ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 лютого 2026 року м. ТернопільСправа №921/773/25

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Охотницька Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Коляски І.І.

розглянув матеріали справи

за первісним позовом Керівника Кременецької окружної прокуратури, вул. Словацького 6а, м. Кременець, Тернопільська область, 47000 в інтересах держави в особі:

- Міністерства культури України, вул. Івана Франка, 19, м. Київ, 01601,

- Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, вул. Грушевського, 8, м.Тернопіль, 46021

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021

до відповідача Релігійної організації "Почаївська Свято-Успенська Лавра", вул. Лаврська (Возз`єднання), 8, м. Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область, 47025

про усунення перешкод державі у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування рішень державних реєстраторів, скасування державної реєстрації запису та повернення на користь держави майна

та за зустрічним позовом Почаївської Свято-Успенської Лаври, вул. Лаврська, 8, м.Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область, 47025

до відповідачів:

1. Міністерства культури України, вул. Івана Франка, 19, м. Київ, 01601

2. Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, вул. Грушевського, 8, м.Тернопіль, 46021

про усунення порушення прав шляхом визнання за Почаївською Свято-Успенською Лаврою існуючого права володіння нерухомим майном

За участі представників:

прокурора: Михайлюк Т.В.;

позивача 1 за первісним позовом (відповідача 1 за зустрічним позовом) Міністерства культури України: Олексієнко В.М. (в режимі відеоконференції)

позивача 2 за первісним позовом (відповідача 2 за зустрічним позовом) Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації: не прибув;

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) Релігійної організації "Почаївська Свято-Успенська Лавра": Серафимов І.М. (в режимі відеоконференції)

третьої особи: не прибув

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів

Суть справи: Керівник Кременецької окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Тернопільської області із позовною заявою, сформованою у системі "Електронний суд", в інтересах держави в особі Міністерства культури України та Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, до відповідача - Релігійної організації "Почаївська Свято-Успенська Лавра", у якій просить:

1. Усунути перешкоди для здійснення власником державою в особі Міністерства культури України, Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації правомочностей власника щодо користування та розпорядженні майном пам`ятки архітектури національного значення Всесвятської церкви на кладовищі міста Почаїв 1773 року, загальною площею 111,7 м2, що знаходиться у місті Почаїв Кременецького району Тернопільської області, вулиця Липова, 43 шляхом:

1.1. Скасування рішення державного реєстратора Великомлинівецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області Смолінчука О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.11.2018 № 43907564, на підставі якого відкрито розділ №234 на будівлю Церкви Різдва Пресвятої Богородиці, що в місті Почаїв Тернопільської області, вулиця Липова, 43, проведено державну реєстрацію права власності за релігійною організацією "Почаївська Свято-Успенська Лавра" (номер запису 28788664).

1.2. Скасування рішення державного реєстратора Підгаєцької міської ради Тернопільської області Кухаришина В.В. про внесення змін до запису Державного реєстру прав від 15.12.2022 № 65801961, на підставі якого у розділі Державного реєстру прав №234, відкритому на будівлю Церкви Різдва Пресвятої Богородиці, що в місті Почаїв Тернопільської області, вулиця Липова, 43, внесені зміни, а саме: "будівля Церкви Різдва Пресвятої Богородиці загальною площею 111,7 м2, основною площею 99,6 м2, допоміжною площею 12,1 м2" змінено на "будівля Церкви Різдва Пресвятої Богородиці загальною площею 203,3 м2 літера Г-1 Братський корпус № 21, літера Д-4 Великі вхідні ворота".

1.3. Скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації запису №28788667 про право приватної власності за релігійною організацією "Почаївська Свято-Успенською Лавра" (код ЄРДПОУ 14035189) на будівлю Церкви Різдва Пресвятої Богородиці площею 203,3 м2; в тому числі на Церкву Різдва Пресвятої Богородиці загальною площею 203,3 м2, на Братський корпус № 21 загальною площею 25,4 м2, та на Великі вхідні ворота загальною площею 66,2 м2, що в місті Почаїв Кременецького району Тернопільської області, вулиця Липова, 43.

2. Повернути на користь держави в особі Міністерства культури України, Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації пам`ятки архітектури національного значення Всесвятської церкви на кладовищі міста Почаїв 1773 року, що знаходиться у місті Почаїв Кременецького району Тернопільської області, вулиця Липова, 43, з незаконного володіння релігійної організації "Почаївська Свято-Успенська Лавра" (код ЄРДПОУ 14035189) (з урахуванням заяви Керівника Кременецької окружної прокуратури вх.№585 від 26.01.2026 про виправлення описки, яку судом прийнято).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на порушення інтересів держави, а саме протиправне вибуття з володіння та користування держави пам`ятки архітектури національного значення Всесвятської церкви на кладовищі міста Почаїв 1773 року (яка перейменована на Церкву Різдва Пресвятої Богородиці), що знаходиться у місті Почаїв Кременецького району Тернопільської області, вулиця Липова, 43, щодо якої згідно з оскаржуваними рішеннями державних реєстраторів проведено державну реєстрацію права власності за Почаївською Свято-Успенською Лаврою та державну реєстрацію змін до площі об`єкта, без відповідних для цього правових підстав.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 31 грудня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у цій справі на 29 січня 2026 року о 09:05 год. та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи. Крім того, залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021. Також, зобов`язав Кременецьку окружну прокуратуру подати до Господарського суду Тернопільської області у строк до 19.01.2026 здійснений в установленому законом порядку переклад українською мовою документу, викладеного російською мовою, копію якого долучено до позовної заяви.

15 січня 2026 року до суду через систему "Електронний суд" від Кременецької окружної прокуратури надійшла заява б/н від 15.01.2026 (вх. №344) відповідно до якої остання на виконання вимог ухвали суду від 31.12.2025 просить долучити до матеріалів справи переклад українською мовою документу, викладеного російською мовою, а саме Справа №144 щодо пам`ятки архітектури" Кладовищенська Церква Усіх Святих 1773, року у Почаївській Лаврі" .

20.01.2026 до суду через систему "Електронний суд" від Почаївської Свято-Успенської Лаври надійшла зустрічна позовна заява до відповідача 1 Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, до відповідача 2 Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації про усунення порушення прав Почаївської Свято-Успенської Лаври шляхом визнання за нею існуючого права володіння Всесвятською церквою на кладовищі міста Почаїв 1773 року, що знаходиться у м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, вулиця Липова, 43.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.01.2026 зустрічну позовну заяву передано судді Охотницькій Н.В.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 22 січня 2026 року зустрічну позовну заяву Почаївської Свято-Успенської Лаври б/н від 20.01.2026 (вх. №28 від 20.01.2026) залишено без руху та встановлено заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Також, 20.01.2026 до суду через систему "Електронний суд" від Почаївської Свято-Успенської Лаври надійшов відзив на позовну заяву б/н від 20.01.2026 (вх.№462), у якому відповідач виклав свою позицію по суті позову та просить відмовити у його задоволенні.

Поряд з цим, відповідачем до відзиву на позовну заяву серед іншого долучено письмове опитування позивача 1 (вх. №462-1) та позивача 2 (вх. №462-2), у яких користуючись передбаченим ч. 1 ст. 90 ГПК України процесуальним правом, останнім поставлено наступні запитання:

- Позивачу 1 - Міністерству культури та стратегічних комунікацій України:

1. Чи передавалася пам`ятка архітектури національного значення Всесвятська церква на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, коли-небудь в управління Міністерства культури та стратегічних комунікацій України?

2. Коли саме пам`ятка архітектури національного значення Всесвятська церква на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, була передана в управління Міністерства культури та стратегічних комунікацій України?

3. Яким органом державної влади було прийнято рішення про передачу пам`ятки архітектури національного значення Всесвятської церкви на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, в управління Міністерства культури та стратегічних комунікацій України?

4. Від якого суб`єкта управління Міністерство культури та стратегічних комунікацій України отримало в управління пам`ятку архітектури національного значення Всесвятську церкву на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43?

5. На підставі якого розпорядчого документу пам`ятка архітектури національного значення Всесвятська церква на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, була передана в управління Міністерства культури та стратегічних комунікацій України?

6. Чи здійснювало Міністерство культури та стратегічних комунікацій України будь-які фінансові витрати на утримання пам`ятки архітектури національного значення Всесвятської церкви на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43 в період з 01.01.1992 по 19.01.2026?

7. Яким правовстановлюючим документом підтверджуються повноваження Міністерства культури та стратегічних комунікацій України на виконання від імені держави функцій власника щодо пам`ятки архітектури національного значення Всесвятської церкви на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43?

8. Чи здійснювало Міністерство культури та стратегічних комунікацій України коли-небудь спільне управління пам`яткою архітектури національного значення Всесвятською церквою на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, разом з будь-яким іншим державним органом?

9. Чи обліковувало Міністерство культури та стратегічних комунікацій України в своєму бухгалтерському обліку пам`ятку архітектури національного значення Всесвятську церкву на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, протягом останніх десяти років?

- Позивачу 2 - Тернопільській обласній державній (військовій) адміністрації:

1. Чи передавалася пам`ятка архітектури національного значення Всесвятська церква на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, коли-небудь в управління Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації?

2. Коли саме пам`ятка архітектури національного значення Всесвятська церква на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, була передана в управління Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації?

3. Яким органом державної влади було прийнято рішення про передачу пам`ятки архітектури національного значення Всесвятської церкви на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, в управління Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації?

4. Від якого суб`єкту управління Тернопільська обласна державна (військова) адміністрація отримала в управління пам`ятку архітектури національного значення Всесвятську церкву на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43?

5. На підставі якого розпорядчого документу пам`ятка архітектури національного значення Всесвятська церква на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, була передана в управління Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації?

6. Чи здійснювала Тернопільська обласна державна (військова) адміністрація будь-які фінансові витрати на утримання пам`ятки архітектури національного значення Всесвятської церкви на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, в період з 01.01.1992 по 19.01.2026?

7. Яким правовстановлюючим документом підтверджується повноваження Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації на виконання від імені держави функцій власника щодо пам`ятки архітектури національного значення Всесвятської церкви на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43?

8. Чи здійснювала Тернопільська обласна державна (військова) адміністрація коли-небудь спільне управління пам`яткою архітектури національного значення Всесвятською церквою на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, разом з будь-яким іншим державним органом?

9. Чи обліковувала Тернопільська обласна державна (військова) адміністрація в своєму бухгалтерському обліку пам`ятку архітектури національного значення Всесвятську церкву на кладовищі м. Почаїв 1773 року (охоронний номер 1593), що розташована за адресою: Тернопільська область, м. Почаїв, вул. Липова, 43, протягом останніх десяти років?

Також, до вказаного вище відзиву на позов в якості додатка відповідачем долучено заяву (в порядку ст. 6 ГПК України) від 14.01.2026, у якій намісник Почаївської Лаври повідомив про те, що у зв`язку з релігійними переконаннями відмовився від ідентифікаційного коду, про що зроблена відповідна відмітка в паспорті, та реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі суперечить його релігійним переконанням. Почаївська Свято-Успенська Лавра самостійно (без його особистої участі як намісника) позбавлена реальної можливості зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі). Водночас Почаївська Свято-Успенська Лавра має намір подавати заяви по суті справи, а також заяви з процесуальних питань через свого представника адвоката Серафимова І.М.

22 січня 2026 року до суду через систему "Електронний суд" від представника Почаївської Свято-Успенської Лаври адвоката Серафимова І.М., надійшла заява б/н від 21.01.2026 (вх. №514) відповідно до якої заявник просить суд провести судове засідання у справі №921/773/25, яке призначене на 29 січня 2026 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через підсистему ЄСІТС " Електронний суд", яку ухвалою суду від 22.01.2026 задоволено.

26 січня 2026 року до суду через систему "Електронний суд" від Керівника Кременецької окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив №51-350вих-26 від 23.01.2026 (вх. №584).

Також, 26 січня 2026 року до суду через систему "Електронний суд" від Керівника Кременецької окружної прокуратури надійшла заява №51-351вих-26 від 23.01.2026 (вх. №585) про описку у позовній заяві, а саме у п.1 прохальної частини позовної заяви неправильно зазначено назву Міністерства культури України, вказавши попередню назву Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, у зв`язку з чим просить суд вважати, що у прохальній частині позовної заяви є правильною назва позивача 1 Міністерство культури України, замість Міністерства культури та стратегічних комунікацій України.

Окрім того, 26 січня 2026 року до суду через систему "Електронний суд" від представника Міністерства культури України Олексієнко Валентини Миколаївни, надійшла заява б/н від 23.01.2026 (вх. №587) відповідно до якої заявниця просить суд забезпечити проведення засідання, призначеного на 09:05 год. 29 січня 2026 року, та всіх наступних засідань по справі №921/773/25 у режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку Електронного суду з використанням власних технічних засобів, яку ухвалою суду від 26.01.2026 у цій справі задоволено.

27 січня 2026 року до суду через систему "Електронний суд" від Міністерства культури України надійшла відповідь на відзив б/н від 26.01.2026 (вх. №642).

Також, 27 січня 2026 року до суду через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив від Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації б/н від 26.01.2026 (вх. №655).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 29.01.2026 заяву Керівника Кременецької окружної прокуратури б/н від 23.01.2026 (вх.№585 від 26.01.2026) про виправлення описки в прохальній частині позовної заяви прийнято до розгляду і постановлено розгляд справи №921/773/25 здійснювати з її урахуванням; зобов`язано Міністерство культури України у строк та порядок, визначені ст. 90 ГПК України, надати відповіді на питання, викладені Релігійною організацією "Почаївська Свято-Успенська Лавра" у долученому до відзиву на позовну заяву (вх.№462 від 20.01.2026) письмовому опитуванні; зобов`язано Тернопільську обласну державну (військову) адміністрацію, у строк та порядок, визначені ст. 90 ГПК України, надати відповіді на питання, викладені Релігійною організацією "Почаївська Свято-Успенська Лавра" у долученому до відзиву на позовну заяву (вх.№462 від 20.01.2026) письмовому опитуванні; задоволено усне клопотання представника Релігійної організації "Почаївська Свято-Успенська Лавра" про продовження строку на подання заперечення на відповідь на відзив та продовжено відповідачу строк на подання заперечення на відповідь на відзив на 5 днів з дня отримання відповідей на письмове опитування позивача 1 та позивача 2; відкладено підготовче засідання у справі №921/773/25 на 18 лютого 2026 року на 09:30 год.

02.02.2026 від Почаївської Свято-Успенської Лаври до суду надійшла заява, сформована представником заявника адвокатом Серафимовим І.М. у системі "Електронний суд" 30.01.2026 (вх. №787), до якої на виконання ухвали суду від 22.01.2026 додано уточнену зустрічну позовну заяву, яку викладено у вигляді окремого додатка, разом з доказами оплати судового збору (платіжна інструкція №800 від 27.01.2026 на суму 2662,40 грн). При цьому, в уточненій зустрічній позовній заяві заявником зазначено вірне найменування відповідача-1 за зустрічним позовом, а саме - Міністерство культури України (вул. Івана Франка, 19, м. Київ, 01601, ). Також, до вказаної вище заяви позивачем за зустрічним позовом долучено заяву (в порядку ст. 6 ГПК України), копію охоронного договору від 23.06.1981 з додатком та копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №317860556 від 15.12.2022.

Ухвалою суду від 04.02.2026 (з урахуванням ухвали суду від 17.02.2026 про виправлення описки) прийнято зустрічний позов Почаївської Свято-Успенської Лаври б/н від 20.01.2026 (вх. №28 від 20.01.2026), до відповідача 1 - Міністерства культури України, до відповідача 2 - Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, про усунення порушення прав шляхом визнання за Почаївською Свято-Успенською Лаврою існуючого права володіння, до спільного розгляду з первісним позовом Керівника Кременецької окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Міністерства культури України, Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації до відповідача Релігійної організації "Почаївська Свято-Успенська Лавра" про усунення перешкод державі у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування рішень державних реєстраторів, скасування державної реєстрації запису та повернення на користь держави майна; об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі №921/773/25 та призначено підготовче засідання у справі по розгляду зустрічного позову на 18.02.2026 о 09:30 год.

06 лютого 2026 року до суду через систему "Електронний суд" від представника Почаївської Свято-Успенської Лаври адвоката Серафимова І.М., надійшла заява б/н від 06.02.2026 (вх. №972) відповідно до якої заявник просить суд судове засідання, яке призначено на 18.02.2026 на 9:30 год., а також всі наступні судові засідання, здійснювати у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд", яку ухвалою суду від 06.02.2026 у цій справі задоволено.

11 лютого 2026 року до суду через систему "Електронний суд" від Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації надійшли додаткові пояснення б/н від 10.02.2026 (вх. №1079) із долученням відповідей на письмове опитування Почаївської Свято-Успенської Лаври в порядку ст. 88, 90 ГПК України.

Також, 11 лютого 2026 року до суду від Почаївської Свято-Успенської Лаври надійшло сформоване представником заявника адвокатом Серафимовим І.М., у системі "Електронний суд" клопотання б/н від 10.02.2026 (вх. №1087) згідно якого відповідач за первісним позовом просить суд зобов`язати Тернопільську обласну державну (військову) адміністрацію повторно протягом 10 днів надати відповіді на питання, викладені Релігійною організацією "Почаївська Свято-Успенська Лавра" у долученому до відзиву на позовну заяву (вх.№462 від 20.01.2026) письмовому опитуванні, з дотриманням вимог ч.ч. 2 - 4 ст. 90 ГПК України; стягнути в дохід державного бюджету з Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації штраф у сумі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб за ухилення від надання вичерпних відповідей на питання, викладених Релігійною організацією "Почаївська Свято-Успенська Лавра" у долученому до відзиву на позовну заяву (вх.№462 від 20.01.2026) письмовому опитуванні; продовжити відповідачу строк на подання заперечення на відповідь на відзив на 5 днів з дня отримання повторних відповідей на письмове опитування позивача 2.

При цьому заявник вказує на те, що Тернопільська обласна державна (військова) адміністрація не виконала ухвалу суду від 22.01.2026, оскільки не оформила відповіді на запитання у формі заяви свідка, яка згідно ст. 73 ГПК України є окремим джерелом доказів, і копія якої надсилається учаснику справи, який поставив питання. Також, Тернопільська обласна державна (військова) адміністрація надала вичерпну відповідь лише на 8 і 9 запитання.

16 лютого 2026 року до суду від Тернопільської обласної державної адміністрації через систему "Електронний суд" надійшли заперечення на клопотання (вх.№1222) представника Почаївської Свято-Успенської Лаври, у яких остання серед іншого вказує на дотримання адміністрацією вимог ч.3 ст.90 ГПК України та ст.88 ГПК України, а також на відсутність підстав для застосування ст.135 ГПК України щодо застосування заходів процесуального примусу.

Також, 16 лютого 2026 року до суду через систему "Електронний суд" від Міністерства культури України надійшли додаткові пояснення у справі б/н від 13.02.2026 (вх. №1181), до яких долучено відповіді на письмове опитування Почаївської Свято-Успенської Лаври в порядку статей 88, 90 ГПК України.

Крім того, 16 лютого 2026 року до суду від Почаївської Свято-Успенської Лаври надійшло сформоване представником заявника адвокатом Серафимовим І.М., у системі "Електронний суд" клопотання б/н від 13.02.2026 (вх. №1196) згідно якого останній просить суд зобов`язати Міністерство культури України повторно протягом 10 днів надати відповіді на питання, викладені Релігійною організацією "Почаївська Свято-Успенська Лавра" у долученому до відзиву на позовну заяву (вх.№462 від 20.01.2026) письмовому опитуванні, з дотриманням вимог ч.ч. 2 - 4 ст. 90 ГПК України; продовжити відповідачу строк на подання заперечення на відповідь на відзив на 5 днів з дня отримання повторних відповідей на письмове опитування Міністерства культури України.

При цьому заявник вказує на те, що Міністерство культури України не оформило відповіді на запитання у формі заяви свідка, яка згідно ст. 73 ГПК України є окремим джерелом доказів, і копія якої надсилається учаснику справи, який поставив питання. Також, Міністерство культури України надало вичерпні відповіді лише на 2 - 9 запитання; проте відповідаючи на запитання №1, позивач 1 не надав вичерпної відповіді разом з відповідними доказами.

18 лютого 2026 року до суду від Почаївської Свято-Успенської Лаври надійшла сформована представником заявника адвокатом Серафимовим І.М., у системі "Електронний суд" заява про зміну предмету позову б/н від 17.02.2026 (вх.№1258), відповідно до якої просить:

1. Усунути порушення прав Почаївської Свято-Успенської Лаври (ідентифікаційний код 14035189, місцезнаходження: 47025, Тернопільська обл., Кременецький район, місто Почаїв, вул. Лаврська, буд. 8) шляхом визнання за нею право власності на Церкву Різдва Пресвятої Богородиці (нова назва Церкви Всіх Святих Почаївської Лаври на кладовищі м. Почаїв 1773 року), що знаходиться за адресою: м. Почаїв, вулиця Липова, 43.

2. Усунути порушення прав Почаївської Свято-Успенської Лаври (ідентифікаційний код 14035189, місцезнаходження: 47025, Тернопільська обл., Кременецький район, місто Почаїв, вул. Лаврська, буд. 8) шляхом визнання за нею існуючого права володіння на Церкву Різдва Пресвятої Богородиці (нова назва Церкви Всіх Святих Почаївської Лаври на кладовищі м. Почаїв 1773 року), що знаходиться за адресою: м. Почаїв, вулиця Липова, 43.

У підготовче засідання 18.02.2026 прибула прокурор, представники позивача 1 за первісним позовом (відповідача 1 за зустрічним позовом) Міністерства культури України та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) Релігійної організації "Почаївська Свято-Успенська Лавра" взяли участь в засіданні в режимі відеоконференції.

Представники позивача 2 за первісним позовом (відповідача 2 за зустрічним позовом) Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за первісним позовом - Департамент архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, у підготовче засідання не прибули, причин неявки суду не повідомили.

Частиною 1 ст.177 ГПК України передбачено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частин 3 та 5 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції. Юрисдикція місцевих судів щодо окремих категорій справ, а також порядок їх розгляду визначаються законом.

Інститут підсудності розмежовує підвідомчі господарським судам справи між відмінними елементами господарської судової системи, залежно від того, який критерій покладено в основу такого розподілу: рівень господарського суду в системі або місце розгляду справи.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено категорії справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

У параграфі 3 глави 2 розділу І Господарського процесуального кодексу України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ГПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Правила виключної територіальної підсудності передбачені у статті 30 ГПК України.

Так, зокрема, частиною 3 статті 30 ГПК України передбачено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Керівник Кременецької окружної прокуратури звернувся із первісним позовом у цій справі в інтересах держави в особі: Міністерства культури України та Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, до відповідача - Релігійної організації "Почаївська Свято-Успенська Лавра" про усунення перешкод державі у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування рішень державних реєстраторів, скасування державної реєстрації запису та повернення на користь держави майна, у відповідності до вимог ч.3 статті 30 ГПК України щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням майна, відтак суд відкрив провадження у справі №921/773/25.

Надалі, Почаївська Свято-Успенська Лавра звернулася до Господарського суду Тернопільської області із зустрічною позовною заявою до відповідача 1 - Міністерства культури України та відповідача 2 - Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації про усунення порушення прав Почаївської Свято-Успенської Лаври шляхом визнання за нею існуючого права володіння Всесвятською церквою на кладовищі міста Почаїв 1773 року, що знаходиться у м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, вулиця Липова, 43.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.02.2026 прийнято зустрічний позов Почаївської Свято-Успенської Лаври б/н від 20.01.2026 (вх. №28 від 20.01.2026) до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі №921/773/25 та призначено підготовче засідання у справі №921/773/25 по розгляду зустрічного позову на 18.02.2026 о 09:30 год. Вказана ухвала набрала законної сили з дати її підписання 04.02.2026.

Слід зазначити, що виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ГПК України.

Виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності.

Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування.

Так, відповідно до частини 14 статті 30 ГПК України зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в господарський суд за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших, визначених у цій статті, правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.

Суд відзначає, що хоча норми ч. 14 ст. 30 ГПК України містять застереження щодо непоширення цих правил у випадку наявності обставин виключної підсудності розгляду зустрічного позову іншим судом, разом з тим, ні вказана норма, ні інші норми ГПК України не містять заборони господарському суду приймати зустрічний позов до розгляду та об`єднувати із первісними позовними вимогами, зокрема у випадку коли первісний позов також подано з урахуванням правил виключної підсудності (ч. 3 ст. 30 ГПК України), оскільки за змістом ст. 180 ГПК України підставою для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом є їх взаємопов`язаність та доцільність їх спільного розгляду, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, з урахуванням загальних засад господарського судочинства.

Вказані критерії судом враховано під час постановлення ухвали від 04.02.2026 у цій справі.

Поряд з цим, частиною 5 статті 30 ГПК України, передбачено, що спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Таким чином, якщо відповідачем у справі є орган, зазначений у частині п`ятій статті 30 Господарського процесуального кодексу України, то розгляд такої справи у будь-якому разі відноситься до компетенції виключно Господарського суду міста Києва та будь-який інший суд неуповноважений здійснювати розгляд відповідної справи.

З урахуванням наведеного, у випадку виникнення конкуренції норм ч.3 ст. 30 ГПК України та ч. 5 ст. 30 ГПК України під час визначення підсудності спору з приводу нерухомого майна, відповідачем у якому є орган, зазначений у ч. 5 ст. 30 ГПК України, судам слід керуватись ч. 5 ст. 30 ГПК України.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27.07.2022 у справі №910/1718/21, від 12.01.2021 у справі №918/572/19 та від 04.02.2020 у справі №914/240/18.

Статтею 45 ГПК України визначено, що позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Як вже було зазначено вище, Почаївська Свято-Успенська Лавра, звертаючись до Господарського суду Тернопільської області із зустрічною позовною заявою у справі №921/773/25 про усунення порушення прав шляхом визнання за Почаївською Свято-Успенською Лаврою існуючого права володіння нерухомим майном, відповідачами за зустрічним позовом визначила Міністерство культури України, вул. Івана Франка, 19, м. Київ, 01601, та Тернопільську обласну державну (військову) адміністрацію, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021.

Так, згідно з п.1 Положення про Міністерство культури України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України №885 від 16.10.2019 (із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України №231 від 23.03.2020, №1066 від 13.09.2024, №1509 від 19.11.2025) Міністерство культури України (Мінкульт) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 118 Конституції України виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Відповідно до Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

На підставі Указу Президента України №68/2022 від 24.02.2022 "Про утворення військових адміністрацій", прийнятого на виконання Закону України "Про правовий режим воєнного стану", для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку постановлено утворити 25 обласних військових адміністрацій, в тому числі і Тернопільську обласну військову адміністрацію. Тобто, фактично обласні та Київська міська державні адміністрації набули статусу відповідних військових адміністрацій, а голови цих державних адміністрацій посади начальників військових адміністрацій.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з частиною 2 статті 31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

З аналізу вказаних норм випливає, що суд, який прийняв справу до свого провадження з додержанням правил підсудності, передає справу за виключною підсудністю іншому суду лише у випадку, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Слід зазначити, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено виокремлення зустрічного позову та передача лише зустрічної позовної заяви до іншого суду та наявність двох справ з єдиним унікальним номером. Питання про передачу справи за виключною підсудністю може бути вирішено судом після вирішення питання щодо відповідності зустрічної позовної заяви вимогам ГПК та прийняття її до сумісного розгляду з первісним позовом.

Отже, у випадку коли справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, в тому числі якщо стала такою внаслідок змін у складі відповідачів, що спричинило віднесення справи до виключної підсудності іншого суду, суд передає на розгляд іншого суду справу, а не матеріали зустрічного позову, оскільки Господарським процесуальним кодексом України не передбачено передачу тільки зустрічного позову до іншого суду без прийняття такого до провадження.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить про те, що суд обов`язково повинен бути встановлений законом, тобто, кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом, при цьому, обов`язковим є дотримання правил юрисдикції (підсудності), визначених у параграфі 3 глави 2 ГПК України.

Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства та суб`єктний склад учасників даного спору, зважаючи на те, що у зв`язку із пред`явленням зустрічного позову та прийняття його судом до спільного розгляду з первісним позовом у цій справі відбулася зміна у складі відповідачів, зокрема, статусу відповідачів за зустрічним позовом набули Міністерство культури України та Тернопільська обласна державна (військова) адміністрація, суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин правил виключної підсудності, визначених ч.5 ст.30 ГПК України, та направлення вказаної справи за підсудністю Господарському суду міста Києва.

Суд відзначає, що передання справи за належною територіальною юрисдикцією не призводить до порушення прав заявника на доступ до суду та справедливий судовий розгляд, а є гарантією того, що рішення у справі буде ухвалене належним судом, і законне та обґрунтоване рішення не буде в подальшому скасоване судом вищої інстанції, лише з підстав недотримання процесуальних норм щодо юрисдикції.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Спори між судами щодо підсудності не допускаються (ч. 6 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи передання цієї справи за виключною підсудністю до Господарського суду м. Києва, подані представником Почаївської Свято-Успенської Лаври клопотання б/н від 10.02.2026 (вх.№1087 від 11.02.2026), б/н від 13.02.2026 (вх.№1196 від 16.02.2026), заява про зміну предмету позову б/н від 17.02.2026 (вх.№1258 від 18.02.2026), а також заперечення Тернопільської обласної державної адміністрації (вх.№1222 від 16.02.2026) на клопотання Почаївської Свято-Успенської Лаври, судом не розглядаються.

Керуючись ст. ст. 27, 30, 31, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Передати матеріали справи №921/773/25 за первісним позовом Керівника Кременецької окружної прокуратури, вул. Словацького 6а, м. Кременець, Тернопільська область, 47000 в інтересах держави в особі: Міністерства культури України, вул. Івана Франка, 19, м. Київ, 01601, Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021, до відповідача - Релігійної організації "Почаївська Свято-Успенська Лавра", вул. Лаврська (Возз`єднання), 8, м. Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область, 47025, про усунення перешкод державі у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування рішень державних реєстраторів, скасування державної реєстрації запису та повернення на користь держави майна, та за зустрічним позовом Почаївської Свято-Успенської Лаври, вул. Лаврська, 8, м.Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область, 47025, до відповідачів: Міністерства культури України, вул. Івана Франка, 19, м. Київ, 01601, та Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021, про усунення порушення прав шляхом визнання за Почаївською Свято-Успенською Лаврою існуючого права володіння нерухомим майном - за виключною підсудністю до Господарського суду м. Києва (01054, Україна, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 44/В).

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала у відповідності до вимог ст.235 ГПК України набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду.

Повну ухвалу складено та підписано 19.02.2026.

Суддя Н.В. Охотницька