УХВАЛА

12 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 911/3103/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги фізичної особи - підприємця Іванова Павла Сергійовича

на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2025

у справі за позовом фізичної особи - підприємця Іванова Павла Сергійовича

до Ірпінської міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Чорноморський банк реконструкції та розвитку" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Матвієнка Андрія Анатолійовича,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Еверест-10",

про визнання недійсними актів органів місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Іванов Павло Сергійович (далі - ФОП Іванов П. С., позивач, скаржник) звернувся до суду з позовною заявою до Ірпінської міської ради (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення Ірпінської міської ради № 778-14-VII від 19.05.2016.

Господарський суд Київської області рішенням від 30.05.2025 позовні вимоги задовольнив повністю та визнав недійсним рішення Ірпінської міської ради № 778-14-VІІ від 19.05.2016.

Господарський суд Київської області ухвалою від 11.06.2025 заяву ФОП Іванова П. С. про прийняття додаткового рішення задовольнив повністю, ухвалив додаткове рішення у справі № 911/3103/24 та стягнув з Ірпінської міської ради на користь ФОП Іванова П. С. 52 500,00 грн витрат на правову допомогу.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 09.12.2025 рішення Господарського суду Київської області від 30.05.2025 у справі скасував та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог. Додаткову ухвалу Господарського суду Київської області від 11.06.2025 у справі скасував.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Еверест-10" (далі - ОСББ "Еверест-10") звернулося до апеляційного господарського суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просило суд стягнути з ФОП Іванова П. С. судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 74 000,00 грн.

Північний апеляційний господарський суд додатковою постановою від 24.12.2025 заяву ОСББ "Еверест-10" про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнив частково, стягнув з ФОП Іванова П. С. на користь ОСББ "Еверест-10" 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд цієї справи.

До Верховного Суду від представника ФОП Іванова П. С. адвоката Габуєва Георгія Юрійовича через підсистему "Електронний суд" надійшов документ - касаційна скарга, в якій представник позивача просить змінити додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2025, зменшивши розмір стягнутих судових витрат на оплату правничої допомоги до 19 000,00 грн. Крім того, скаржник у касаційній скарзі просить поновити строк на оскарження.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Верховний Суд перевірив дотримання строку подання касаційної скарги на відповідність вимогам статті 288 ГПК України та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

За частиною першою статті 288 ГПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно зі статтею 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана додаткова постанова апеляційного господарського суду у цій справі ухвалена 24.12.2025, та відповідно до пункту 5 її резолютивної частини вона набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287- 289 ГПК України, а тому строк на її оскарження, передбачений частиною першою статті 288 ГПК України, закінчився 13.01.2026.

Касаційну скаргу скаржником, як зазначено в цій ухвалі, подано до Верховного Суду 14.01.2026, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження зазначеної додаткової постанови апеляційного господарського суду від 24.12.2025 за частиною першою статті 288 ГПК України.

Згідно з частиною другою статті 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд виходить з того, що від дати отримання рішення суду відраховується строк на касаційне оскарження, який суд може поновити за частиною другою статті 288 ГПК України.

За інформацією, отриманою з автоматизованої системи документообігу суду КП "ДСС", документ в електронному вигляді: стаття 244 ГПК додаткова постанова від 24.12.2025 у справі № 911/3103/24 надіслана в Електронний кабінет одержувача: ФОП Іванову П. С. та Габуєву Георгію Юрійовичу (представник скаржника), та відповідно доставлено в Електронний кабінет одержувачів: 24.12.2025 о 15:33 та в 24.12.2025 о 15:41.

За таких обставин, як скаржник так і його представник, з урахуванням приписів статей 116, 242 ГПК України, 24.12.2025 отримали повне судове рішення у день його складення, а тому, за приписами частини другої статті 288 ГПК України строк на касаційне оскарження додаткової постанови, також закінчився 13.01.2026 та відповідно у скаржника відсутнє право на поновлення строку за частиною другою статті 288 ГПК України.

Звертаючись з клопотанням про поновлення строку на подання касаційної скарги, з посиланням на частину третю статті 288 ГПК України, скаржник зазначає, що останнім днем строку на подання касаційної скарги є 13.01.2026. Проте внаслідок ракетних обстрілів об`єктів енергетики з 09.01.2026 та наступні дні були застосовані аварійні графіки вимкнень електроенергії, у зв`язку з чим живлення відсутнє у споживачів понад 15 годин на добу, що на його думку є загальновідомим фактом, а, зокрема, в останній день строку за адресою скаржника електроенергії не було з 07:00 до 22:00, а тому на думку скаржника відсутність живлення було об`єктивною та непереборною обставиною, що перешкоджала зверненню з касаційною скаргою в установлений строк.

Колегія суддів, розглянувши наведені обґрунтування причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, дійшла висновку, що підстави, наведені скаржником у клопотанні, не можуть вважитися поважними з огляду на таке.

Саме по собі посилання скаржника на те, що внаслідок ракетних обстрілів об`єктів енергетики з 09.01.2026 та наступні дні були застосовані аварійні графіки вимкнень електроенергії, у зв`язку з чим живлення відсутнє у споживачів понад 15 годин на добу, зокрема, в останній день строку за адресою скаржника електроенергії не було з 07:00 до 22:00, не є загальновідомим фактом, враховуючи, що скаржник знаходиться в місті Запоріжжі, тоді як з касаційною скаргою звертається до Верховного Суду, що знаходиться в місті Києві. Наведена причина без надання належного доказу про те, що з 09.01.2026 та наступні дні, зокрема до 13.01.2026, були застосовані аварійні графіки вимкнень електроенергії, у зв`язку з чим живлення відсутнє у споживачів понад 15 годин на добу, зокрема, й те, що в останній день строку для подання касаційної скарги (13.01.2026) за адресою скаржника не було електроенергії з 07:00 до 22:00, в силу приписів статей 76, 77 ГПК України не є належним і допустимим доказом поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, як і не надання жодних доказів, які б свідчили про зазначене.

Звернення з касаційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений у касаційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також якісну підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується з наявністю поважних причин пропуску строку звернення зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Лише факт подання стороною заяви про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк, оскільки заява про поновлення строку для подання касаційної скарги з огляду на приписи статті 119 ГПК України повинна містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності/неповажності причин пропуску строку.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 13 ГПК України).

Можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, суд має вказати підстави поновлення строку, і такі підстави мають бути об`єктивними і не можуть залежати від суб`єктивних чинників, якими керувався скаржник, та які призвели до пропуску строку на касаційне оскарження в даному випадку.

Частиною четвертою статті 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Істинність твердження про те, що внаслідок ракетних обстрілів об`єктів енергетики з 09.01.2026 та наступні дні були застосовані аварійні графіки вимкнень електроенергії, у зв`язку з чим живлення відсутнє у споживачів понад 15 годин на добу, зокрема, в останній день строку за адресою скаржника електроенергії не було з 07:00 до 22:00, має бути доведена суду доказами, які відповідають статям 76- 79 ГПК України щодо достовірності, належності і допустимості.

Отже, твердження скаржника, що внаслідок ракетних обстрілів об`єктів енергетики з 09.01.2026 та наступні дні були застосовані аварійні графіки вимкнень електроенергії, у зв`язку з чим живлення відсутнє у споживачів понад 15 годин на добу, зокрема, в останній день строку за адресою скаржника електроенергії не було з 07:00 до 22:00, не підтверджені.

З огляду на викладене колегія суддів визнає неповажними підстави, наведені скаржником в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2025 у справі.

У справі "Устименко проти України" (Рішення від 29.10.2015) Європейський суд з прав людини зазначив, що задовольнивши клопотання про поновлення процесуального строку, не посилаючись при цьому на жодні конкретні обставини справи, і просто обмежившись вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, національним судом було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Приписами частини третьої статті 288 ГПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає за необхідне надати скаржнику строк для надання клопотання (заяви) про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення строку та доданням відповідних доказів.

Якщо заяву (клопотання) не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Керуючись статтями 119, 174, 234, 235, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Іванова Павла Сергійовича на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2025 у справі № 911/3103/24 залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги з доданими документами направити іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 Господарського процесуального кодексу України та надати до Верховного Суду докази про таке направлення.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог суду касаційна скарга у справі № 911/3103/24 вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський