РІШЕННЯ

09 лютого 2026 року м. ТернопільСправа № 921/734/25

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

за участі секретаря судового засідання Саловська О.А.

розглянув справу

за позовом: Бережанської міської ради (47501, Тернопільська область, Тернопільський район, м.Бережани, вул. Банкова, буд. 3)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Іщенко Віталія Юрійовича, ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 3 040 574,61 грн безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельними ділянками.

За участі представників:

Позивача: Денега Надія Ярославівна, головний спеціаліст юридичного відділу

Відповідача: не прибув

Зміст позовних вимог

Бережанська міська рада звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Іщенко Віталія Юрійовича про стягнення 3040574,61 грн безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельними ділянками.

Позовна заява обґрунтована неукладенням відповідачем договорів оренди земельних ділянок для обслуговування належних йому будівель та споруд в зв`язку з чим, позивач зазнав збитків.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 03.12.2025, головуючим суддею для розгляду справи № 921/734/25 визначено суддю Чопка Ю.О.

Позиція відповідача

Відповідач відзиву на позовну заяву, в порядку ст.165 ГПК України, у встановлений строк в ухвалі від 09.01.2025 (про відкриття провадження у справі) не надав.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст.178 ГПК України.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 грудня 2025 року.

За клопотанням позивача, ухвалою суду від 22.12.2025 підготовче засідання відкладено на 22.01.2026.

Надалі ухвалою від 22.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 09.02.2026.

Представниця позивача в судовому засіданні 09.02.2026 позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні 09.02.2026 не забезпечив.

Згідно інформації, отриманої на запит суду з Єдиного державного демографічного реєстру (відповідь №2152593 від 19.12.2025), адреса реєстрації Іщенко Віталія Юрійовича АДРЕСА_2 .

Також згідно із відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №2152427 від 19.12.2025, Іщенко Віталій Юрійович зареєстрований як фізична особа-підприємець 10.02.2021, із зазначенням його місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

При цьому усі процесуальні документи у цій справі (ухвали суду від 09.12.2025, 22.12.2025 та 22.01.2026) направлялись на адресу (місцезнаходження) відповідача: АДРЕСА_1 , проте повернулись на адресу суду без вручення адресату з відміткою "адресат відсутній".

Слід зазначити, що встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням (ухвалою).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, в даному випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19).

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає його місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.

Повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням, покладається саме на таку особу.

Судом виконано процесуальні вимоги щодо повідомлення відповідача належним чином про час та місце розгляду справи. При цьому участь представників сторін в судовому засіданні не визнавалася судом обов`язковою, відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Також суд враховує, що відповідно до приписів ч.1 ст.9 ГПК України, ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі, отже відповідач мав можливість ознайомитися з їх змістом.

Окрім того, ст.42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.9 ст.165, ч. 2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України).

Ч. 1 ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами справи.

09 лютого 2026 року справу розглянуто по суті та, у відповідності до вимог ч.6 ст.233 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.04.2025 № 420973997 земельна ділянка площею 4,1698 га кадастровий номер :04:001:0233, яка знаходиться за адресою: місто Бережани, вулиця Золочівська, 4, Тернопільський район, Тернопільська область, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі з 28.09.2018 перебуває у комунальній власності Бережанської міської ради (), на підставі Закону України від 06.09.2012 №5245-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності".

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.04.2025 № 420974148, земельна ділянка площею 0,2455 га кадастровий номер :04:002:0234, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі з 28.09.2018 перебуває у комунальній власності Бережанської міської ради (), на підставі положень Закону України від 06.09.2012 №5245- VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності".

На вказаних земельних ділянках знаходиться нерухоме майно - комплекс нежитлових будівель та споруд, загальною площею 8651,1 кв.м, яке зареєстроване на праві власності за Іщенко В.Ю., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.02.2021 року №243868170.

Підставою виникнення права власності, як зазначено у витягу, є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1289 від 10.02.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сингаївською Світланою Олександрівною.

Таким чином, з 10.02.2021 нерухоме майно загальною площею 8651,1 кв.м, яке знаходиться на земельних ділянках із кадастровими номерами :04:001:0233 площею 4,1698 га та :04:002:0234 площею 0,2455 га перебуває у власності відповідача.

За час користування відповідачем спірною земельною ділянкою, на якій знаходиться належне йому майно та між власником земельної ділянки та власником майна не було укладено договору на користування земельними ділянками.

Тобто, з моменту набуття права власності на нерухоме майно відповідач здійснював фактичне користування земельними ділянками під своїм нерухомим майном без відповідних правовстановлюючих документів та без здійснення оплати за таке фактичне користування.

Рішенням Бережанської міської ради №1485 від 31.10.2019 затверджено Положення про встановлення розміру та справляння орендної плати за земельні ділянки комунальної власності Бережанської міської територіальної громади.

Рішенням Бережанської міської ради №2100 від 23.01.2025 затверджено Положення про встановлення розміру та справляння орендної плати за земельні ділянки комунальної власності Бережанської міської територіальної громади.

Відповідно до таблиці 1 до Положення про встановлення розміру та справляння орендної плати за земельні ділянки комунальної власності Бережанської міської територіальної громади, для земельних ділянок цільового призначення "Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" встановлено ставку орендної плати у розмірі 12% від нормативно грошової оцінки землі.

Згідно наданих Держгеокадастром витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки по земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0233:

- нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2024 рік становить 22 584 797,79 грн;

- нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2025 рік становить 25 284 784,89 грн.

По земельній ділянці з кадастровим номером :04:002:0234:

- нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки за 2024 рік становить 1 230 495,10 грн;

- нормативно грошова оцінка земельної ділянки за 2025 рік становить 1 377 598,70 грн.

За розрахунками позивача загальний розмір заборгованості відповідача за час фактичного користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 22.03.2024 по 03.04.2025 становить 3 040 574,61 грн.

Рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради від 17.04.2025 року №1622 створено комісію з визначення збитків власникам землі та землекористувачам (п.1 Рішення) та затверджено Положення про комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (п.2 Рішення).

Направлена на адресу відповідача претензія №03-12/1417 від 29.04.2025 з вимогою до 25.05.2025 подати заяву про добровільне відшкодування збитків та заяви та виготовлення відповідної технічної документації щодо оренди вищенаведених земельних ділянок, залишена останнім без відповіді та задоволення.

Бережанською міською радою, з метою визначення розміру збитків, завданих внаслідок використання Відповідачем вищенаведених земельних ділянок без правовстановлюючих документів, а також з метою їх подальшого відшкодування, направлено 29.05.2025 року на адресу відповідача листа №03-12/1722 яким повідомлено про те, що 04.07.2025 року відбудеться засідання комісії з питань визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

04.07.2025 року відбулося засідання Комісії. Відповідач участі в засіданні не забезпечив.

За результатами роботи комісії складено Протокол засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 04.07.2025.

Даним протоколом, серед іншого, встановлено факт нанесення збитків бюджету Бережанської міської територіальної громади внаслідок незаконного використання земельних ділянок ФОП Іщенко В.Ю., що виразилось у безпідставному збереженні коштів орендної плати.

Також надано можливість ФОП Іщенко В.Ю. добровільно відшкодувати до бюджету Бережанської міської територіальної громади безпідставно збережені кошти орендної плати за незаконне використання земельних ділянок.

Рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради затверджено Акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам №4 від 04.07.2025.

04.07.2025 Іщенко Віталій Юрійович звернувся до Бережанської міської ради з заявою в якій повідомив, що призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:0233 та :04:002:0234 (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код03.07) не відповідає реальному стану речей, оскільки на вказаних земельних ділянках знаходиться елеватор та встановлено два млини для переробки зерна та виготовлення муки. Встановлення млинів зареєстровано в органу місцевого самоврядування.

У зв`язку з наведеним просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:0233 та :04:002:0234.

28.07.2025 на адресу відповідача направлено повідомлення №03-12/2328 із додатком - Актом №4 від 04.07.2025 та пропозицією у 10-денний строк з дня отримання цього повідомлення розглянути його та добровільно відшкодувати завдані збитки.

Станом на день звернення до суду добровільне відшкодування збитків відповідачем не здійснене.

Фактичне користування відповідачем земельної ділянки та ухилення від сплати безпідставно збереженої орендної плати, є порушенням права територіальної громади щодо надходження грошових коштів до місцевого бюджету, і відповідно стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду для примусового стягнення з відповідача безпідставно збережених грошових коштів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухваленні рішення, висновки суду.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України (такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 629/4628/16-ц, від 20.09.2018 р. у справі № 925/230/17 та у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 р. у справі № 922/2060/22).

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 р. у справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Отже, власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 р. у справі № 924/856/20 та у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 р. у справі № 922/2060/22).

Таким чином, із дня набуття права власності на об`єкти нерухомого майна відповідач, власник такого майна став фактичним користувачем земельних ділянок, на яких розташовані ці об`єкти, а отже у відповідача із цієї дати виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити права на земельну ділянку), а також сплачувати плату за користування земельною ділянкою, на якій розташоване набуте ним майно.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 21 цього ж закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Положеннями ст. 25 цього ж закону передбачено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Підпунктом 14.1.147. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Пунктами 287.1., 287.3. ст. 287 цього ж кодексу встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово виснував, що у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку статті 1212 Цивільного кодексу України (пункт 27 постанови Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №910/8770/19, пункт 7.10 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20).

Як було встановлено судом в процесі розгляду справи, відповідач, внаслідок набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, - будівлі та споруди, як власник такого майна фактично користується сформованими земельними ділянками, що належать позивачу на праві власності, без оформлення відповідних договорів оренди, в тому числі земельною ділянкю з кадастровим номером :04:001:0233, площею 4,1698 га яка знаходиться за адресою: місто Бережани, вулиця Золочівська, 4, Тернопільський район, Тернопільська область та земельною ділянкою площею 0,2455 га кадастровий номер :04:002:0234, яка знаходиться за адресою: місто Бережани, вулиця Золочівська, 4, Тернопільський район, Тернопільська область, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до приписів ч.3 ст.13 та ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18.

У процесі розгляду справи, відповідачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували виконання ним, із дня набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, свого обов`язку щодо належного оформлення правовідносин щодо користування земельними ділянками з кадастровими номерами :04:001:0233 та :04:002:0234 (укладення відповідного договору).

Крім того, у процесі розгляду справи, відповідачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували виконання ним свого обов`язку щодо сплати плати за користування у заявлений період з 22.03.2024 по 03.04.2025 земельними ділянками з кадастровими номерами :04:001:0233 та :04:002:0234.

Згідно з розрахунком безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування відповідачем у період з 22.03.2024 до 03.04.2025 земельною ділянкою з кадастровим номером :04:001:0233, площею 4,1698 га яка знаходиться за адресою: місто Бережани, вулиця Золочівська, 4, Тернопільський район, Тернопільська область розмір заборгованості відповідача складає 2 883 473,58 грн.

Згідно з розрахунком безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування відповідачем у період з 22.03.2024 до 03.04.2025 земельною ділянкою з кадастровим номером :04:002:0234, площею 0,2455 га яка знаходиться за адресою: місто Бережани, вулиця Золочівська, 4, Тернопільський район, Тернопільська область розмір заборгованості відповідача складає 157 101,03 грн.

Розрахунки, виконані позивачем, є обґрунтованими, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 040 574,21 грн безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

В порядку ст.ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з фізичної особи підприємця Іщенка Віталія Юрійовича, АДРЕСА_2 (код НОМЕР_1 ) на користь Бережанської міської ради, Тернопільська область, м.Бережани, вул. Банкова, 3 (код 04058491) 3 040 574 (три мільйони сорок тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн 61 коп. орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою і 35 486 (тридцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 90 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення сторони вправі оскаржити його до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2026 року.

Суддя Ю.О. Чопко