ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"18" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4940/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОЛОГ ТД
до Виробничо-комерційної фірми КВАРЦ (приватна форма власності)
про стягнення 1504689,94грн
Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Проць Т.В., на підтвердження повноважень якої надано ордер серії ВС № 1421875 від 08.12.2025, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги від 09.08.2023 № 09/08/23.
Ухвалою від 16.12.2025 суд визнав справу малозначною і відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без призначення засідань.
30.12.2025 відповідач подав відзив.
02.01.2026 позивач подав відповідь на відзив.
Рішенням від 10.02.2026 суд визнав позовні вимоги обгрунтованими, але скористався своїм правом і зменшив розмір пені. З огляду на викладене, суд вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Виробничо-комерційної фірми КВАРЦ (приватна форма власності) (код 21034486, с. Малодолинське м. Чорноморськ Одеської області, вул. Паромна, 11а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОЛОГ ТД (код 32483640, м. Львів, вул. Зелена, 290а) 638640грн основного боргу, 192613,79грн пені, 167838,63грн інфляційних, 56165,33грн 3% річних та 14224,44грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю ПРОЛОГ ТД (код 32483640, м. Львів, вул. Зелена, 290а) з державного бюджету 3831,84 грн судового збору, сплаченого платіжною інструкцією від 05.12.2025 № 1129.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

12.02.2026 позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача 25552,50грн витрат на правничу допомогу. До заяви додано Договір про надання правничої допомоги від 09.08.2023 № 09/08/23, Додаток №6 до Договору про надання правничої допомоги, Рахунки на оплату, Акт наданих послуг від 11.02.2026, Акт наданих послуг від 14.01.2026, Акт наданих послуг від 16.12.2025, Детальний опис робіт, Платіжна інструкція 22 від 21.01.26, Платіжна інструкція 75 від 12.02.2026, Платіжна інструкція 1161 від 17.12.2025.

Позивач зазначає, що у відповіді на відзив він зазначив, що він залишає за собою право подати остаточний розрахунок та відповідні докази на підтвердження розміру понесених судових витрат на оплату послуг правничої допомоги протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Згідно з ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Першою заявою по суті від позивача є позовна заява. Відповідно в ній позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції становить 56500грн.

В заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить стягнути 25552,50грн витрат на правничу допомогу, тобто майже вдвічі менше.

Відповідно до ч. 7 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Позивач зазначає, що він просить стягнути меншу суму витрат на правничу допомогу оскільки відповідач визнав основний борг і справа розглядалась в спрощеному позовному провадженні без засідань.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд виходить з наступного.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У частині 2 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (частина 4 статті 126 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як встановлено судом на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав до суду договір від 09.08.2023 № 09/08/23 про надання правничої допомоги, укладений між адвокатом Проць Т.В. та позивачем.

Згідно з п.1.1 договору про надання правничої допомоги від 09.08.2023, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу: представництво в усіх установах, судах, банківських установах, правоохоронних органах, органах дізнання та досудового слідства з усіх питань, пов`язаних з захистом прав та охоронюваних законом інтересів замовника.

Відповідно до п. 3.2 розмір гонорару та порядок його сплати встановлюється додатком до цього договору.

04.12.2025 укладено додаток № 6 до договору, відповідно до якого адвокат надає позивачу правничу допомогу в справі про стягнення з Виробничо-комерційної фірми КВАРЦ (приватна форма власності) заборгованості за договором поставки № 1902-1х/2020 від 19.02.2020.

В п. 2.2 додатку № 6 зазначено, що погодинна ставка виконавця становить гривневий еквівалент 50 доларів США за офіційним курсом НБУ на день виставлення рахунку.

Позивачем і адвокатом підписано три акти наданих послуг:

1) № 11/02/26 від 11.02.2026 на суму 3231,75грн, в якому зазначено про надання таких послуг:

- Підготування та подання заяви про стягнення судових витрат - 1год- 2154,50грн

- Підготування та подання заяви про повернення з державного бюджету судового збору 0,5 год - 1077,25грн.

2) № 14/01/26 від 14.01.2026 на суму 6477грн підготування та подання відповіді на відзив 3 год- 6477грн.

3) № 16/12/25 від 16.12.2025 на суму 15843,75грн збір і аналіз документів та інформації, аналіз норм чинного законодавства та судової практики, розрахунок боргу, підготування позовної заяви 7.5 годин.

Також позивачем надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом від 11.02.2026, який підписаний лише адвокатом.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Таким чином, зазначені в акті від 11.02.2026 «Підготування та подання заяви про стягнення судових витрат» це є фактично доказами щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому такі витрати не підлягають відшкодуванню.

Відповідач не подавав заперечень щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Суд зауважує, що в даній справі, позовні вимоги визнані обгрунтованими, але суд скористався своїми дискреційними повноваженнями, наданими ч. 3 ст. 551 ЦК України, і зменшив розмір пені.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Суд враховує, що згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

В даній справі, зменшення розміру пені відбулося з огляду на застосування судом положень статті 551 ЦК України, а не через відсутність за відповідачем обов`язку відшкодувати заявлені в позові матеріальні вимоги. Таким чином, спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, тому суд вважає, що наявні правові підстав для покладення на нього обов`язку відшкодувати витрати позивача на правову допомогу.

За таких обставин, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи приписи статті 129 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідача витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 23398грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 130, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву позивача про стягнення 25552,50грн витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Виробничо-комерційної фірми КВАРЦ (приватна форма власності) (код 21034486, с. Малодолинське м. Чорноморськ Одеської області, вул. Паромна, 11а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОЛОГ ТД (код 32483640, м. Львів, вул. Зелена, 290а) 23398грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи №916/4940/25/25 в Господарському суді Одеської області.

3. В решті заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.02.2026

Суддя В.В. Литвинова