ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" лютого 2026 р.Справа № 924/517/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Нечаюк А.О., розглянувши матеріали заяви (вх.№ 05-08/262/26 від 23.01.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю ''Хмельницькенергозбут'' про розстрочення виконання рішення

за позовом керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Деражнянської міської ради, Хмельницька область, м. Деражня

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю ''Хмельницькенергозбут'', м. Хмельницький

2) Комунального некомерційного підприємства ''Деражнянська міська багатопрофільна лікарня'' Деражнянської міської ради, Хмельницька область, м. Деражня

про визнання недійсною додаткової угоди №9 від 01.09.2023 до договору за №20700057 від 27.12.2022;

визнання недійсною додаткової угоди №11 від 30.11.2023 до договору за №20700057 від 27.12.2022;

стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ''Хмельницькенергозбут'' на користь Деражнянської міської ради 80 867,13 грн., перераховані за товар, який не отримано відповідно до умов Договору №20700057 від 27.12.2022.

За участі:

від Деражнянської міської ради - не з`явився

від Товариства з обмеженою відповідальністю ''Хмельницькенергозбут'' - не з`явився

від Комунального некомерційного підприємства ''Деражнянська міська багатопрофільна лікарня'' Деражнянської міської ради - не з`явився

прокурор - Мельничук М.М. згідно службового посвідчення № 080623 від 07.03.2025

В судовому засіданні оголошено скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвалу.

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Хмельницької області перебувала справа №924/517/25 за позовом керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Деражнянської міської ради, Хмельницька область, м. Деражня до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю ''Хмельницькенергозбут'', м. Хмельницький 2) Комунального некомерційного підприємства ''Деражнянська міська багатопрофільна лікарня'' Деражнянської міської ради, Хмельницька область, м. Деражня про визнання недійсною додаткової угоди №9 від 01.09.2023 до договору за №20700057 від 27.12.2022; визнання недійсною додаткової угоди №11 від 30.11.2023 до договору за №20700057 від 27.12.2022; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ''Хмельницькенергозбут'' на користь Деражнянської міської ради 80 867,135 грн., перераховані за товар, який не отримано відповідно до умов Договору №20700057 від 27.12.2022., за результатами якої 29.09.2025 року ухвалено рішення.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю ''Хмельницькенергозбут'' на користь Деражнянської міської ради кошти в сумі 80867,13 грн.; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю ''Хмельницькенергозбут'' на користь Хмельницької обласної прокуратури 4542,00 грн. судового збору; стягнуто з комунального некомерційного підприємства ''Деражнянська міська багатопрофільна лікарня'' Деражнянської міської ради 4542,00 грн. судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14 січня 2026 року рішення від 29 вересня 2025 року залишено без змін.

23.01.2026 через систему ''Електронний суд'' від Товариства з обмеженою відповідальністю ''Хмельницькенергозбут'' надійшла заява про розстрочення виконання рішення на один рік з дня його ухвалення.

Ухвалою суду від 28.01.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ''Хмельницькенергозбут'' про розстрочення виконання рішення прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 17.02.2026; запропоновано прокуратурі та Деражнянській міській раді надати письмову позицію з приводу заяви ТОВ ''Хмельницькенергозбут'' про розстрочення виконання судового рішення.

04.02.2026 на виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.09.2025 видано накази.

04.02.2026 через систему ''Електронний суд'' від представника ТОВ ''Хмельницькенергозбут'' надійшла зава у якій заявник подав графік виконання рішення суду, як на підтвердження виконання своїх зобов`язань та зазначив, що судовий збір в сумі 4 542,00 грн. зобов`язується оплатити не пізніше 25 лютого 2026 року.

09.02.2026 від керівника Летичівської окружної прокурати надійшли заперечення на заяву ТОВ ''Хмельницькенергозбут'' про розстрочення виконання рішення суду.

В поданих запереченнях прокурор зазначає, що заявником не надано жодних підтверджуючих документів щодо руху коштів на рахунку , які б підтверджували скрутне матеріальне становище заявника.

Прокурор зауважує, що скрутне фінансове становище заявника, наявність заборгованості інших суб`єктів господарювання перед ТОВ ''Хмельницкенергозбут'' та наявність судової справи про стягнення заборгованості на користь заявника є результатом господарської діяльності, а тому не є достатніми підставами для розстрочення судового рішення.

У судове засідання 17.02.2026 стягувач, заявник та відповідач 2 не забезпечили явку своїх представників, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Прокурор позицію викладену в запереченнях підтримав, просив суд відмовити у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду згідно приписів ст. 331 ГПК України.

Розглянувши у судовому засіданні заяву ТОВ ''Хмельницькенергозбут'' про розстрочення виконання рішення суду, заслухавши пояснення прокурора, суд встановив наступне:

В обґрунтування поданої заяви про розстрочення виконання рішення у справі ТОВ ''Хмельницькенергозбут'' посилається на те, що:

- з початку 2022 року і на сьогоднішній день заборгованість перед Товариством, побутових та юридичних споживачів постійно зростає. Товариство не має змоги протягом тривалого часу акумулювати достатній обсяг коштів для належного розрахунку з Деражнянською міською радою згідно рішення суду по справі № 924/517/25;

- Господарським судом міста Києва розглядається справа № 910/14988/23 за позовом ТОВ ''Хмельницткенергозбут'' до ДП ''Гарантований покупець'' про стягнення 45 871 872,22 грн.;

- на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС знаходиться понад 23 виконавчих провадження про стягнення з юридичних осіб на користь ТОВ ''Хмельницькенергозбут'' заборгованості та 396 виконавчих провадження про стягнення з фізичних осіб заборгованості в сумі 3 424 600,09 грн.

- станом на 01.09.2025 p, збиток компанії склав 11 791 000,00 грн.

- товариство зобов`язується погасити наявну заборгованість шляхом отримання коштів від ДП ''Гарантований покупець'', а також споживачів- боржників Товариства.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України ''Про судоустрій та статус суддів'' судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року по справі № 11-рп/2012).

Господарським процесуальним законодавством передбачено механізм розстрочення виконання рішення за наявності певних умов.

Так, за приписами ч., ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вказані норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Розстрочення це виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Разом з тим, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Так, розстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Особа, яка подала заяву про розстрочення або відстрочення виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, тобто тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про розстрочку виконання рішення. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 74-79 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Суд зауважує, що враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесено, ''легітимні сподівання'' на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить ''майно'' цієї особи, то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити:

1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами;

2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація ''потерпілій стороні'' за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми;

3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як ''потерпілої сторони'';

4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Суд враховує, що заявником не доведено можливості виконати рішення суду у справі, за умови надання розстрочення/відстрочення виконання (як про це зазначено у заяві), а розстрочка виконання судового рішення порушить оптимальний баланс поряд з інтересами відповідача, інтересів позивача, який отримає належну йому за рішенням суду суму вже значно знеціненими.

Суд враховує, що за рішенням суду від 29.09.2025 з відповідача стягнуто кошти перераховані за товар, який не отримано відповідно до умов договору, рішення суду набрало законної сили 14.01.2026, проте заявником не надано доказів того, що від дати набрання рішенням законної сили до дати розгляду заяви про розстрочення виконання рішення ним вживались будь-які заходи для виконання рішення суду.

Посилання боржника на наявність у нього кредиторської заборгованості, на підтвердження чого він посилається на справу № 910/14988/23, суд сприймає критично, оскільки не можна ставити в залежність виконання рішення суду від іншої господарської справи, яка ніяким чином не пов`язана зі стягувачем. Існуюча господарська справа з іншим предметом і з іншими сторонами, не є належною підставою для розстрочки виконання рішення суду, оскільки зазначені докази не підтверджують факт складного фінансового стану заявника.

Розстрочивши виконання рішення, суд не стимулює процедуру погашення заборгованості, а сприяє відповідачу в подальшому порушувати свої зобов`язання, оскільки надана розстрочка істотно б порушувала майнові інтереси позивача внаслідок надзвичайно тривалого перенесення терміну виконання зобов`язання відповідача у спірних правовідносинах.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про надання розстрочення необхідно врахувати, що спір у даній справі виник саме з вини відповідача у зв`язку із визнанням недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів в сумі 80867,13 грн., перерахованих за товар, який не отримано відповідно до умов договору.

Також при розгляді заяви суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, а також його дії з часу виникнення заборгованості, зобов`язання по сплаті залишаються не виконаними впродовж тривалого часу.

Вирішуючи питання щодо розстрочення виконання судового рішення суд враховує і те, що судове рішення ухвалено ще 29.09.2025.

Саме відповідач подав апеляційну скаргу у зв`язку із власною незгодою з винесеним рішенням суду. Апеляційне провадження тривало до 14.01.2026 і лише 04.02.2026 на виконання рішення суду було видано наказ. Отже наказ суду було видано через значний проміжок часу після ухвалення рішення суду, що уже було фактичним відстроченням його виконання для боржника.

За даних обставин, проаналізувавши доводи заявника щодо розстрочення виконання судового рішення та надані в їх обґрунтування докази, суд не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення суду в даній справі.

Враховуючи вищеописане, з урахуванням балансу інтересів сторін, враховуючи розмір стягнення за рішенням, що не можна назвати значним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ''Хмельницькенергозбут'' (вх.№ 05-08/262/26 від 23.01.2026) про розстрочення виконання рішення суду від 29.09.2025

Положеннями ч.7 ст.331 ГПК України визначено, що про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ''Хмельницькенергозбут'' (вх.№ 05-08/262/26 від 23.01.2026) про розстрочення виконання рішення суду від 29.09.2025 відмовити.

Ухвала набрала законної сили негайно після її оголошення 17.02.2026 та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повну ухвалу складено 18.02.2026.

Суддя В.В. Димбовський