ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. ХарківСправа № 922/4153/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатої В.В.

без участі учасників справи

розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Нестеренко Костянтина Сергійовича (вх. № 3258 від 10.02.2026) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення по справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Нестеренко Костянтина Сергійовича (адреса для листування: АДРЕСА_1 ; юридична адреса: АДРЕСА_2 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТОЛ» (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 8)
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Нестеренко Костянтин Сергійович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТОЛ», в якому просив:

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ітол» на користь Фізичної особи-підприємця Нестеренка Костянтина Сергійовича заборгованість у сумі 494 559,47 грн., з яких основна заборгованість 375 093,14 грн., пеня 90 926,05 грн., інфляційні витрати 19 740,99 грн., 3% річних 8 799,29 грн.;

- Нараховувати до моменту виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Ітол» рішення суду в частині сплати основного боргу пеню у розмірі 0,1 % за формулою: Пеня = С x 0,1 x Д : 100 (де С - Сума заборгованості за період, Д - Кількість днів прострочення), але не більше суми пені обрахованої за формулою: Пеня = С x 2УСД x Д : 100 (де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення);

- Стягнути з відповідача судові витрати, докази понесення яких будуть подані до суду в порядку абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.01.2026 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТОЛ» (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 8, ) на користь Фізичної особи-підприємця Нестеренка Костянтина Сергійовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість у сумі 494 559,47 грн., з яких: основна заборгованість 375 093,14 грн., пеня 90 926,05 грн., інфляційні витрати 19 740,99 грн., 3% річних 8 799,29 грн.; а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 5934,72 грн.

Ухвалено, органу (особі), що буде здійснювати примусове виконання рішення, проводити нараховування пені до моменту виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Ітол» рішення суду в частині сплати суми основного боргу за наступною формулою: Пеня = С x 0,1 x Д : 100 (де С - Сума заборгованості за період, Д - Кількість днів прострочення), але не більше суми пені обрахованої за формулою: Пеня = С x 2УСД x Д : 100 (де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення).

10.02.2026 через систему «Електронний суд» представником Фізичної особи-підприємця Нестеренко Костянтина Сергійовича подано заяву за вх. № 3258, в якій представник позивача просить: визнати поважними причини пропуску подання цієї заяви з доказами понесення ФОП Нестеренко К.С. витрат на професійну правничу допомогу; поновити строк подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу; ухвалити додаткове рішення у справі № 922/4153/25, яким стягнути з ТОВ «ІТОЛ» на користь ФОП Нестеренко К.С. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 49 455,95 грн. (сорок дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять грн. 95 коп.).

Вирішуючи клопотання представника позивача щодо поновлення строку на подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві було вказано, що орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу складає 10 % від суми позову у розмірі 49 455,95 грн. В прохальній частині позову, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, докази понесення яких будуть подані до суду в порядку абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Разом з цим, із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача звернувся 10.02.2026, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску такого строку, заявник вказує, що рішення у справі № 922/4153/25 прийнято 26.01.2026 року за відсутності позивача та представника позивача. Про прийняття вказаного рішення сторона позивача дізналась 05.02.2026 року при його надходженні в підсистему «Електронний суд». 09.02.2025 року, після надходження в підсистему «Електронний суд» рішення суду у справі, сторонами договору надання правничої допомоги був підписаний акт приймання-передачі правничої допомоги. До закінчення розгляду справи у Господарському суді Харківської області неможливо було визначити повний обсяг наданих послуг і виконаних робіт (перелік робіт, витрачений час, тощо) та, відповідно, скласти і підписати акт, передбачений п. 4.4. Договору про надання правничої допомоги від 16.04.2025.

Представник позивача просить врахувати наведені обставини та визнати поважними причини пропуску подання заяви з доказами понесення ФОП Нестеренко К.С. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.

Зважаючи на пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому клопотання про поновлення такого строку підлягає задоволенню та заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу приймається судом до розгляду.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що вирішенню підлягає лише питання про судові витрати, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 244 ГПК України розглянути заяву представника Фізичної особи-підприємця Нестеренко Костянтина Сергійовича без повідомлення учасників справи.

Отже, розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Нестеренко Костянтина Сергійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення (вх. № 3258 від 10.02.2026), суд зазначає наступне.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом (ч. 1, 3 ст. 131-2 Конституції України).

Зазначеним положенням Конституції України кореспондує ст. 16 ГПК України, якою передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відшкодування судових витрат сторони, у тому числі й витрат на професійну правничу допомогу, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження зазначеного принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до вирішення спору в досудовому порядку.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

Позивачем до стягнення з відповідача заявлені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 49 455,95 грн.

На підтвердження понесення судових витрат у вказаній сумі до суду надано: копію ордеру серія АН № 1797223 від 21.11.2025; копію Договору про надання правничої допомоги від 16.04.2025; копію Протоколу № 1 узгодження доручення, гонорару, розрахунків від 16.04.2025; копію Акту приймання-передачі правничої допомоги від 09.02.2026 на суму 49 455,95 грн; квитанцію до платіжної інструкції № 53136854 від 25.11.2025 про внесення передплати за юридичні послуги за договором.

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в порядку статті 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у справі № 922/4153/25.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (див. постанови Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, від 19.01.2022 у справі №910/1344/19, від 03.02.2022 у справі №910/17183/20).

Відтак, розмір адвокатського гонорару, порядок його обчислення та сплати має бути чітко прописаний в договорі про надання правової допомоги.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що 16.04.2025 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Оніщенко та партнери» був укладений Договір про надання правничої допомоги.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що розмір гонорару встановлюється у протоколі узгодження доручення, гонорару, розрахунків та не залежить від результату, якого бажає клієнт.

Протоколом узгодження доручення, гонорару, розрахунків № 1 від 16.04.2025 року Сторони узгодили гонорар Об`єднання за надання правничої допомоги у дорученні повернення Клієнту заборгованості за договором оренди транспортних засобів від 06.12.2022 року за реєстровим № 9606, у суді першої інстанції у розмірі 10 відсотків предмету доручення.

Крім того, 09.02.2026 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Оніщенко та партнери» був підписаний Акт приймання-передачі правничої допомоги на суму 49 455,95 грн, в якому деталізовано надані Об`єднанням послуги.

Таким чином, позивачем доведено і обґрунтовано розмір понесеним ним витрат на правничу допомогу на загальну суму 49 455,95 грн.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Разом з цим, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Проте, в даному випадку, відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Водночас, суд зауважує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (пункт 46 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Отже, подані до суду представником Фізичної особи-підприємця Нестеренко Костянтина Сергійовича документи досліджені судом та визнаються належними доказами понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 49 455,95 грн.

Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд визнає заявлену позивачем вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 49 455,95 грн. обґрунтованою, а заяву (вх. № 3258 від 10.02.2026) визнає такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 76, 77, 86, 119, 123, 126, 129, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити клопотання представника позивача та поновити строк на подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 922/4153/25.

Заяву представника Фізичної особи-підприємця Нестеренко Костянтина Сергійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення (вх. № 3258 від 10.02.2026) задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТОЛ» (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 8, ) на користь Фізичної особи-підприємця Нестеренка Костянтина Сергійовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 49 455,95 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 19.02.2026.

Суддя В.В. Усата
справа № 922/4153/25