заявник не позбавлений права звернутися до суду з такою самою заявою після усунення відповідних недоліків або з відповідними вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 147-148, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України» про видачу судового наказу щодо стягнення з Коблівської сільської ради 1485,00 грн. заборгованості за договором № 88 М/Ш-20-ОТГ від 02.01.2020 про надання послуг у сфері інформатизації відмовити.

2. Повідомити заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків або з відповідними вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Ухвалу підписано 17.02.2026 року.

Суддя Л.М. Ільєва