ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м. Чернівці

09 лютого 2026 року Справа № 926/4304/25

За позовом Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради (58029, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 176, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал Буд-2020» (58013, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 75, )

про стягнення неустойки в розмірі 2 315 617,25 грн,

Суддя І.В. Марущак

Секретар судового засідання Л.В. Терещенко

представники:

від позивача Філіп М.О.;

від відповідачів адвокат Севостьянчик Є.С.

СУТЬ СПОРУ: Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал Буд-2020» про стягнення 2 015 444,60 грн пені та 300 172,65 грн штрафу за порушення зобов`язання за договором підряду № 315 від 03.07.2023.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, між Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсал Буд-2020» укладено договір підряду № № 315 від 03.07.2023 на капітальний ремонт дошкільного навчального закладу № 9 Чернівецької міської ради на проспекті Незалежності, 88 у м. Чернівці (заходи з підвищення енергоефективності). Договірна ціна робіт становить 28 614 000,00 грн.

Однак в порушення вимог пунктів 1.1, 5.1, 6.4.1 Договору відповідачем не було виконано зобов`язання щодо виконання робіт на загальну суму 4 288 180,80 грн у встановлений договором строк до 15.12.2024, внаслідок чого позивач нарахував відповідачу зазначені вище штрафні санкції.

Позивач скористався своїм правом на розірвання договору підряду в односторонньому порядку, передбаченому пунктом 6.1.5 Договору, та направив відповідачу повідомлення про розірвання договору та нарахування неустойки від 05.03.2025 № 23/01-12/1024, яку відповідач добровільно не сплатив, що стало підставою для звернення до суду з указаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025 вказану позовну заяву передано до провадження судді Марущака І.В.

Ухвалою від 19.12.2025 позовну заяву Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради залишено без руху через її не відповідність вимогам пункту 2 частини першої статті 164 ГПК України та роз`яснено, що для усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду докази сплати судового збору в сумі 27 787,41 грн.

Після усунення недоліків позовної заяви суд ухвалою від 05.01.2026 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив загальне позовне провадження у справі, призначив підготовче засідання на 27.01.2026 та встановив відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу запропонував надати відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 20.01.2026 судове засідання за участю представника відповідача вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

20.01.2026 представником відповідача через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує.

26.01.2026 позивачем через систему «Електронний суд» подано заяву про зменшення позовних вимог, вх. № 314, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал Буд-2020» на користь Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради пеню в розмірі 42 881,80 грн та штраф у розмірі 300 172,65 грн за порушення зобов`язання за договором підряду № 315 від 03.07.2023.

Ухвалою від 27.01.2026 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 09.02.2026/, зобов`язано позивача надати суду детальний розрахунок суми пені до заяви про зменшення позовних вимог (із зазначенням періоду її нарахування та сум, на які нараховується пеня.

05.02.2025 Департаментом інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради через систему «Електронний суд» подано клопотання на виконання вимог ухвали від 27.01.2026, в якому зазначено, що у заяві про зменшення позовних вимог, поданій 26 січня 2026 року, було допущено технічну помилку та в наданому розрахунку в колонці «період розрахунку» замість цифр « 16.12.2024 16.12.2024» зазначено « 16.12.2024 16.12.2025». до клопотання додано розрахунок суми пені до заяви про зменшення позовних вимог від 26.01.2026.

06.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал Буд-2020» через систему «Електронний суд» надійшла заява про залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України та стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат на правову допомогу в сумі 12 750,00 грн.

В обґрунтування поданих клопотань про залишення позову без розгляду та відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу зазначає, що в провадженні Господарського суду Чернівецької області перебуває справа № 926/3872/25 (суддя Ярошенко В.П.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Універсал Буд 2020» до Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради про визнання недійсним правочину щодо одностороннього розірвання договору підряду № 315 від 03.07.2023 на капітальний ремонт дошкільного навчального закладу № 9 на проспекті Незалежності, 88 у м. Чернівці та стягнення заборгованості у розмірі 5 748 387,52 грн.

Ще 26.11.2025 року Департаментом інфраструктури та благоустрою Чернiвецької міської ради у справі № 926/3872/25 було подано зустрічну позовну заяву, яка містить вимогу: «Стягнути з Товарисвта з обмеженою відповідальністю «Універсал Буд-2020» на користь Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради неустойку у розмірі 3 730 716, 65 грн, з яких пеня у розмірі 3 430 544, 00 грн та штраф у розмірі 300 172, 65 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 28.11.2025 у справі № 926/3872/25 зустрічну позовну заяву було повернуто позивачу.

04.12.2025 Департаментом інфраструктури та благоустрою Чернiвецької міської ради подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.11.2025 по справі №926/3872/25. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.01.2026 р. по справі №926/3872/25 апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.11.2025 у справі №926/3872/25 скасовано, а справу №926/3872/25 направлено до Господарського суду Чернівецької області для вирішення питання про прийняття зустрічного позову.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 21.01.2026 у справі №926/3872/25 зустрічну позовну заяву Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальність «Універсал Буд 2020» про стягнення неустойки в розмірі 3 730 716,65 грн прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Отже, у провадженні Господарського суду Чернівецької області знаходиться справа №926/3872/25 із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і дана справа №926/4304/25.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 130 ГПК України просить судові витрати покласти на позивача.

До клопотання додано докази на підтвердження розміру судових витрат, які має понести відповідач у зв`язку з розглядом справи: договір про надання правничої допомоги №03/04 від 03.04.2025, додаткову угоду №1 від 03.11.2025 до договору про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг від 28.01.2026.

09.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал Буд-2020» через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати за надані послуги з професійної правничої допомоги під час розгляду справи № 926/4304/25 в сумі 12 750,00 грн.

09.02.2026 від Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради через систему «Електронний суд» надійшла заява про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Водночас Департаментом подано заперечення на клопотання відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу з огляду на те, що по-перше, звернення до суду із тими чи іншими вимогами є диспозитивним правом позивача, передбачене нормами процесуального закону. Дійсно, у провадженні господарського суду перебуває справа № 926/3872/25, де ухвалою від 21.01.2026 було прийнято зустрічну позовну заяву Департаменту щодо стягнення неустойки в розмірі 3 730 716, 65 грн. Зустрічні позовні вимоги були прийняті після скасування постановою Західного апеляційного Господарського суду 08.01.2026 попередньої ухвали про повернення зустрічної позовної заяви від 28.11.2025 у вказаній справі. Наголошує, що період нарахування пені по договору № 315 від 03.07.2023 починався 16.12.2024. На момент подання апеляційної скарги Департамент не знав та не міг знати який буде результат її розгляду. Саме тому, з метою недопущення пропуску строків позовної давності Департаментом і була подана дана позовна заява 16.12.2025. Звертає увагу, що апеляційне провадження щодо оскарження ухвали Господарського суду Чернівецької області від 28.11.2025 було відкрито лише 09.12.2025. Таким чином, на момент подачі даної позовної заяви щодо стягнення на користь Департаменту з Товариства неустойки у розмірі 2 315 617,25 грн (16.11.2025) у провадженні судів не перебувало інших позовних вимог Департаменту до Товариства з тим самим предметом та з тих самих підстав, а, отже, дії Департаменту є послідовними, логічними та обґрунтованими.

По-друге, заявлені судові витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та значно завищеними, оскільки відповідачем не подано ні детального розрахунку понесених судових витрат та не додано жодного платіжного документа, який б підтверджував перерахування відповідачем його адвокату відповідної суми адвокатських витрат. Більше того, справа № 926/4304/25 є максимально наближеною до справи № 926/3872/25, а тому заявлені адвокатом 3 години для вивчення відповідних матеріалів та подання відповідного відзиву є значно завищеними. Також попереднє засідання суду не відбулось в достатній мірі у зв`язку із неможливістю налагодження коректної роботи підсистеми відеоконференцзв`язку, а тому безпідставним є і внесення адвокатом відповідача найменування послуги щодо забезпечення представництва інтересів у судовому засіданні 27.01.2026.

Присутні в засіданні 09.02.2026 представник позивача просив долучити до матеріалів справи розрахунок суми пені згідно заяви про зменшення позовних вимог, прийняти до розгляду заву про зменшення позовних вимог від 26.01.2026, підтримав подану ним заяву про залишення позову без розгляду, проти задоволення заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу заперечив з підстав, викладених ним у запереченнях на вказану заяву.

Представник відповідача просив долучити до матеріалів справи докази понесених витрат на правову допомогу, підтримав заяву про залишення позову без розгляду, судові витрати покласти на позивача.

Суд ухвалив долучити до матеріалів справи подані сторонами розрахунок суми пені до заяви про зменшення позовних вимог, докази на підтвердження понесених відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи та заперечення на заяву про відшкодування витрат на правову допомогу.

Розглянувши заяву про зменшення позовних вимог, вх. № 314 від 26.01.2026, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 14 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно частин другої та третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви (ч. 3 ст. 46 ГПК України).

При цьому, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі (частина п`ята статті 46 ГПК України).

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 2 015 444,60 грн пені та 300 172,65 грн штрафу за порушення зобов`язання за договором підряду № 315 від 03.07.2023

В заяві про зменшення позовних вимог від 26.01.2026, вх. № 314 позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 42 881,80 грн та штраф у розмірі 300 172,65 грн за порушення зобов`язання за договором підряду № 315 від 03.07.2023.

Тобто позивачем зменшено кількісні показники за тією ж самою вимогою розмір пені, а фактично зменшено загальну ціну позову. При цьому суд зазначає, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, залишилися незмінними.

За таких обставин, враховуючи, що заява про зменшення позовних вимог, вх. № 314 від 26.01.2026 подана у підготовчому провадженні, до неї додано докази надіслання її відповідачу, підстав для відмови у прийнятті заяви про збільшення розміру позовних вимог відсутні, суд вирішив прийняти її до розгляду.

Розглянувши заяву позивача про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд установив, що заява про залишення позову без розгляду подана до початку розгляду справи № 926/4304/25 по суті, підписана представником позивача, обмежень щодо правомочностей представника судом не встановлено.

Пунктом п`ятим частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що: «Суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду».

За змістом частин другої, третьої статті 226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету. Ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, оскільки позов про стягнення 42 881,80 грн пені та 300 172,65 грн штрафу за порушення зобов`язання за договором підряду № 315 від 03.07.2023 залишається без розгляду на підставі заяви позивача, то у суду відсутні підстави для повернення сплаченої ним суми судового збору в частині зменшених позовних вимог.

Відтак витрати по сплаті судового збору за подання позову (з урахуванням зменшених позовних вимог) слід залишити за позивачем.

Щодо витрат зі сплати судового збору у зв`язку із зменшенням позовних вимог суд зазначає, що у разі зменшення розміру позовних вимог сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Клопотання про повернення судового збору позивачем не подавалось.

Розглянувши заяву відповідача про залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 925/1152/21, пунктом 3 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З системного аналізу положень зазначеної норми вбачається, що для залишення позову без розгляду за вказаних підстав необхідна одночасна наявність наступних умов:

- наявність провадження з аналогічного спору в цьому або іншому суді;

- спір між тими самими сторонами;

- спір про той самий предмет;

- спір з тих самих підстав.

Отже, наявність всіх вищевказаних ознак тотожності спорів тягне за собою наслідки у вигляді залишення позову без розгляду.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 23.09.2024 у справі № 367/8869/23 залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення по суті спору у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи.

Необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема, залишати позов без розгляду.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

У матеріальному розумінні предмет позову це річ, щодо якої виник спір.

У свою чергу, підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15 (провадження № 14-58цс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Враховуючи викладене вище, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за суб`єктним складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду, такі позови є тотожними і в такому разі суд залишає позов без розгляду з дотриманням правового механізму.

У свою чергу, нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема залишати позов без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, суд дійшов висновку, що спір, що розглядається Господарським судом Чернівецької області в справі № 926/3872/25 є тотожним спору, що розглядається у справі № 926/4304/25.

Так, сторонами спору в справі № 926/3872/25 (зустрічний позов) та справі № 926/4304/25 є Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал Буд-2020»; підставами обох позовів є порушення вимог пунктів 1.1, 5.1, 6.4.1 договору підряду № 315 від 03.07.2023, а саме відповідачем не було виконано зобов`язання щодо виконання робіт на загальну суму 4 288 180,80 грн у встановлений договором строк до 15.12.2024; предметом вказаних спорів є стягнення пені та штрафу за порушення зобов`язання за договором підряду № 315 від 03.07.2023.

Суд зазначає, що предметом спору в справі № 926/3872/25 є стягнення пені в сумі 3 430 544,60 грн та 300 172,65 грн штрафу, натомість у справі № 926/4304/25 2 015 444,60 грн пені та 300 172,65 грн штрафу. Отже, у вказаних справах тотожними є суми штрафу, однак різняться суми пені. Проте зазначений факт не впливає на кваліфікацію позовів як тотожні, оскільки період нарахування пені в справі, що розглядається, частково співпадає з періодом нарахування пені в справі № 926/3872/25, а саме:

1) у справі № 926/3872/25 періодом нарахування пені є 16.12.2024 05.03.2025;

2) у справі № 926/4304/25 періодом нарахування пені є 16.12.2024 31.01.2025, згідно змінених позовних вимог 16.12.2024 (один день).

З огляду на викладене, обставини, наведені відповідачем у заяві про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 226 ГПК України є доведеними, у зв`язку з чим вказана заява підлягає задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених відповідачем судових витрат до заяви додано договір про надання правничої допомоги№03/04 від 03.04.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсал Буд-2020» та адвокатом Севостьянчиком Євгенієм Сергійовичем, додаткову угод у№1 від 03.11.2025 до договору про надання правничої допомоги, Акт приймання-передачі наданих послуг від 28 січня 2026 року за договором про надання правничої допомоги, платіжну інструкцію № 3434 від 06.02.2026.

Відтак станом на дату подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу відповідачем понесено витрати на правову допомогу в сумі 12 750,00 грн.

Процедура розгляду заяви про розподіл судових витрат у випадку залишення позовної заяви без розгляду має здійснюватися з урахуванням особливостей, визначених частиною п`ятою статті 130 ГПК України.

Так, за приписами частини 5 статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, відповідач може заявити вимогу про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги за рахунок позивача, який ініціював судовий спір, а надалі позов був залишений без розгляду.

При компенсації правничих витрат відповідача у справі за рахунок позивача із застосуванням частини п`ятої статті 130 ГПК України має бути встановлена необґрунтованість дій сторони, пов`язаних з розглядом справи, та необхідність понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в порушеній позивачем справі (необхідність ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, подання відзиву відповідачем у справі, участь адвоката в судових засіданнях, вчинення дій щодо збирання доказів та інше).

Таким чином, компенсація витрат позивачем за надану правничу допомогу відповідачу у випадку залишення позову без розгляду здійснюється з дотриманням загальних процесуальних гарантій щодо розподілу судових витрат в порядку ч. 5 ст. 130 ГПК України.

Слід зазначити, що Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які встановлювали б критерії визначення необґрунтованості дій позивача в контексті застосування частини п`ятої статті 130 ГПК України, однак очевидно, що під такими діями не можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав; близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.07.2021 у справі №910/13025/19, від 02.09.2021 у справі №922/2568/20, від 23.12.2021 у справі №910/16777/20.

Так, відповідно до приписів частини 5 статті 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема:

- чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов;

- чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору;

- чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача;

- чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Близька за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 24.03.2021 у справі №922/2157/20, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17, від 19.04.2021 у справі №924/804/20.

При цьому як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.09.2023 у справі №910/3063/23 принцип рівності господарського судочинства (ст. 13 ГПК України) передбачає обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (частина 3 статті 13 та частина 1 статті 74 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у провадженні Господарського суду Чернівецької області (суддя Ярошенко В.П.) перебуває справа № 926/3872/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Універсал Буд 2020» до Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради про визнання недійсним правочину щодо одностороннього розірвання договору підряду № 315 від 03.07.2023 на капітальний ремонт дошкільного навчального закладу № 9 на проспекті Незалежності, 88 у м. Чернівці та стягнення заборгованості у розмірі 5 748 387,52 грн.

26.11.2025 Департаментом інфраструктури та благоустрою Чернiвецької міської ради у вказаній справі було подано зустрічну позовну заяву про стягнення з Товарисвта з обмеженою відповідальністю «Універсал Буд-2020» неустойки у розмірі 3 730 716, 65 грн, з яких пеня у розмірі 3 430 544, 00 грн та штраф у розмірі 300 172, 65 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 28.11.2025 у справі № 926/3872/25 зустрічну позовну заяву було повернуто позивачу.

04.12.2025 Департаментом інфраструктури та благоустрою Чернiвецької міської ради подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.11.2025 по справі №926/3872/25. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.01.2026 р. по справі №926/3872/25 апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.11.2025 у справі №926/3872/25 скасовано, а справу №926/3872/25 направлено до Господарського суду Чернівецької області для вирішення питання про прийняття зустрічного позову.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 21.01.2026 у справі №926/3872/25 зустрічну позовну заяву Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальність «Універсал Буд 2020» про стягнення неустойки в розмірі 3 730 716,65 грн прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

За таких обставин суд погоджується з доводами представника позивача про те, що на момент подання апеляційної скарги Департамент не знав та не міг знати, який буде результат її розгляду, відтак з метою недопущення пропуску строків позовної давності з вимогами про стягнення пені, період нарахування якої по договору № 315 від 03.07.2023 починався 16.12.2024, Департаментом і була подана дана позовна заява 16.12.2025 у справі № 926/4304/25.

Враховуючи обставини справи та підстави, судом не встановлено необґрунтованості дій позивача щодо звернення до господарського суду з указаним позовом, як не встановлено зловживання процесуальними правами.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 28.11.2025 зустрічну позовну заяву було повернуто позивачу, відтак задля можливості заявлення позовних вимог, що враховуватимуть ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, виходячи з обставин, які склалися під час розгляду справи №926/3872/25, позивач пред`явив позов у справі № 926/4304/25, який у подальшому просив залишити без розгляду.

В обґрунтування вимог заяви про відшкодування витрат на правову допомогу представник відповідача посилався та на можливість визнання поважними причин пропуску строку для звернення позивача до суду з указаним позовом.

Суд зазначає, що визнання чи невизнання поважними причин пропущення позовної давності належить до дискреційних повноважень суду та підлягає доказуванню, а, отже, позивачу не було гарантовано можливість захисту свого порушеного права у зв`язку зі спливом строків давності.

Реалізація позивачем своїх процесуальних прав, зокрема, таких як звернення до суду з позовом за захистом свої порушених чи оспорюваних прав, а в подальшому подання заяви про залишення позову без розгляду, не є самостійною, безумовною підставою, яка свідчить про необґрунтованість дій позивача.

На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та підстави, що спонукали позивача звернутись з указаним позовом та заявою про залишення позову без розгляду, суд приходить до висновку про відсутність необґрунтованих дій позивача щодо звернення до господарського суду з таким позовом, як і не встановлення зловживання позивачем процесуальними правами, відтак у задоволенні вимог відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.

Оскільки суд відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу по суті, судом не дається оцінка їх співмірності зі складністю справи та обсягом наданих послуг.

Керуючись статтями 2, 7, 13, 14, 130, 182, 183, 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти до розгляду заяву про зменшення позовних вимог, вх. № 314 від 26.01.2026.

2. Позов Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал Буд-2020» про стягнення 42 881,80 грн пені та 300 172,65 грн штрафу за порушення зобов`язання за договором підряду № 315 від 03.07.2023 залишити без розгляду.

3. У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал Буд-2020» адвоката Севостьянчика Є.С. про стягнення витрати на професійну правничу допомогу від 06.02.2026 вх. № 489 відмовити.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню окремо від рішення суду в порядку та строк, передбачені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 12 лютого 2026 року.

Суддя І.В. Марущак