ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"19" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4494/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,
розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Хмари Валентини Павлівни за вх. ГСОО № 2-185/26 від 09.02.2026 про розподіл судових витрат у справі № 916/4494/25
за позовом: Фізичної особи-підприємця Хмари Валентини Павлівни ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 1728250,05 грн,
Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.02.2026 позов Фізичної особи-підприємця Хмари Валентини Павлівни до Товариства з обмеженою відповідальністю Україна-2010 було задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача борг в сумі 1206740,00 грн, пеню в сумі 36896,49 грн, штраф в сумі 181011,00 грн, відсотки річних в сумі 42847,54 грн та судовий збір в сумі 20739,00 грн.

09.02.2026 до суду надійшла заява позивача, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 40000,00 грн, до якої позивачем долучено додаткові докази.

Ухвалою суду від 10.02.2026 заяву Фізичної особи-підприємця Хмари Валентини Павлівни про розподіл судових витрат у справі № 916/4494/25 було прийнято до розгляду; постановлено розгляд заяви здійснити без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати суду до 17.02.2026 письмові пояснення щодо заяви позивача.

Станом на даний час, від відповідача жодних пояснень щодо заяви позивача до суду не надійшло.

Так, згідно з ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Згідно з ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (Аналогічна за змістом позиція викладена Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, у постанові від 19.01.2022 у справі № 910/1344/19).

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

Так, у позовній заяві позивачем було повідомлено суду, що він очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи судові витрати, зокрема, на правничу допомогу в сумі 40000,00 грн. При цьому у відзиві на позовну заяву відповідачем жодних заперечень щодо попереднього розрахунку витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, не викладено.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2025 між позивачем (клієнт) та Адвокатським бюро «Мінченко та партнери» (адвокатське бюро) був укладений договір про надання правової допомоги № 15-04/7/25, за умовами якого адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати позивачу правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а позивач зобов`язався оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. Відповідно до п. 1.2. договору склад, обсяг та вартість надання правової допомоги визначаються на підставі замовлення, що є невід`ємною частиною договору.

Додатком № 03-11/25 до договору погоджено замовлення щодо надання правової допомоги адвокатським бюро позивачу у справі за позовом Фізичної особи підприємця Хмара Валентини Павлівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-2010» () про стягнення заборгованості за договором оренди транспортного засобу з екіпажем від 30.05.2025 №30/05/2025. Сторони договору погодили, що фіксований розмір гонорару (винагороди) за надання правових (правничих) послуг визначено з врахуванням вимог ст. 126 ГПК України, в судах усіх інстанції, складності питань, виходячи із принципів розумності та з врахуванням часу (строку) виконання та складає 40 000,00 грн, які включають у себе, але не обмежуються, надання такої правничої допомоги: вивчення та аналіз документів наданих клієнтом, пошук актуальної судової практики; надання юридичної консультації; підготовка та складання позовної заяви; формування доказів; підготовка та складання усіх необхідних клопотань, заяв, пояснень, та інших процесуальних документів, які необхідні для захисту прав та законних інтересів клієнта, в судах усіх інстанції; участь у судових засіданнях, в судах усіх інстанції - за потреби; супровід виконання судового рішення. Крім гонорару, передбаченого п.2. даного замовлення, клієнт сплачує бюро участь у судовому засіданні, у тому числі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у розмірі 4000,00 грн за одне таке засідання, що не залежить від тривалості такого засідання та яке не відбулося з незалежних від адвоката причин. Зазначена вартість, включає час перебування адвоката адвокатського бюро у дорозі до суду, підготовку до засідань, очікування засідання, тощо. Сторони погодили, що розрахунок за надані послуги здійснюється клієнтом на користь адвокатського бюро протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту ухвалення судового рішення в суді першої інстанції.

03.02.2026 між ФОП Хмарою В.П. та Адвокатським бюро «Мінченко та партнери» був підписаний акт надання послуг № 206, згідно з яким позивачем були прийняті надані адвокатським бюро послуги згідно з замовленням від 03.11.2025 № 03-11/25 до договору від 14.04.2025 № 15-04/7/25 на суму 40000,00 грн, а саме: послуги з правової допомоги при здійсненні судового захисту інтересів позивача у справі № 916/4494/25 за позовом ФОП Хмари В.П. до ТОВ «Україна-2010» про стягнення заборгованості за договором оренди транспортного засобу з екіпажем від 30.05.2025 № 30/05/2025.

Отже, з аналізу поданих позивачем доказів можна зробити висновок, що заявлені ФОП Хмарою В.П. витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи, а тому суд дійшов висновку, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 40000,00 грн підтверджується матеріалами справи.

За цих обставин, приймаючи до уваги надані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи, а також враховуючи відсутність в матеріалах справи належних доказів неспівмірності цих витрат та обґрунтованого клопотання відповідача про їх зменшення, суд дійшов висновку, що витрати позивача є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

При цьому суд зазначає, що задовольнивши позов позивача частково, суд дійшов висновку, що позивач правомірно нарахував до стягнення з відповідача пеню, штраф та відсотки річних, встановив арифметичну вірність розрахунку позивача, разом з цим, за клопотанням відповідача зменшив заявлені до стягнення штрафні санкції. В цей же час, врахувавши те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору на Товариство з обмеженою відповідальністю Україна-2010 були покладені в повному обсязі.

За вищевикладених обставин та керуючись положеннями ч. 9 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у повному обсязі, а саме в розмірі 40000,00 грн.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Україна-2010 (вул. Євгена Колісниченка, 140, смт. Овідіополь, Одеський р-н, Одеська обл., 68001, ) на користь Фізичної особи-підприємця Хмари Валентини Павлівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 40000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 19.02.2026.

Суддя Д.О. Бездоля