ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" лютого 2026 р. Справа № 910/16307/25

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., перевіривши матеріали позовної заяви Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «703 Металообробний завод котельного обладнання»

про стягнення 150 357,43 гривень

установив:

До Господарського суду міста Києва звернулось Міністерство оборони України (далі також - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "703 Металообробний завод котельного обладнання" (далі також - відповідач) про стягнення 150357,43 грн, з яких: 23 660,23 грн пені та 126 697,20 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду №1786/29/ЗБ/27 на виконання будівельних робіт від 25.09.2023, зокрема тим, що відповідач у погоджений строк не завершив роботи.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 23.01.2026 справу №910/16307/25 за позовом Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "703 Металообробний завод котельного обладнання" про стягнення 150 357,43 грн надіслав до Господарського суду Київської області за територіальною підсудністю.

Вказану ухвалу постановлено на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу з огляду на те, що місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "703 Металообробний завод котельного обладнання" є Київська обл., Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд. 17А, секція Д, офіс 2.

Приписами ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Так, інститут підсудності розмежовує підвідомчі господарським судам справи між відмінними елементами господарської судової системи, залежно від того, який критерій покладено в основу такого розподілу: рівень господарського суду в системі або місце розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові Велика Палата Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 зазначено таке:

- аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору;

- за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном;

- словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном;

- у відповідних спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Отже, до спорів, предметом яких є стягнення коштів внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо нерухомого майна, поширюються процесуальні норми щодо виключної підсудності справ згідно частини 3 статті 30 Господарського процесуально кодексу України.

Зі змісту поданого позову слідує, що вимоги про стягнення з відповідача, як підрядника, сум неустойки заявлено позивачем у зв`язку з порушенням строків виконання робіт на об`єкті, який у договорі визначений, зокрема, як реконструкція приміщень будівлі клініки амбулаторної допомоги у м. Київ.

З огляду на зазначені вище обставини суд дійшов висновку, що спір за відповідно поданим позовом стосується прав та обов`язків, пов`язаних з нерухомим майном, а саме з проведенням будівельних робіт приміщень будівлі у місті Києві, а тому цей спір підлягає розгляду за виключною підсудністю згідно приписів ч. 3 ст. 30 ГПК України Господарським судом міста Києва, тобто за місцезнаходженням будівлі, реконструкцію якої здійснював відповідач.

У розрізі наведеного висновку судом враховано, що належність відповідного спору до виключної підсудності унеможливлює прийняття Господарським судом Київської області до свого розгляду такої позовної заяви за територіальною підсудністю, що попри те не свідчить про спір щодо підсудності, позаяк:

- правила загальної підсудності поширюють свою дію на всі справи позовного провадження, за винятком тих, для яких Господарського процесуального кодексу України встановлює інший вид підсудності, зокрема за деякими категоріями справ в силу специфіки предмету спору процесуальний закон встановлює виключну підсудність, за якою тільки один конкретний суд серед інших може розглядати таку категорію справ;

- правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування;

- кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, відтак поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності;

- виключна підсудність - це встановлена підсудність певної категорії справ точно визначеному господарському суду, що виключає можливість розгляду їх у будь-якому іншому суді, відтак зазначене свідчить, що певні категорії справ не можуть розглядатися судом, який не є «встановленим законом» за загальними правилами підсудності або ж за правилами альтернативної підсудності.

- передання справи за належною юрисдикцією враховує права учасників справи, оскільки слугує гарантією того, що рішення у справі буде ухвалене належним судом, що унеможливить його скасування судом вищої інстанції лише з підстав недотримання процесуальних норм стосовно належної юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин суд дійшов висновку про передачу позовної заяви Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю « 703 Металообробний завод котельного обладнання» про стягнення 150 357,43 гривень з доданими до неї документами за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 234, 235 Господарськогопроцесуального кодексу України, суд

постановив:

Позовну заяву Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю « 703 Металообробний завод котельного обладнання» про стягнення 150357,43 гривень з доданими до неї документами передати за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвала складена та підписана 16.02.2026, набирає законної сили з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду у строки та порядок відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема