ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2026 р. Справа № 918/1098/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВІ Плюс"

про стягнення коштів у сумі 13 328 612 грн 40 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Свирид М.В., ордер ВК № 1200115 від 25.11.2025 р.;

від відповідача - Нікольченко Б.Б., ордер серія ВК № 1203223 від 16.12.2025 р.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

У судовому засіданні 9 лютого 2026 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВІ Плюс" (далі - відповідач), в якій просить стягнути вартість здійснених невід`ємних поліпшень в орендованому майні у розмірі 13 328 612 грн 40 коп.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме, сплачений судовий збір у розмірі 199 929 грн 19 коп. та витрати на проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 76 334 грн 40 коп. В позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, та який складається з судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 199 929 грн 19 коп. та з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн 00 коп.

До позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" долучено платіжну інструкцію від 26.11.2025 року № 3867 про сплату судового збору в сумі 199 929 грн 19 коп.

В позовній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" зазначено, що докази на підтвердження розміру понесених судових витрат, а саме, правничої допомоги, буде подано згідно із ст. 221 ГПК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таві Плюс" було укладено договори оренди нежитлового приміщення: договір № 210 від 27 квітня 2018 року, договір № 329 від 1 січня 2020 року, договір № 257 від 1 січня 2022 року та договір № 284 від 1 січня 2024 року. У процесі користування об`єктом оренди позивачем за згодою відповідача були здійснені невід`ємні поліпшення орендованого майна на суму 13 328 612 грн 40 коп., що підтверджується висновком будівельно-технічної експертизи від 3 жовтня 2025 року № 3. Як зазначає позивач, починаючи з літа 2025 року намагався вийти на стадію переговорів із відповідачем щодо відшкодування поліпшень, однак, відповідач жодним чином на контакт не йде. Натомість на адресу позивача направив претензію № 29 від 29 липня 2025 року, яка була отримана 4 серпня 2025 року. Відповіддю на вищезгадану претензію за вих. № 0808/1 від 8 серпня 2025 року з доказами направлення відповідачу було запропоновано врегулювати дане питання шляхом переговорів. Відповідь на претензію відповідач отримав 11 серпня 2025 року згідно треку відстеження листа № 768. Однак сторони згоди не дійшли, відповідач відмовився виплачувати вартість поліпшень. 9 жовтня 2025 року відповідачу було направлено повідомлення № 0910/1 про наявність будівельно-технічної експертизи, що стосуються вартості поліпшень, а також запропоновано врегулювати питання шляхом переговорів. Дане повідомлення отримано відповідачем 14 жовтня 2025 року, що підтверджується треком відстеження листа № 410. Однак, станом на 21 листопада 2025 року відповіді немає. Позивач такі дії відповідача розцінює як відмову від відшкодування поліпшень орендованого майна, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. М. Старицького, 50 А.

Ухвалою суду від 1 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі та призначено підготовче засідання на 22 грудня 2025 року.

16 грудня 2025 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнає. Зазначає, що за умовами договорів оренди, орендар мав право виконувати переобладнання та перебудову несучих стін та конструкцій тільки за письмовою згодою орендодавця. З огляду на вказане лист про початок робіт від 15 травня 2018 року не містить письмової згоди на проведення саме поліпшень орендованого майна. До того ж вказаний лист відсутній в документаціях відповідача, а відтак, є підстави вважати його недопустимим доказом після дослідження його оригіналу в судовому засіданні. Щодо тверджень позивача про допуск представників відповідача і власника (власника чого?) на територію орендованих приміщень та відсутності заперечень щодо здійснення поліпшень майна зауважує, що позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених тверджень. До того ж акти приймання-передачі орендованих приміщень, які підписувалися представниками орендаря та орендодавця не містять відомостей про зміну (поліпшення) орендованих приміщень або проведення будь-яких робіт в приміщеннях. Звертає увагу, що ч. 5 ст. 778 ЦК України прямо визначено, що якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. Таким чином, з огляду на викладене вище, відсутність у орендаря - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" письмової згоди уповноваженого представника орендодавця - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВІ ПЛЮС" не надає йому права на відшкодування вартості таких поліпшень.

19 грудня 2025 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

19 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою від 19.12.2025 року про забезпечення позову у справі № 918/1098/25, в якій на посилаючись на ст. 137 ГПК України, просило накласти арешт на майно, а саме, на склад та адмінбудівлі, що знаходяться за адресою: м. Рівне, вул. М. Старицького, 50 А, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАВІ Плюс" (, місцезнаходження юридичної особи: м. Рівне, вул. М. Старицького, 50 А) в межах суми 13 328 612 грн 40 коп.

22 грудня 2025 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із неможливістю з`явитися у судове засідання (відпустка до 04.01.2026 року).

Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року підготовче засідання відкладено на 12 січня 2026 року.

Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" від 19.12.2025 року про забезпечення позову у справі № 918/1098/25 задоволено та вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, а саме, на склад та адмінбудівлі, що знаходяться за адресою: м. Рівне, вул. М. Старицького, 50 А, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАВІ Плюс" (33024, м. Рівне, вул. Михайла Старицького, буд. 50А, ) в межах суми 13 328 612 грн 40 коп.

7 січня 2026 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання, в якому просив відкласти підготовче засідання на іншу дату у зв`язку з неможливістю з`явитися у судове засідання через зайнятість в Сарненському районному суді Рівненської області у кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 12 січня 2026 року підготовче засідання відкладено на 26 січня 2026 року.

Ухвалою суду від 26 січня 2026 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 9 лютого 2026 року.

Представник позивача у судовому засіданні 9 лютого 2026 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні 9 лютого 2026 року позов заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Таві Плюс" (далі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" (далі - Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 210 (далі - договір № 210), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування (оренду) частини нежитлових приміщень, а саме, складське приміщення загальною площею 870,0 кв.м. та офісне приміщення площею 102,0 кв.м., за адресою: м. Рівне, вул. М. Старицького, 50-А. Приміщення передаються в оренду з метою їх використання Орендарем для здійснення його господарської діяльності, в тому числі, але не виключно: збереження товарно-матеріальних цінностей, відкриття точок продажу продукції та товарів, здійснення виробництва продукції, розміщення обладнання для виробництва продукції, надання послуг, розміщення працівників Орендаря та з іншою метою, що не заборонена чинним законодавством України.

Відповідно до умов Договору № 210, а саме, п. 2.4. Орендар зобов`язується виконувати переобладнання та перебудову несучих стін та конструкцій тільки за письмовою згодою Орендодавця.

Умовами Договору № 210 (п. 2.5.) визначено, що все обладнання, встановлене Орендарем за його рахунок, яке стало невід`ємною частиною приміщень, та не може бути відокремлено без пошкоджень стін, підлоги та стелі переходить у власність Орендодавця після сплати його вартості Орендарю. При розірванні договору Орендодавець відшкодовує Орендарю всі витрати понесені останнім по капітальному ремонту об`єкта оренди. Вказані відшкодування повинні бути здійснені у двохмісячний термін після повернення об`єкта оренди Орендодавцю. Орендар використовує орендовані приміщення виключно за призначенням, вказаним в п. 1.1. договору. Використання приміщень для інших цілей дозволяється тільки за згодою Орендодавця.

На підтвердження передачі приміщення сторонами договору був складений 3 травня 2018 року Акт прийому-передачі нежитлового приміщення № 1, який є додатком до Договору № 210.

Згідно вказаного акту, орендоване приміщення передається у технічно справному стані і відповідає умовам Договору.

Строк оренди за Договором № 210 встановлений з 1 травня 2018 року по 31 грудня 2019 року.

В подальшому 1 січня 2020 року між сторонами було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 239 (далі - Договір № 239), за умовами якого в оренду було передано теж саме приміщення з тією самою метою.

Відповідно до умов Договору № 239, а саме, п. 2.4. Орендар зобов`язується виконувати переобладнання та перебудову несучих стін та конструкцій тільки за письмовою згодою Орендодавця.

Згідно п. 2.5. Договору № 239 Орендар має право проводити поточний ремонт та реконструкцію орендованих приміщень. Усі витрати, пов`язані з поточним ремонтом та реконструкцією несе Орендар.

Умовами Договору № 239 (п. 2.6.) визначено, що все обладнання, встановлене Орендарем за його рахунок, яке стало невід`ємною частиною приміщень, та не може бути відокремлено без пошкоджень стін, підлоги та стелі переходить у власність Орендодавця після сплати його вартості Орендарю. При розірванні договору Орендодавець відшкодовує Орендарю всі витрати понесені останнім по капітальному ремонту об`єкта оренди. Вказані відшкодування повинні бути здійснені у двохмісячний термін після повернення об`єкта оренди Орендодавцю. Орендар використовує орендовані приміщення виключно за призначенням, вказаним в п. 1.1. договору. Використання приміщень для інших цілей дозволяється тільки за згодою Орендодавця.

На підтвердження передачі приміщення сторонами договору був складений 1 січня 2021 року Акт приймання-передачі приміщень до Договору № 239.

Згідно вказаного акту, стан приміщень на момент передачі придатний для використання за призначенням, відповідає чинним технічним і санітарним нормам.

Строк оренди за Договором № 239 встановлений з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року.

1 січня 2022 року між сторонами було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 257 (далі - Договір № 257), за умовами якого в оренду було передано теж саме приміщення з тією самою метою.

Відповідно до умов Договору № 257, а саме, п. 2.4. Орендар зобов`язується виконувати переобладнання та перебудову несучих стін та конструкцій тільки за письмовою згодою Орендодавця.

Згідно п. 2.5. Договору № 257 Орендар має право проводити поточний ремонт та реконструкцію орендованих приміщень. Усі витрати, пов`язані з поточним ремонтом та реконструкцією несе Орендар.

Умовами Договору № 257 (п. 2.6.) визначено, що все обладнання, встановлене Орендарем за його рахунок, яке стало невід`ємною частиною приміщень та не може відокремлено без пошкоджень стін, підлоги та стелі переходить у власність Орендодавця після сплати його вартості Орендарю. При розірванні договору Орендодавець відшкодовує Орендарю всі витрати понесені останнім по капітальному ремонту об`єкта оренди. Вказані відшкодування повинні бути здійснені у двохмісячний термін після повернення об`єкта оренди Орендодавцю. Орендар використовує орендовані приміщення виключно за призначенням, вказаним в п. 1.1. договору. Використання приміщень для інших цілей дозволяється тільки за згодою Орендодавця.

На підтвердження передачі приміщення сторонами договору був складений 1 січня 2022 року Акт приймання-передачі приміщень до Договору № 257.

Згідно вказаного акту, стан приміщень на момент передачі придатний для використання за призначенням, відповідає чинним технічним і санітарним нормам.

Строк оренди за Договором № 257 встановлений з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2023 року.

1 січня 2024 року між сторонами було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 284 (далі - Договір № 284), за умовами якого в оренду було передано теж саме приміщення з тією самою метою.

Відповідно до умов Договору № 284, а саме, п. 2.4. Орендар зобов`язується виконувати переобладнання та перебудову несучих стін та конструкцій тільки за письмовою згодою Орендодавця.

Згідно п. 2.5. Договору № 284 Орендар має право проводити поточний ремонт та реконструкцію орендованих приміщень. Усі витрати, пов`язані з поточним ремонтом та реконструкцією несе Орендар.

Умовами Договору № 284 (п. 2.6.) визначено, що все обладнання, встановлене Орендарем за його рахунок, яке стало невід`ємною частиною приміщень та не може відокремлено без пошкоджень стін, підлоги та стелі переходить у власність Орендодавця після сплати його вартості Орендарю. При розірванні договору Орендодавець відшкодовує Орендарю всі витрати понесені останнім по капітальному ремонту об`єкта оренди. Вказані відшкодування повинні бути здійснені у двохмісячний термін після повернення об`єкта оренди Орендодавцю. Орендар використовує орендовані приміщення виключно за призначенням, вказаним в п. 1.1. договору. Використання приміщень для інших цілей дозволяється тільки за згодою Орендодавця.

Строк оренди за Договором № 284 встановлений з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2025 року.

За час ведення своєї господарської діяльності в орендованих приміщеннях позивачем були здійсненні невід`ємні поліпшення, а також встановлене обладнання, необхідне для здійснення господарської діяльності позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол".

Поліпшення орендованого майна були здійснені за згодою відповідача, що підтверджується обставинами справи, а саме:

- всі роботи по поліпшенню орендованого майна відбувались починаючи з моменту оренди приміщення. Про початок робіт було повідомлено відповідача листом від 15 травня 2018 року;

- здійснювались постійні допуски представників відповідача, зокрема, і власника, на територію орендованих приміщень, жодних заперечень з боку відповідача не було, а навпаки, систематично впродовж 7 років між позивачем та відповідачем укладались договори оренди цих приміщень, де безпосередньо позивач здійснює свою господарську діяльністю, що підтверджують укладені договори оренди;

- починаючи з моменту укладення договору оренди нежитлових приміщень, моменту повідомлення про початок виконання робіт відповідач не висловив жодного заперечення, щодо здійснення поліпшень майна.

25 липня 2025 року відповідач на адресу позивача направив претензію щодо заборгованості, яка виникла внаслідок несплати орендної плати згідно договору № 284 від 1 січня 2024 року.

8 серпня 2025 року позивач направив відповідь на вищезгадану претензію за вих. № 0808/1, де було запропоновано відповідачу вирішити питання шляхом переговорів.

9 жовтня 2025 року за вих. № 0910/1 на адресу відповідача було направлено повідомлення про оплату оренди та відшкодування невід`ємних поліпшень орендованого майна позивачем.

Як зазначає позивач, фактична поведінка орендодавця, яка виразилася у відсутності заперечень щодо здійснення орендарем невід`ємних поліпшень орендованого майна, обізнаності про такі дії та подальшому укладенні договорів оренди зазначених приміщень із позивачем, свідчить про згоду, яка підтверджується як і діями Орендодавця, так і відповідно діями позивача.

Виходячи із вищезазначеного, позивач вважає, що у відповідача виник обов`язок компенсувати вартість невід`ємних поліпшень, що становить 13 328 612,40 грн. відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 3 жовтня 2025 року № 3.

Для підтвердження проведення будівельних робіт позивачем надано копію договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції будівлі від 7 лютого 2018 року № 0715, копію довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 19 листопада 2018 року, копію акту приймання виконаних будівельних робіт № 65 за 1 черга 2018 року (форма № КБ-2в) від 19 листопада 2019 року, копію довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 28 листопада 2019 року 2 черга, копію договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції будівлі від 21 січня 2019 року № 27, копію акту вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт, від 20 серпня 2019 року № 073 (додатково до акту № 49 приймання виконаних будівельних робіт за 2 черга 2019 р.), копію акту приймання виконаних робіт від 21 січня 2019 року № 38 за 2 черга 2019 року (форма № КБ-2в), копію довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за 3 черга (форма № КБ-3) від 14 грудня 2020 року, копію акту № 15 приймання виконаних будівельних робіт за 3 черга 2020 року (форма № КБ-2в) від 14 грудня 2020 року, копію підсумкової відомості ресурсів 3 черга 2019 року.

Вищезгадані документи, а також висновок будівельно-технічної експертизи від 3 жовтня 2025 року № 3 підтверджують факт виконання невід`ємних поліпшень, що були здійснені у нежитловому приміщенні за адресою: м. Рівне, вул. М. Старицького, 50 А.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем у період дії договору оренди фактично були здійснені невід`ємні поліпшення орендованого нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. М. Старицького 50 А, які суттєво покращили його технічний і функціональний стан, збільшили вартість та придатність об`єкта до використання за цільовим призначенням.

Факт виконання таких поліпшень потверджується сукупністю належних і допустимих доказів, а саме: актами виконаних робіт та приймання-передачі поліпшеного приміщення; кошторисною документацією, що свідчить про понесення позивачем витрат; експертним висновком, який визначає вартість поліпшень; листуванням сторін, яке підтверджує відомість та згоду відповідача на проведення робіт.

Отже, оскільки поліпшення орендованого майна відносяться до невід`ємних, здійснені орендарем за рахунок власних коштів та за згодою орендодавця, то позивач вважає, що наявні передбачені умовами договору та законами підстави для відшкодування вартості здійснених позивачем невід`ємних поліпшень орендованого майна.

Наявність зазначених обставин є підставою для звернення до суду для захисту інтересів Товариством з обмеженою відповідальністю "Дімол".

У свою чергу відповідач не визнає обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог.

У пункті 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 773 Цивільного кодексу України наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Статтею 778 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договорами оренди нежитлового приміщення передбачено, що все обладнання, встановлене Орендарем за його рахунок, яке стало невід`ємною частиною приміщень та не може відокремлено без пошкоджень стін, підлоги та стелі переходить у власність Орендодавця після сплати його вартості Орендарю. При розірванні договору Орендодавець відшкодовує Орендарю всі витрати понесені останнім по капітальному ремонту об`єкта оренди. Вказані відшкодування повинні бути здійснені у двохмісячний термін після повернення об`єкта оренди Орендодавцю (пункти 2.5., 2.6. Договорів).

Законодавством закріплено право наймача на проведення поліпшень майна, яке є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Відповідно, якщо наймодавець дає згоду на проведення таких поліпшень, він зобов`язується прийняти назад в зміненому стані річ, яка має більш високу вартість, і відшкодувати наймачеві понесені ним витрати на невіддільне поліпшення.

Аналіз норм статей 759, 778 Цивільного кодексу України вказує на те, що право на відшкодування витрат у межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна у орендаря виникає після припинення (розірвання) договору оренди.

Матеріалами справи підтверджено факт користування позивачем об`єктом оренди протягом часу з 2018 року по 2025 року на підставі договорів оренди нежитлового приміщення № 210, № 239, № 257, № 284.

Враховуючи наявність згоди орендодавця на здійснення поліпшень, підтверджений експертом невід`ємний характер здійснених позивачем поліпшень на суму 13 328 612,40 грн., а відтак наявні підстави для компенсації орендарю вартості здійснених поліпшень орендованого майна.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд відхиляє як такі, що необґрунтовані та не доведені.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВІ Плюс" про стягнення вартості здійснених невід`ємних поліпшень в орендованому майні у розмірі 13 328 612 грн 40 коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме, сплачений судовий збір у розмірі 199 929 грн 19 коп. та витрати на проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 76 334 грн 40 коп. Зокрема в позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, та який складається з судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 199 929 грн 19 коп. та з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн 00 коп.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про судовий збір").

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня складає 3 028 грн 00 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру, за яку судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, відповідно останній зобов`язаний був сплатити при поданні позову до суду судовий збір в розмірі 199 929 грн 19 коп. (13 328 612,40*1,5).

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" було сплачено 199 929 грн 19 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 26.11.2025 року № 3867.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 199 929 грн 19 коп. покладаються на відповідача у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" не надано докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а відтак судом не вирішується питання щодо понесених позивачем вказаних судових витрат при ухваленні рішення.

В позовній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" зазначено, що докази на підтвердження розміру понесених судових витрат, а саме, правничої допомоги, буде подано згідно із ст. 221 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВІ Плюс" (33024, м. Рівне, вул. Михайла Старицького, буд. 50А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробнича фірма "Дімол" (33024, м. Рівне, вул. Михайла Старицького, буд. 50 А, ) вартість здійснених невід`ємних поліпшень в орендованому майні у розмірі 13 328 612 (тринадцять мільйонів триста двадцять вісім тисяч шістсот дванадцять) грн 40 коп. та 199 929 (сто дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн 19 коп. витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 19 лютого 2026 року.

Суддя Політика Н.А.