ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"09" лютого 2026 р. Справа№ 910/6807/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Тавріда Електрик Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 про прийняття звіту у справі №910/6807/21 (судя Паламар П.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Тавріда Електрик Україна" до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", про стягнення банківського вкладу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 800000 доларів США та 2023836,97 грн,

ВСТАНОВИВ наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 прийнято звіт Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про виконання рішення у справі №910/6807/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Тавріда Електрик Україна" до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про стягнення банківського вкладу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 800000 доларів США та 2023836,97 грн.

Не погодившись із даною ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду.

Розглянувши апеляційну скаргу, додані до неї матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Пп.7 п.2 ч.2 ст.4 Закону "Про судовий збір" встановлено ставку судового збору за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарг на всі без винятку ухвали суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, відповідно до викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 915/955/15 висновку про правильне застосування підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", положення цієї норми, якою передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 24.07.2020 у справі №911/4241/15.

Зазначений правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.05.2018 у справі № 915/955/15 і вказаний висновок підтриманий сталою практикою Верховного Суду (постанови від 30.01.2020 у справі №161/7783/19, від 16.02.2020 у справі №337/4898/18, від 01.11.2019 у справі №569/11098/18, ухвали від 05.03.2020 у справі №916/310/16, від 17.04.2020 у справі №922/3503/16, від 14.02.2020 у справі №50/311-б, від 02.09.2020 у справі № 916/1816/17 тощо).

Отже, судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 про прийняття звіту у справі №910/6807/21 складає 3 328,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2026) та з урахуванням застосування коефіцієнту 0, 8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі, тобто 2 662,40 грн.

Доказів сплати судового збору скаржником не подано.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати скаргу скаржнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу підлягає залишенню без руху.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до положень статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Тавріда Електрик Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 про прийняття звіту у справі №910/6807/21 залишити без руху.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Тавріда Електрик Україна" усунути встановлений при поданні апеляційної скарги недолік шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений вище строк, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук