ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог кредиторів

"12" лютого 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1086/24

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Лучка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» від 21.03.2025

про визнання конкурсним кредитором

у справі № 907/1086/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідертрансбуд Україна», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент», м. Запоріжжя

розпорядник майна: арбітражний керуючий Панченко Роман Миколайович

про банкрутство

За участю представників:

кредитора Панченко О.В., адвокат, ордер серії АЕ №1368167 від 21.03.2025;

боржника не з`явився;

арбітражний керуючий Панченко Р.М., розпорядник майна, ухвала від 20.02.2025.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідертрансбуд Україна» 23.12.2024 засобами поштового зв`язку звернулося до Господарського суду Закарпатської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» у зв`язку з наявністю у нього непогашеної заборгованості перед кредитором в розмірі 8 461 669,72 грн, яка за позицією кредитора виникла у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором оренди №01/05-24-01 від 01.05.2024, договорами поставки №01/05/24 від 01.05.2024, №11/03-2024 від 11.03.2024, №1/12-2023 від 01.12.2023. Крім того, 06.01.2025 на адресу суду надійшли доповнення Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідертрансбуд Україна» до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент», до яких долучено повний текст договору поставки №11/03-2024 від 11.03.2024, додатки та додаткові угоди до означеного договору.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/1086/24 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20 січня 2025 року суд прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідертрансбуд Україна» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» та призначив підготовче засідання на 04 лютого 2025 року.

За результатами проведеного у справі підготовчого засідання ухвалою від 20 лютого 2025 року судом постановлено відкрити провадження у справі №907/1086/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент»; визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідертрансбуд Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» у загальному розмірі 8 491 949,72 грн; ввести процедуру розпорядження майном боржника; ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; призначити розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» арбітражного керуючого Панченка Романа Миколайовича; встановити грошову винагороду за виконання арбітражним керуючим повноважень розпорядника майна.

Також означеною ухвалою суд постановив, зокрема, офіційно оприлюднити повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент», у встановленому законодавством порядку, визначив дату проведення попереднього судового засідання у справі, яке відбудеться 29 квітня 2025 року о 10:00 год.

20 лютого 2025 року на офіційному веб-порталі судової влади України було офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент».

09 квітня 2025 року на поштову адресу Господарського суду Закарпатської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» надійшла заява від 21.03.2025 конкурсного кредитора з грошовими вимогами до боржника, за змістом якої заявник просить суд визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» у розмірі 8 301 900,00 грн та 6056,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання заяви до суду.

У зв`язку з відсутністю долучених до заяви кредитора доказів сплати судового збору та ордеру про надання правничої допомоги начальником та заступником начальника відділу діловодства та забезпечення судового процесу складено акт від 09.04.2025 № 36/25.

Водночас 11 квітня 2025 року від заявника через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від 10.04.2025 в якому представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» просить долучити до матеріалів справи докази сплати судового збору (платіжну інструкцію від 10.04.2025 на суму 6056,00 грн), ордер на надання правничої допомоги серії АЕ №1368167 від 21.03.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2917 від 08.04.2015.

Ухвалою від 11 квітня 2025 року суд прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» від 21.03.2025 про визнання конкурсним кредитором та призначив розгляд заяви в попередньому засіданні 29 квітня 2025 року, одночасно зобов`язавши розпорядника майна арбітражного керуючого Панченка Романа Миколайовича не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого в ч. 1 ст. 45 КУзПБ тридцятиденного строку з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство з урахуванням результатів розгляду вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» боржником, надати суду докази їх визнання або ж відхилення у встановленому порядку та повідомити кредитора про наслідки розгляду заяви, докази чого надати суду.

У попередньому засіданні суд неодноразово оголошував перерви, зокрема ухвалою від 27 травня 2025 року суд повідомив учасників справи про оголошення перерви в попередньому засіданні до 13 червня 2025 року.

У зв`язку з апеляційним оскарженням боржником ухвали від 20.02.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство ухвалою від 13.06.2025 та надіслання матеріалів справи про банкрутство до суду апеляційної інстанції ухвалою від 13.06.2025 було зупинено провадження по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» про визнання конкурсним кредитором у справі про банкрутство до повернення матеріалів справи № 907/1086/24 на адресу Господарського суду Закарпатської області.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 13 жовтня 2025 року скасовано ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.06.2025 про зупинення провадження по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» про визнання конкурсним кредитором у справі про банкрутство, а матеріали заяви повернуто до Господарського суду Закарпатської області.

Поряд з цим, Західний апеляційний господарський суд постановою від 05 червня 2025 року (з урахуванням ухвали про виправлення помилки від 14.07.2025) ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.05.2025 про відкриття провадження у справі №907/1086/24 про банкрутство ТОВ «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» скасував; у цій частині прийняв нове рішення, яким у задоволенні заяви ініціюючого кредитора ТОВ «Лідертрансбуд Україна» про відкриття провадження у справі про банкрутство щодо ТОВ «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» відмовив.

22 жовтня 2025 року Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду в справі № 907/1086/24 ухвалив постанову, якою задовольнив касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідертрансбуд Україна», скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.06.2025 (дата постанови з урахуванням ухвали Західного апеляційного господарського суду про виправлення описки від 14.07.2025) та залишив в силі ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.02.2025 у справі №907/1086/24 про відкриття провадження у справі про банкрутство.

20 листопада 2025 року матеріали справи № 907/1086/24 (скеровані супровідним листом №28-12/755 від 12.11.2025) повернулися до суду першої інстанції.

У зв`язку з викладеним, беручи до уваги залишення Верховним Судом в силі ухвали Господарського суду Закарпатської області від 20.02.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» та скасування Західним апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду Закарпатської області від 13.06.2025 про зупинення провадження по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» про визнання конкурсним кредитором у цій справі про банкрутство, ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2025 повідомлено учасників справи № 907/1086/24 про проведення попереднього засідання у цій справі 10 грудня 2025 року.

Попереднє засідання у цій справі відкладалося до 14.01.2026 та до 12.02.2026, зокрема за клопотанням кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» та для надання можливості останньому надати пояснення щодо обставин надіслання суду заяви про визнання грошових вимог оператором поштового зв`язку ФОП Іваненко Д.М.

Представник боржника в попереднє засідання 12.02.2026 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.

При цьому, в попередніх засіданнях 10.12.2025 та 14.01.2026 боржник не надав суду заперечень щодо заявлених кредитором грошових вимог та підтримав поданий 26.05.2025 боржником відзив щодо грошових вимог кредитора, за змістом якого грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» визнаються боржником в повному обсязі.

У попередніх засіданнях представник кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» підтримав заявлені до боржника грошові вимоги, надав суду пояснення щодо підстав виникнення спірної заборгованості та обставин подання суду заяви про визнання грошових вимог через оператора поштового зв`язку ФОП Іваненко Д.М.

Розпорядник майна Панченко Р.М. в попередньому засіданні визнав грошові вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз», підтримавши подане 08.04.2025 повідомлення про розгляд заяви з кредиторськими вимогами. Водночас, зазначає, що надані кредитором пояснення щодо подання ним заяви про визнання грошових вимог оператору поштового зв`язку саме 21.03.2025 викликають сумнів у їх достовірності, позаяк самим арбітражним керуючим заяву отримано 09.04.2025, а судовий збір за розгляд вимог кредитора останнім сплачено 10.04.2025 року.

Представник ініціюючого кредитора ТОВ «Лідертрансбуд Україна» при розгляді грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» вважає, що такі вимоги заявлені з пропуском встановленого законом строку, а відтак, у даного кредитора відсутнє право вирішального голосу на зборах кредиторів боржника.

Розглянувши подану кредитором заяву про визнання грошових вимог, судом встановлено наступне.

03 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз», як Виконавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент», як Замовником укладено Договір про надання послуг № 03/05/2024 (надалі Договір), за змістом п. 1.1 якого Виконавець зобов`язується виконати роботи на будівельних майданчиках з будівництва Взводно-опорних пунктів, а саме: роботи з розробки ґрунту, по переміщенню ґрунту, вантажно-розвантажувальні роботи та інші допустимі роботи, а Замовник, в свою чергу, зобов`язується сплатити вартість виконаних Виконавцем Робіт.

Відповідно до п. 1.2. Договору вартість послуг визначається відповідно до Специфікації, що є додатком №1 до даного Договору.

За змістом п. 4.1. Договору прийом виконаних Виконавцем робіт здійснюється Замовником з моменту повідомлення Виконавцем про виконання обсягу робіт і оформляється Актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), підписаного уповноваженими представниками сторін.

Згідно п.п. 2.1., 2.6. Договору його ціна та, відповідно, загальна вартість робіт визначається Договірною ціною за одну мото-годину одиниці техніки та кількістю замовленого робочого часу.

Замовник перераховує Виконавцю 100% від вартості робіт після підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) протягом 1-го банківського дня.

Положеннями п. 8.1. Договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Підписаною сторонами Договору Специфікацією №1 до даного договору визначено вартість послуг за кожну мото-годину окремої одиниці техніки.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Виконавець згідно з Актами здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 31.05.2024 (на суму 1 606 700,00 грн), №2 від 30.06.2024 (на суму 1 655 000,00 грн), №3 від 31.07.2024 (на суму 1 709 000,00 грн), №4 від 31.08.2024 (на суму 1 709 000,00 грн), №5 від 30.09.2024 (на суму 1 622 200,00 грн) виконав на користь Замовника визначені в актах роботи на загальну суму 8 301 900,00 грн, що підтверджується долученими до заяви про визнання грошових вимог копіями зазначених Актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), що підписані сторонами, підпис яких скріплений відтисками печаток юридичних осіб та не заперечено боржником у справі

За твердженням кредитора, боржником не виконано зобов`язання з оплати вартості виконаних на його користь робіт за Договором у визначений в п. 2.6. Договору строк, у зв`язку з чим заборгованість боржника відповідно до підписаного сторонами Актом звірки взаємних розрахунків станом на 26.12.2024 складає 8 301 900,00 грн, вимоги про визнання якої заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз».

Таким чином, сума заявлених кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» грошових вимог до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» становить 8 301 900,00 грн та означений розмір заборгованості визнається як самим боржником, так і розпорядником майна у цій справі про банкрутство.

При вирішенні питання щодо підставності заявлених кредитором вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Укладені сторонами Договори від 05.06.2024 та від 05.12.2024 за своєю правовою природою є договорами підряду, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини підпадають під регулювання Глави 33 Господарського кодексу України та норм глави 61 Цивільного кодексу України.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері (надалі ГК України, чинного в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Так, статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В даному випадку судом встановлено, що укладений між сторонами Договір недійсним судом не визнавався, у встановленому законом порядку сторонами змінений чи розірваний не був, а відтак підлягає до виконання сторонами на визначених ними умовах.

Як встановлено судом, факт надання кредитором послуг за Договором на загальну суму 8 301 900,00 грн підтверджується підписаними сторонами Актами здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 31.05.2024, №2 від 30.06.2024, №3 від 31.07.2024, №4 від 31.08.2024, №5 від 30.09.2024 та визнається боржником у справі.

При цьому, боржник у порушення умов договорів та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати вартості виконаних робіт у встановлений в п. 2.6. Договору строк, у зв`язку з чим в Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» станом на 21.03.2025 року (дата оформлення заяви кредитором про визнання грошових вимог) в розмірі 8 301 900,00 грн, що визнається боржником згідно з відзивом від 26.05.2025 та розпорядником майна (повідомлення про розгляд заяви від 26.05.2025).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що боржник взяті на себе зобов`язання в повній мірі не виконав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених грошових вимог кредитора до боржника.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип диспозитивності, закріплений у статті 14 ГПК України, передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі КУзПБ) конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з абз. 10 ч. 1 ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно з ч. 6 ст. 45 КУзПБ заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

За змістом ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:

- розмір, черговість задоволення кожної визнаної вимоги та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, у тому числі вимог кредиторів, які є заінтересованими стосовно боржника;

- розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

- дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

- дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 64 КУзПБ передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються:

- вимоги щодо виплати заборгованості з оплати за виконані роботи та/або надані послуги, а також інші кошти, належні гіг-спеціалістам за гіг-контрактами, укладеними згідно із Законом України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

- вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

- вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;

- вимоги кредиторів за договорами страхування;

- витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, які понесені і не сплачені до відкриття ліквідаційної процедури;

- витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

- вимоги кредиторів за договорами залучення проміжного та/або нового фінансування у процедурі превентивної реструктуризації;

2) у другу чергу задовольняються:

- вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Пенсійного фонду України за громадян, які застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Пенсійному фонду України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються:

- вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);

- вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Визначальною датою для розподілу конкурсних та поточних вимог кредиторів є 20.02.2025 (дата відкриття провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент») та офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за 20.02.2025 року.

Таким чином, враховуючи, що грошові вимоги кредитора до боржника виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство (до 20.02.2025) є конкурсними вимогами, документально підтверджені та обґрунтовані, визнані розпорядником майна та боржником, суд визнає грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» в загальному розмірі 8 307 956,00 грн, зокрема: 6056,00 грн судового збору із задоволенням вказаних вимог в першу чергу та 8 301 900,00 грн заборгованості із задоволенням вказаних вимог в четверту чергу.

Водночас, визначаючись з аргументами учасників справи щодо пропуску кредитором строку пред`явлення грошових вимог до боржника, суд враховує наступне.

Як зазначено судом вище, приписами ч. 1 ст. 45 КУзПБ встановлено 30-денний строк для виконання кредитором обов`язку подати до господарського суду письмової заяви з вимогами до боржника, а відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство, тобто з урахуванням обставин цієї справи зазначений строк розпочався 21 лютого 2025 року (наступний день після оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника) та закінчився відповідно 22 березня 2025 року.

За встановленими у справі обставинами, заява кредитора ТОВ «Будівельна компанія «Санрайз» надійшла на адресу суду 09 квітня 2025 року, а відповідно до долучених до такої заяви поштових накладних щодо відправлення заяви на адресу суду, кредитору та боржнику №№2099, 2097 та 2098 зазначено місто відправлення м. Дніпро, дата відправлення 21.03.2025 року.

Згідно з наданими кредитором письмовими поясненнями від 26.05.2025 та долученою до них листом-відповіддю від 12.05.2025 оператора поштового зв`язку ФОП Іваненко Д.М. останнім повідомлено, що пакет документів від кредитора був прийнятий для доставки 21.03.2025, про що була складена накладна № 2099, але через форс-мажорні обставини (перебування в Харківській області у зоні постійних обстрілів, воєнний стан, мобілізаційні заходи, психічне та фізичне напруження агентів кур`єрської доставки), контроль за доставкою був втрачений, таким чином, доставка була здійснена лише 09.04.2025 року.

Окрім того, до письмових пояснень від 26.05.2025 кредитором долучено квитанцію №440378, датовану 21.03.2025 про оплату кур`єрських послуг, форми №ПО-Д2, затвердженою наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 29.09.1995 за №8.

З метою з`ясування фактичних обставин щодо відправлення кредитором заяви про визнання грошових вимог на адресу суду, з огляду на наявність заперечень ініціюючого кредитора в цій частині та суперечливі відомості щодо міста, в якому здійснювалося відправлення (м. Дніпро згідно з поштовою накладною №2099 та Харківська область лист ФОП Іваненко Д.М. від 12.05.2025) судом вказане питання з`ясовувалося у попередньому засіданні 14.01.2026, в якому представник кредитора ТОВ «Будівельна компанія «Санрайз» Панченко О.В. повідомляла, що не володіє такою інформацією, позаяк безпосередньо не здійснювала відправку заяви про визнання грошових вимог на адресу суду.

Наведені обставини підтверджуються відеозаписом попереднього засідання 14.01.2026 року, а необхідність з`ясування обставин щодо фактичного надіслання заяви на адресу суду слугувала підставою для відкладення попереднього засідання 14.01.2026.

Водночас, згідно з наданими представником кредитора Панченко О.В. письмовими поясненнями від 01.02.2026 зазначено, що відправлення заяви про визнання грошових вимог від 21.03.2025 здійснювалося безпосередньо адвокатом Панченко О.В., яка у зв`язку з необхідністю представництва інших довірителів відбула у відрядження до м. Харків, а відтак, зважаючи на наявність у неї укладеного договору №0101 від 01.01.2025 з кур`єрсько-поштовим сервісом ФОП Іваненко Д.М. на обслуговування поштових відправлень у містах: Дніпро, Запоріжжя та Харків, -представник скористалася послугами вказаного сервісу з м. Харків для направлення заяви про грошові вимоги до боржника на адресу Господарського суду Закарпатської області.

За письмовими пояснення представника боржника після надходження до кабінету Електронного Суду відсканованого тексту заяви, нею від імені кредитора було здійснено сплату судового збору та подано до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

До письмових пояснень від 01.02.2026 представником кредитора долучено копію договору про надання кур`єрських послуг №0101 від 01.01.2025, укладеного між Замовником/Абонентом Панченко О.В. та Виконавцем/Оператором ФОП Іваненко Д.М., відповідно до п. 1.1. якого Оператор надає Абоненту послуги кур`єрської доставки в замовленому обсязі в містах Харків, Дніпро, Запоріжжя (послуги).

Послуги надаються на умовах абонентського обслуговування за попередньою/пост оплатою (п. 1.2. Договору від 01.01.2025).

Умови оплати вартості послуг визначені у розділі 4 Договору від 01.01.2025, за змістом п.п. 4.2.-4.4. якого основою для сплати Абонентом наданих йому Оператором послуг є рахунок, який надається Оператором. Рахунок та акт прийому-передачі за надані Абоненту послуги, Оператор направляє Абоненту. Абонент сплачує рахунок Оператора протягом 3-х банківських днів з моменту його отримання.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» послугою поштового зв`язку є діяльність оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, у тому числі шляхом надання кур`єрських послуг, визначених цим Законом, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, спрямована на задоволення потреб користувачів. Оператором поштового зв`язку є суб`єкт господарювання, що здійснює діяльність на території України та у встановленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори поштового зв`язку надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства та можуть провадити іншу господарську діяльність у встановленому законом порядку.

Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За змістом п. 9 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 із змінами і доповненнями (надалі Правила) Оператори поштового зв`язку зобов`язані забезпечувати, зокрема, надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв`язку, умов договору; пересилання поштових відправлень, що належать до універсальних послуг поштового зв`язку, у нормативні строки.

Згідно з наданими суду представником кредитора письмовими поясненнями від 01.02.2026 зазначено, що відправлення заяви про визнання грошових вимог від 21.03.2025 на адресу суду здійснювалося представником кредитора адвокатом Панченко Оксаною Василівною з міста Харкова через оператора поштового зв`язку Фізичну особу-підприємця Іваненка Д.М., з яким в адвоката 01.01.2025 було укладено за №0101 з кур`єрсько-поштовим сервісом.

Водночас, означені твердження кредитора критично оцінюються Господарським судом, позаяк відповідно до пояснень адвоката Панченко Оксани Василівни, що надані в попередньому засіданні 14.01.2026 нею особисто не здійснювалося направлення заяви кредитора ТОВ «Будівельна компанія «Санрайз» на адресу суду, а долучена до письмових пояснень копія договору, що укладена адвокатом Панченко О.В. з Фізичною особою-підприємцем Іваненко Д.М. свідчить, що послуги кур`єрського зв`язку за таким договором надаються оператором поштового зв`язку у містах Харків, Дніпро, Запоріжжя, тоді як спірне відправлення за поштовими накладними №№2098, 2097, 2099 відбувалося у міста Київ та Ужгород, а відправником на таких накладних вказано не Абонента за договором (адвоката Панченко О.В.), а кредитора ТОВ «БК «Санрайз».

Суд враховує, що за змістом ст. 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» підтвердженням надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ документ встановленої форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином у спірних правовідносинах, надання поштової накладної про кур`єрську доставку оператора поштового зв`язку без відповідного розрахункового документа не може вважатися належним доказом подання апеляційної скарги у день, зазначений на відповідній накладній.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 21.12.2019 по справі №910/6447/18, від 22.05.2023 по справі №910/17544/20.

Суд враховує, що до заяви про визнання грошових вимог не додано відповідного розрахункового документа (касового чеку, розрахункової квитанції тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, тоді як до письмових пояснень кредитора від 26.05.2025 долучено квитанцію №440378, датовану 21.03.2025 про оплату кур`єрських послуг, форми №ПО-Д2, затвердженою наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 29.09.1995 за №8.

В даному контексті суд враховує, що правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно з абз. 19 ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абз. 1 ст. 8 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Відповідне Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) затверджене наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 за №13 (надалі Положення) та за змістом п. 1 розділу IV цього Положення розрахунковою квитанцією є розрахунковий документ, бланк якого виготовлений друкарським способом, а окремі реквізити заповнюються від руки або шляхом проставлення штампа при реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) або при видачі коштів покупцеві у разі повернення товару, рекомпенсації послуги, прийняття цінностей під заставу та в інших випадках. Форма № РК-1 розрахункової квитанції наведена в додатку 3 до цього Положення.

Розрахункова квитанція складається з двох частин - корінця та відривної частини(п. 2 розділу IV Положення).

При цьому, відповідно до п. 3 розділу IV Положення відривна частина розрахункової квитанції повинна містити ряд обов`язкових реквізитів, зокрема, відомості про особу, яка здійснює розрахунки та її підпис.

Оцінюючи долучену кредитором до письмових пояснень від 26.05.2025 квитанцію №440378 від 21.03.2025, суд враховує, що така не відповідає затвердженій Положенням Формі РК-1, не містить відомостей про суб`єкта, якому ФОП Іваненко Д.М. надав кур`єрські послуги 21.03.2025 на суму 240,00 грн, а відтак, не може вважатися належним доказом на підтвердження надання даним оператором поштового зв`язку послуг кредитору ТОВ «Будівельна компанія «Санрайз».

Суд приймає до уваги також і ту обставину, що форма квитанції №440378 - №ПО-Д2, яка затверджена наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 29.09.1995 за №8 стосується процесу розрахунків із споживачами за побутові послуги (п. 1.1. наказу від 29.09.1995 №8, чинного до 08.04.2025), а положення п. 2.3. даного наказу Укрсоюз-сервісу від 29.09.1995 №8 також визначали обов`язкове заповнення у відповідній формі даних щодо замовника послуги та термін виконання замовлення.

При цьому, як вже зазначалось вище відповідно до п. 9 Правил обов`язок забезпечення пересилання поштових відправлень, що належать до універсальних послуг поштового зв`язку, у нормативні строки, а статтею 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» державними соціальними стандартами надання універсальних послуг поштового зв`язку визначено нормативи та нормативні строки пересилання поштових відправлень.

Відповідно до строків, встановлених Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України №173/24950 від 28.01.2014 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства інфраструктури України №449 від 19.09.2014), нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2 (п. 2 ч. 1 розділу ІІ Нормативів), де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Як вже зазначалося вище, відповідно до документів долучених до заяви кредитора, а саме накладної кур`єрської служби доставки «Кур`єрсько-поштовий сервіс» №2099 відправлення було передано до відправлення у м. Дніпро, вул. П. Чубинського, 13А - 21.03.2025 та було спрямовано на адресу Господарського суду Закарпатської області за адресою м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2А, а отримано судом лише 09.04.2025, що підтверджується відбиток вхідного штампу Господарського суду Закарпатської області на першому аркуші заяви про визнання грошових вимог.

Відтак, у відповідності до вищевказаних нормативів, поштове відправлення, яке було прийнято кур`єрською службою доставки у м. Дніпро 21.03.2025, мало б бути доставлено на адресу суду між обласними центрами м. Дніпро та м. Ужгород в межах строків встановлених вказаними вище нормами, тобто щонайпізніше 27.03.2025 року.

Суд погоджується з аргументами кредитора, що Товариство не може відповідати за дії оператора поштового зв`язку, пов`язані з дотриманням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, водночас, з урахуванням обставин цієї справи суд приймає до уваги взаємосуперечливі твердження представника ТОВ «Будівельна компанія «Санрайз» щодо особистої відправки нею заяви про визнання грошових вимог на адресу суду з м. Харків, неузгодженість поданих суду пояснень кредитором щодо міста відправки поштової кореспонденції на адресу суду, відсутність належних в розумінні Закону України «Про поштовий зв`язку» доказів на підтвердження надання послуг поштового зв`язку (розрахункового документа встановленої форми та змісту).

Окрім того, суд приймає до уваги, що хоч зміст заяви про визнання грошових вимог від 21.03.2025 свідчить про наявність додатку: «доказів сплати судового збору», такий був сплачений кредитором лише 10.04.2025 (платіжна інструкція №0.0..1), що свідчить про відсутність станом на дату оформлення такої заяви « 21.03.2025» відповідних доказів та в сукупності з вищенаведеними обставинами дає підстави для висновку про намір спотворити реальну фактичну дату звернення до суду кредитором із заявою про визнання його грошових вимог.

Таким чином, суд вважає, що додані до заяви про визнання грошових вимог, письмових пояснень від 26.05.2025 та від 01.02.2026 документи не можуть слугувати доказами своєчасного у визначений в ч. 1 ст. 45 КУзПБ строк звернення кредитора із заявою про визнання його грошових вимог протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (до 22.03.2025).

Згідно з ч. 4 ст. 45 КУзПБ для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Таким чином, з урахуванням положень абз. 3 ч. 4 ст. 45 КУзПБ, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів (абз. 4, 5 ч. 6 ст. 45 КУзПБ).

Керуючись статтями 1, 45, 47, ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 234, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» (49000, м. Дніпро, вул. Павла Чубинського, буд. 13А, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» (69019, м. Запоріжжя, вул. Миру, буд. 1, ), у загальному розмірі 8 307 956,00 грн (вісім мільйонів триста сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість тисяч гривень 00 копійок), зокрема:

1) 6056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок) судового збору із задоволенням вказаних вимог в першу чергу;

2) 8 301 900,00 грн (вісім мільйонів триста одну тисячу дев`ятсот гривень 00 копійок) заборгованості із задоволенням вказаних вимог в четверту чергу.

2. Ухвала є підставою для внесення відомостей до реєстру вимог кредиторів у відповідності до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч.1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 16 лютого 2026 року.

Суддя Р.М. Лучко