ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2026 р. Справа №921/133/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді Т.Б. Бонк

Г.В. Орищин,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Вигодського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. б/н від 20.08.2025 (вх. № 01-05/2560/25 від 20.08.2025)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2025 року (суддя О.В.Руденко; повне рішення складено 01.08.2025 року)

у справі № 921/133/25

за позовом Керівника Чортківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області

до відповідача Вигодського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Мельнице - Подільської селищної ради

про стягнення шкоди в сумі 1009994, 31 грн,

за участю:

від прокуратури: Місінська М.А. (посвідчення №068736 від 01.03.2023 року); в режимі відеоконференції Куліковська Л.Б. (посвідчення №071051 від 01.03.2023 року);

від позивача (в режимі відеоконференції): Жмуд Н.В. (самопредставництво юридичної особи);

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

11.03.2025 року керівник Чортківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Вигодського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Мельнице - Подільської селищної ради.

Позовні вимоги мотивовані тим, що навчальний заклад заподіяв шкоду порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, в результаті чого державі завдано збитки.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2025 року у справі №921/133/25 задоволено позов. Стягнуто з Вигодського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. на користь держави шкоду, завдану навколишньому природному середовищу внаслідок наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу на викиди шкоду в сумі 1009994,31 грн. Стягнуто з Вигодського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. на користь Тернопільської обласної прокуратури 15149,91 грн в рахунок повернення сплаченого судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що Чортківською окружною прокуратурою за результатами вивчення матеріалів кримінального провадження №0000038 від 28.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.241 КК України, встановлено порушення інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища та наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру, передбачених ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

Так, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000038 від 28.10.2022 року встановлено, що відповідачем допущено наднормативний викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу зі стаціонарних організованих джерел викидів в період з січня 2020 року по березень 2022 року (котли твердопаливні НИИСТУ 5 ALTEP MAX), що призвело до завдання збитків навколишньому природному середовищу у розмірі 1009994,31 грн.

Згідно з повідомленням Управління екології та природних ресурсів Тернопільської ОВА листами №04/1652 від 19.10.2023 року та №04/1245 від 08.07.2024 року заклади освіти Мельнице Подільської територіальної громади як забруднювачі атмосферного повітря на обліку в Управлінні не перебувають та дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викиду не отримували.

Під час досудового розслідування було проведено інженерно-екологічну експертизу. Відповідно до висновку експерта №266/24-22 від 03.07.2024 року за результатами проведеної експертизи встановлено, що розмір відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу закладом освіти Мельнице Подільської селищної ради в період з січня 2020 року по березень 2022 року, визначений Державною екологічною інспекцією в Тернопільській області, підтверджується та становить 1009994,31 грн.

В оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що заклад освіти проводив свою діяльність з порушенням порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, шляхом здійснення викидів без відповідного на те дозволу в порушення ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції виснував про наявність протиправної поведінки в діях відповідача, яка полягає у порушенні правової норми - ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", та у вчиненні заборонених наведеним законодавчим приписом дій - здійсненні викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного на те дозволу.

Також суд констатував, що шкідливий результат цієї протиправної поведінки є забруднення атмосферного повітря забруднюючими речовинами, викид яких здійснено відповідачем без відповідного на те дозволу. Відповідач, здійснюючи в процесі своєї діяльності викиди в атмосферне повітря в порушення ст.11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" без відповідного на те дозволу, спричинив державі збитки (причинно-наслідковий зв`язок).

Місцевий господарський суд встановив, що Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань не проводила перевірку зі складенням акта за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції та не надавала обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.

Разом з тим, оцінивши інші наявні у справі докази, судом констатовано, що факт порушення вимог природоохоронного законодавства внаслідок наднормативних викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин без спеціального дозволу засвідчують, в першу чергу, документи що оформлені самим відповідачем, зокрема акти про спалене вугілля у спірний період, із зазначенням кількості спаленого вугілля на протязі доби, відомості яких в подальшому використанні контролюючими органами при обрахунку заподіяної шкоди.

Суд прийняв до уваги висновок від 15.06.2022 року, складений посадовими особами Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області із відомостями, щодо придбання, реалізації, списання та залишків вугілля у закладах освіти у період з 01.01.2020 року по 01.04.2022 року та розрахунок розміру шкоди, що проводився посадовою особою контролюючого органу у кримінальному провадженні №0000038.

В оскаржуваному рішенні суд вказав, що у спірних правовідносинах порядок здійснення розрахунків розміру збитків за період з 01.01.2020 року по 15.05.2020 року регламентувався наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 року №639 "Про затвердження Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря", а у період з 16.05.2020 року по 01.04.2022 року Методикою № 277.

На думку суду першої інстанції, контролюючий орган цілком обґрунтовано застосував розрахунковий метод визначення маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду за наявних умов необов`язковості застосування інструментально-лабораторного методу.

Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов до висновку про те, що відповідач не дотримався вимог природоохоронного законодавства заподіявши цим самим шкоду, яка підлягає відшкодуванню у заявлених прокурором розмірах.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2025 року у справі № 921/133/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема скаржник вважає висновок суду про наявність підстав для представництва інтересів держави прокурором таким, що ґрунтується на надмірній формалізації поняття «бездіяльності» та ігнорує реальні обставини справи. Вказує на те, що при оцінці застосування методик оцінки в різних редакціях було допущено суттєві порушення. Скаржник вважає, що найбільш суттєвим порушенням у рішенні суду є його внутрішня суперечність у застосуванні нормативно-правових актів у часі. Стверджує, що суд задовольнив позов у повному обсязі, який був розрахований на основі однієї методики за весь період. На переконання апелянта, суд першої інстанції мав би здійснити перерахунок, застосувавши Методику № 639 до першої частини періоду, або відмовити у стягненні шкоди за цей період. Відповідач вказує, що задовольнивши позов у повному обсязі, суд першої інстанції фактично застосував норму, яка не була чинною на момент вчинення частини правопорушення. Щодо «Збірника показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин» апелянт зазначив, що використання ненормативного документу як основи для розрахунку шкоди, яка є предметом судового розгляду, вимагає значно більшого обґрунтування, ніж те, що надав суд. Вказує, що такі збірники мають рекомендаційний характер і можуть використовуватися як допоміжний інструмент, але не як єдина та беззаперечна основа для нарахування збитків. За доводами скаржника розміри відшкодування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря розраховуються державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідно до положень Методики. Звертає увагу суду на те, що використання «Збірника показників емісії (питомих викидів) забруднюючих речовин», який не є нормативним актом, не є затвердженою методикою у значенні пункту 3.7 Методики №277 для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди, а тому застосування даного джерела для визначення формул вказаних у розрахунку є безпідставним і протиправним. Апелянт заявляє, що акти списання вугілля, хоч і підтверджують факт його використання, самі по собі не є доказом наднормативних викидів, їх обсягів та складу; ці документи лише констатують факт споживання палива, але не є інструментально-лабораторним підтвердженням забруднення повітря. Вказує, що висновок експертизи, на який посилався суд, є вторинним і похідним доказом, оскільки він заснований на даних, отриманих в рамках кримінального провадження, а не на самостійно проведених екологічних вимірюваннях. Звертає увагу суду на те, що ключовим недоліком рішення є те, що суд повністю проігнорував заперечення відповідача щодо відсутності в матеріалах справи відомостей про фактично відпрацьований час роботи джерела викиду. Цей параметр, за доводами апелянта, є фундаментальним для визначення маси наднормативного викиду. Скаржник вважає, що позивачем не доведено розмір заподіяних збитків, а отже відсутній склад цивільного правопорушення для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування збитків, що є підставою для відмови в позові.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Прокурор подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає про наявність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави. Вказує, що експлуатація відповідачем стаціонарного джерела (твердопаливного котла) шляхом спалювання твердого палива, що призводить до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря дозволяється лише після отримання дозволу на викиди. За доводами прокурора? відповідач всупереч вимог ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» в період з 01.01.2020 по 01.04.2022 здійснив викиди забруднюючих речовин від стаціонарних джерел (твердопаливних котлів) без дозволу на викиди, чим навколишньому природному середовищу завдано збитки, які на даний час не відшкодовано. Звертає увагу суду на те, що ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі відповідачем не заперечувалось, що ним спалено вугілля в кількості 126,4 т у твердопаливних котлах. Зазначає, що уповноважені особи наділені правом вибору при нарахуванні шкоди та встановленні факту наднормативних викидів, у тому числі й шляхом проведення документальної перевірки суб`єкта господарювання та/або розрахунковими методами. Прокурор заявляє, що і попередня методика, і чинна на час виявлення правопорушення дозволяли здійснювати обрахування маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу відповідно до методики для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди. Також зазначає, що висновок експерта є належним та допустимим доказом, який у взаємозв`язку з іншими доказами підтверджує розмір заподіяної шкоди.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому погодився з доводами прокурора та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

13.02.2026 року прокурор Куліковська Л.Б. подала через систему «Електронний суд» клопотання б/н від 13.02.2026 року (вх. № 01-04/1356/26 від 16.02.2026 року; вх. № 01-04/1357/26 від 16.02.2026 року) про про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке судом апеляційної інстанції задоволено та допущено вказаного прокурора до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розгляд заяви

В судовому засіданні колегія суддів оголосила про подання відповідачем заяви б/н від 21.11.2025 року (вх.№01-04/8828/25 від 24.11.2025 року) про виклик експерта. Подана заява обґрунтована тим, що висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 03.07.2024 року № 266/24-22 містить недоліки, а відтак відповідач вважає за необхідне викликати для роз`яснення вказаного висновку експерта.

Прокурор Місінська М.А., Куліковська Л.Б., а також представник позивача заперечили проти задоволення даного клопотання. Порадившись, колегія суддів ухвалила відмовити в задоволенні заяви відповідача б/н від 21.11.2025 року (вх.№01-04/8828/25 від 24.11.2025 року) про виклик експерта з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, суд апеляційної інстанції здійснює розгляд справи за наявними матеріалами справи, яким суд першої інстанції надавав оцінку в оскаржуваному рішенні, відтак колегія суддів не вбачає підстав для виклику експерта в судове засідання.

В судовому засіданні прокурор Місінська М.А., Куліковська Л.Б., а також представник позивача заперечили проти доводів скаржника.

Відповідач і третя особа не забезпечили участі представників у судове засідання, про причини неявки не повідомили.

З`ясовуючи обставини про ознайомлення відповідача та третю особу з датою, часом та місцем розгляду справи, суд встановив таке.

З підстав, зазначених в ухвалі Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 року призначено судове засідання у справі № 921/133/25 на 16.02.2026 року о 09 год. 20 хв.

14.01.2026 року вказана ухвала доставлена до електронних кабінетів відповідача та третьої особи в підсистемі ЄСІКС «Електронний суд», що підтверджується довідками відповідального працівника суду.

Вищенаведеним підтверджується те, що суд вчинив необхідні дії щодо належного повідомлення відповідача та третю особу про дату, час та місце розгляду справи №921/133/25.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасника справи, тому відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності відповідача та третьої особи.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, Вигодський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ст. зареєстрований 01.06.1994 року, що підтверджується свідоцтвом серії А00 №579314.

За доводами позовної заяви, в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28.10.2022 року зареєстровано кримінальне провадження №0000038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.241 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що відповідачем допущено наднормативний викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу зі стаціонарних організованих джерел викидів в період з січня 2020 року по березень 2022 року (котли твердопаливні НИИСТУ 5 ALTEP MAX), що призвело до завдання збитків навколишньому природному середовищу у розмірі 1 009 994,31 грн.

Посадовими особами Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області проаналізовано ряд первинних документів щодо придбання, позички та списання вугілля кам`яного в закладах освіти Мельнице-Подільської ОТГ в період з 01.01.2020 по 01.04.2022 та встановлено, що у вказаний період селищною радою було придбано вугілля кам`яне марки Г(Г2) 0-200, Г(Г2) 13-100 Г(Г2) 40-200 та вугілля кам`яне без марки, яке в подальшому було використане для спалювання в твердопаливних котлах у закладах освіти Мельнице-Подільської ОТГ. Згідно з актами списання за 2020-2021 роки та січень-лютий 2022 року, по Вигодській ЗЗСО І-ІІІ ст. списано вугілля в кількості 126,4 т, внаслідок його спалювання у котельні.

Управління екології та природних ресурсів Тернопільської ОВА листом №04/1652 від 19.10.2023 року повідомило, що заклади освіти Мельнице Подільської територіальної громади як забруднювачі атмосферного повітря на обліку в управлінні не перебувають та дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викиду не отримували.

Як вбачається з листа №12 від 31.01.2024 року Вигодський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ст. не припиняв свою діяльність з січня 2020 року по квітень 2022 року.

В матеріалах справи наявна копія Статуту Вигодського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів, затвердженого рішенням Мельнице-Подільської селищної ради від 18 вересня 2024 року № 1807.

Згідно з пунктом 1.3 Статуту заклад освіти знаходиться у комунальній власності територіальної громади Мельнице-Подільської селищної ради Чортківського району Тернопільської області (рішення Мельнице-Подільської селищної ради від 01.02.2016 року №88 «Про здійснення прийому майна та установ із спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міста Борщівського району у власність Мельнице-Подільської селищної ради»). Засновником Закладу освіти є Мельнице-Подільська селищна рада. Організаційно-правова форма: комунальний заклад. Майно Закладу є спільною власністю сіл, селища Мельнице-Подільської селищної ради і належить закладу на правах оперативного управління. Здійснюючи право оперативного управління, Заклад володіє, користується та розпоряджається закріпленим за ним майном, вчиняючи щодо нього дії, що не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту, за погодженням із Засновником.

Згідно із пунктом 6.1 Статуту фінансова-господарська діяльність закладу освіти здійснюється в межах його кошторису.

Відповідно до пункту 6.2 Статуту джерелами формування кошторису закладу освіти є кошти освітньої субвенції, виділені в межах державної формули фінансування, у розмірі, передбаченому нормативами фінансування загальної середньої освіти, благодійні внески юридичних і фізичних осіб, кошти місцевого бюджету Мельнице-Подільської селищної ради Тернопільської області.

Згідно пункту 6.6. Статуту навчальний заклад є бюджетною неприбутковою організацією.

Під час досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження було проведено інженерно-екологічну експертизу. Відповідно до висновку експерта №266/24-22 від 03.07.2024 року за результатами проведеної експертизи встановлено, що розмір відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу закладом освіти Мельнице Подільської селищної ради в період з січня 2020 року по березень 2022 року, визначений Державною екологічною інспекцією в Тернопільській області, підтверджується та становить 1009994,31 грн.

Прокурор зазначив у позові, що посадовими особами контролюючого органу було проведено розрахунок шкоди та визначено її розмір. Незважаючи на це, в подальшому, жодних дій, спрямованих на відшкодування цієї шкоди, Держекоінспекцією фактично вчинено не було.

Чортківською окружною прокуратурою були направлені листи №55/1-5594вих-23 від 23.11.2023 року №55/1-1542ВИХ-24 від 01.04.2024 року та №55/1-527ВИХ-24 від 16.12.2024 року Державній екологічній інспекції у Тернопільській області з проханням повідомити про можливість самостійно звернутись до суду з позовною заявою щодо стягнення з Вигодського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. заподіяних навколишньому природному середовищу збитків.

Однак, у листах №1-1-05-3072 від 28.11.2023 року, №1-1-05-1174 від 23.04.2024 року та №1-1-05-3786 від 18.12.2024 року Держекоінспекція повідомила, що не буде вживати самостійних заходів по стягненню збитків з навчального закладу в судовому порядку.

За доводами прокурора, Вигодська ЗЗСО І-ІІІ ступенів, здійснивши викиди забруднюючих речовин від стаціонарних джерел (твердопаливних котлів) без дозволу, завдала державі шкоду в розмірі 1009994,31 грн, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Щодо представництва прокурором інтересів держави

Закон України «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

У відповідності до абзацу 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Згідно з частинами 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У цій справі судом встановлено, що Чортківською окружною прокуратурою були направлені листи №55/1-5594вих-23 від 23.11.2023 року №55/1-1542ВИХ-24 від 01.04.2024 року та №55/1-527ВИХ-24 від 16.12.2024 року Державній екологічній інспекції у Тернопільській області з проханням повідомити про можливість самостійно звернутись до суду з позовною заявою щодо стягнення з Вигодського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. заподіяних навколишньому природному середовищу збитків.

В листах №1-1-05-3072 від 28.11.2023 року, №1-1-05-1174 від 23.04.2024 року та №1-1-05-3786 від 18.12.2024 року Держекоінспекція повідомила, що не буде вживати самостійних заходів по стягненню збитків з навчального закладу в судовому порядку.

У зв`язку з наведеними обставинами прокурор реалізував право на звернення до господарського суду з цим позовом, передбачене статтею 53 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо суті спору

Статтею 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

В преамбулі до Закону України «Про охорону атмосферного повітря» зазначено, що цей Закон спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище. Цей Закон визначає правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» терміни вживаються в такому значенні:

атмосферне повітря - життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень;

охорона атмосферного повітря - система заходів, пов`язаних із збереженням, поліпшенням та відновленням стану атмосферного повітря, запобіганням та зниженням рівня його забруднення та впливу на нього хімічних сполук, фізичних та біологічних факторів;

забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища;

забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища;

викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин;

джерело викиду - об`єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

У цьому Законі термін "громадськість" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про оцінку впливу на довкілля", термін "суб`єкт господарювання" - у значенні, наведеному в Законі України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", термін "пов`язані особи" - у значенні, наведеному в Податковому кодексі України.

За обставинами цієї справи, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000038 було встановлено, що Вигодським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ст. допущено наднормативний викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу зі стаціонарних організованих джерел викидів в період з січня 2020 року по березень 2022 року (котли твердопаливні НИИСТУ 5 ALTEP MAX), що призвело до завдання збитків навколишньому природному середовищу у розмірі 1 009 994,31 грн. Посадовими особами Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області проаналізовано ряд первинних документів щодо придбання, позички та списання вугілля кам`яного в закладах освіти Мельнице-Подільської ОТГ в період з 01.01.2020 по 01.04.2022 та встановлено, що у вказаний період селищною радою було придбано вугілля кам`яне марки Г(Г2) 0-200, Г(Г2) 13-100 Г(Г2) 40-200 та вугілля кам`яне без марки, яке в подальшому було використане для спалювання в твердопаливних котлах у закладах освіти Мельнице-Подільської ОТГ. Згідно з актами списання за 2020-2021 роки та січень-лютий 2022 року, по Вигодській ЗЗСО І-ІІІ ст. списано вугілля в кількості 126,4 т, внаслідок його спалювання у котельні.

Згідно з наявною у справі № 921/133/25 копією висновку експерта №266/24-22 від 03.07.2024 року за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи, розмір відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу закладом освіти Мельнице Подільської селищної ради в період з січня 2020 року по березень 2022 року, визначений Державною екологічною інспекцією в Тернопільській області, підтверджується та становить 1009994,31 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання - зареєстрована в установленому законодавством порядку юридична особа України або іншої держави незалежно від її організаційно-правової форми та форми власності, яка здійснює господарську діяльність, крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також фізична особа - підприємець, у тому числі інвестор, що є стороною угоди про розподіл продукції відповідно до Закону України "Про угоди про розподіл продукції", його підрядник, субпідрядник, постачальник та інший контрагент, що виконує роботи, передбачені угодою про розподіл продукції, на підставі договорів з інвестором.

Згідно із частиною 1 статті 3 Господарського кодексу України (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (в редакції Закону № 124-IX від 20.09.2019, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, зокрема здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Тобто, статтею 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (в редакції Закону №124-IX від 20.09.2019, чинній на час виникнення спірних правовідносин) покладено обов`язок здійснювати відповідні заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря та дозволами на викиди забруднюючих речовин саме на суб`єктів господарювання, які здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Аналізуючи вищеописані правові норми, колегія суддів висновує, що у розумінні Закону України «Про охорону атмосферного повітря» суб`єктом господарювання є, зокрема юридична особа, яка займається господарською діяльністю, тобто діяльністю у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно із частиною 5 статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Отже, на законодавчому рівні унормовано, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватись після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання.

У цій справі судом встановлено, що Вигодський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів зареєстрований 01.06.1994 року, що підтверджується свідоцтвом серії А00 №579314.

Відповідно до пункту 1.3 Статуту Вигодського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів цей заклад освіти знаходиться у комунальній власності територіальної громади Мельнице-Подільської селищної ради Чортківського району Тернопільської області (рішення Мельнице-Подільської селищної ради від 01.02.2016 року №88 «Про здійснення прийому майна та установ із спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міста Борщівського району у власність Мельнице-Подільської селищної ради»). Засновником Закладу освіти є Мельнице-Подільська селищна рада. Організаційно-правова форма: комунальний заклад. Майно Закладу є спільною власністю сіл, селища Мельнице-Подільської селищної ради і належить закладу на правах оперативного управління. Здійснюючи право оперативного управління, Заклад володіє, користується та розпоряджається закріпленим за ним майном, вчиняючи щодо нього дії, що не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту, за погодженням із Засновником.

Згідно з пунктом 6.6. Статуту навчальний заклад є бюджетною неприбутковою організацією.

Аналіз вищеописаних доказів дає підстави для висновку про те, що Вигодський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів не є суб`єктом господарювання в розумінні положень статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», оскільки цей заклад освіти знаходиться у комунальній власності та є бюджетною неприбутковою організацією.

Відповідно до процитованих вище положень статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання - зареєстрована в установленому законодавством порядку юридична особа України або іншої держави незалежно від її організаційно-правової форми та форми власності, яка здійснює господарську діяльність, крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також фізична особа - підприємець, у тому числі інвестор, що є стороною угоди про розподіл продукції відповідно до Закону України "Про угоди про розподіл продукції", його підрядник, субпідрядник, постачальник та інший контрагент, що виконує роботи, передбачені угодою про розподіл продукції, на підставі договорів з інвестором.

Діяльність Вигодського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. не підпадає під ознаки господарської діяльності, в значенні чинного на час виникнення спірних правовідносин Господарського кодексу України (суб`єктом господарювання є, зокрема юридична особа, яка займається господарською діяльністю, тобто діяльністю у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність), та відповідно, в розумінні Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, враховуючи вищезазначені правові норми та проаналізувавши матеріали даної справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що Вигодський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів не може бути особою, відповідальною за наднормативний викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу зі стаціонарних джерел викидів, оскільки не є суб`єктом господарювання у розумінні положень статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (в редакції Закону №124-IX від 20.09.2019, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, однак, помилково не було враховано судом першої інстанції при ухваленні судового рішення, яке оскаржується.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи мотиви, викладені у даній постанові, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про скасування рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2025 року у справі №921/133/25 з ухваленням нового рішення про відмову у позові у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки аргументам апеляційної скарги стосовно неправильного застосування судом першої інстанції Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане та керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вигодського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. б/н від 20.08.2025 (вх. № 01-05/2560/25 від 20.08.2025) задовольнити.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2025 року у справі №921/133/25 скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя Т.Б. Бонк

Суддя Г.В. Орищин