ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"13" лютого 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1128/25
Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,
розглянув матеріали клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом: фізичної особи - підприємця Ревка Дмитра Олеговича
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг "Зоря"
про: стягнення 1 535 657,68 грн
секретар судового засідання: С.Коваль
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
Фізична особа - підприємець Ревко Дмитро Олегович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг "Зоря" про стягнення 1 535 657,68 грн.
Ухвалою суду від 8 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, підготовче засідання відкладено на 6 січня 2026 року.
23 грудня 2025 року відповідач подав відзив на позов.
9 грудня 2025 року позивач подав до суду відповідь на відзив разом з якою заявив клопотання про поновлення строку для подання доказів по справі, а саме копії реєстру узгоджених товарно-транспортних накладних за вересень 2024 року, копії реєстру узгоджених товарно-транспортних накладних за жовтень 2024 року.
Ухвалою від 6 січня 2026 року суд клопотання фізичної особи - підприємця Ревка Дмитра Олеговича про поновлення строку для подання доказів задоволив, поновив позивачу строку для подання доказів, закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 27 січня 2026 року.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 27 січня 2026 року позов задоволений, вирішено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг "Зоря" на користь фізичної особи - підприємця Ревка Дмитра Олеговича 1 535 657,68 грн заборгованості, та 18 427,89 грн судового збору.

2 лютого 2026 року позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, у відповідності до якого заявник просить суд стягнути з відповідача 15 000,00 грн витрат понесених на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 2 лютого 2026 року суд призначив судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на 10 лютого 2026 року.

6 лютого 2026 року відповідач подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

У судове засідання представники сторін не з`явились, про місце, дату та час судового засідання сторони повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до правил частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У своєму позові позивач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на надання правової допомоги складає 15 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з нормами частини 3 статті 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Рішення суду першої інстанції у справі ухвалено 27 січня 2026 року. У судовому засіданні представник позивача зробив заяву про подання доказів на підтвердження судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу подана до суду 2 лютого 2026 року. А тому суд вважає, що наявні правові підстави для розгляду заяви про розподіл судових витрат по суті.

Розглянувши подану заяву про розподіл судових витрат суд зауважує таке.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частинами 2-6 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою та необхідною, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Так, на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем було подано копії: договору про надання правової допомоги від 01 грудня 2025 року, акт приймання - передачі наданих послуг, рахунок.

Згідно з умовами договору про надання правової допомоги клієнт (фізична особа-підприємець Ревко Дмитро Олегович) замовляє, а адвокат зобов`язується надати йому правничу допомогу, яка включає в себе написання та подання до Господарського суду Рівненської області позовної заяви про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг "Зоря" заборгованості за договором про надання послуг з перевезення. Згідно пункту 3 договору вартість визначається фіксованою сумою гонорару та становить 15 000,00 грн.

Строк оплати гонорару визначається в рахунку на оплату.

Згідно з актом приймання - передачі наданих послуг, до наданої правової допомоги належить: вивчення адвокатом документів, наданих клієнтом, а саме договору про надання послуг з перевезення №20/06/24 від 20 червня 2024 року та товарно-транспортних накладних; написання та направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг "Зоря" досудової претензії №16/04/25-1 від 16.04.2025 з вимогою про сплату заборгованості за договором про надання послуг з перевезення №20/06/24 від 20 червня 2024 року; вивчення адвокатом положень матеріального та процесуального права, судової практики, в частині необхідній для повного та належного захисту прав та охоронюваних законом інтересів клієнта під час розгляду справи в суді; написання та подання до Господарського суду Рівненської області позовної заяви про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг "Зоря" заборгованості за договором про надання послуг з перевезення №20/06/24 від 20 червня 2024 року; забезпечення адвокатом представництва інтересів клієнта Господарському суді Рівненської області під час розгляду справи №918/1128/25. Загальна вартість наданої правової допомоги складає 15 000,00 грн.

Згідно з рахунком на оплату №2026/01-1 від 28 січня 2026 року, розрахунок здійснюється протягом 5 банківських днів з дня набрання рішенням законної сили.

Водночас відповідач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката до, які підлягають розподілу між сторонами до 9 000,00 грн, в поданій заяві вказує, що описана у п.п.1.1.-1.3. акті приймання - передачі правова допомога не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки нормативно-правове регулювання спірних правовідносин є сталим, спір у даній справі не є складним, а також є розрахунковим, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договорів і регулюються нормами Цивільного кодексу України, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (пункт 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

У постанові ВС від 13 лютого 2024 року у справі №910/12155/22 зазначені висновки про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Це означає, що у разі настання визначених умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Підсумовуючи наведене, беручи до уваги ціну позову та характер спірних правовідносин, враховуючи наявність заперечень відповідача щодо позову, суд вважає, що в даному випадку 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу є доведеним, співмірними зі складністю справи та покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позову. Суд вважає, що розмір заявлених позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу відповідає вимогам та критеріям наведеним у статті 126 ГПК України.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання фізичної особи - підприємця Ревка Дмитра Олеговича про ухвалення додаткового рішення та відшкодування витрат, понесених на правову допомогу задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг "Зоря" (35314, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Зоря, площа Володимира Плютинського, будинок 2, ідентифікаційний код 39148440) на користь фізичної особи - підприємця Ревка Дмитра Олеговича ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач (Стягувач): фізична особа - підприємець Ревко Дмитро Олегович ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Відповідач (Боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг "Зоря" (35314, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Зоря, площа Володимира Плютинського, будинок 2, ідентифікаційний код 39148440).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Андрій КАЧУР