УХВАЛА

м. Київ

20.02.2026Справа № 910/1777/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Карабань Я.А., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик»

про забезпечення позову до його подання

особи, які можуть отримати статус учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик»

відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

Без виклику представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» (надалі заявник) із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, а саме:

- заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» () вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет застави за договором застави транспортних засобів № 55/1/23-5, посвідченого 24 березня 2023 року Лосєвим В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 353, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» (), до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» до АТ «Ощадбанк» про застосування мораторію на стягнення застави за вказаним договором застави;

- заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» () вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет застави за договором застави транспортних засобів № 55/1/23-7, посвідченого 24 березня 2023 року Лосєвим В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 352, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» (), до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» до АТ «Ощадбанк» про застосування мораторію на стягнення застави за вказаним договором застави;

- заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» () вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 314/48-3 від 14.09.2016, посвідченого 14 вересня 2016 року Лосєвим В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1058, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» (), до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» до АТ «Державний ощадний банк України» про застосування мораторію на стягнення застави за вказаним договором застави;

- заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» () вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 315/48-3 від 15.09.2016, посвідченого 15 вересня 2016 року Лосєвим В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1060, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» (), до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» до АТ «Ощадбанк» про застосування мораторію на стягнення застави за вказаним договором застави.

У заяві про забезпечення позову заявник вказує, що Господарський суд міста Києва 04.11.2025 ухвалив рішення по справі № 910/9462/25, у якому задовольнив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про внесення змін до договору застави транспортних засобів №55/1/23-5, посвідчений 24 березня 2023 року Лосєвим В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 353; договору застави транспортних засобів № 55/1/23-7,посвідчений 24 березня 2023 року Лосєвим В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №352; договору застави № 314/48-3 від 14.09.2016р., посвідчений 14 вересня 2016 року Лосєвим В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1058; договору застави № 315/48-3 від 15.09.2016р., посвідчений 15 вересня 2016 року Лосєвим В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1060, якими доповнити договори застави пунктом 6.1.1. наступним змістом:

« 6.1.1. Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави та задовольнити свої вимоги за рахунок його вартості лише після припинення або скасування воєнного стану на території України, оголошеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з усіма змінами та доповненнями, та після закінчення строку, на який предмет застави чи його частина залучені для потреб Збройних Сил України, якщо такий строк перевищує період дії воєнного стану. До настання зазначених обставин, будь-які дії Заставодержателя щодо звернення стягнення на Предмет застави є неможливими та призупиняються».

Як зазначає заявник, 18.02.2026 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, текст якої ще не складено (відсутній в електронному кабінеті електронного суду), якою задовольнив апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», та скасував рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 по справі № 910/9462/25.

Оскільки під час розгляду справи № 910/9462/25, набрав чинності Закон України від 27.03.2025 № 4340-IX «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану» (далі Закон № 4340-IX), Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» звернулося до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» із зверненням про застосування мораторію на звернення стягнення за договорами застави відповідно до вказаного Закону.

У відповідь на дане звернення Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» надіслало лист за №55/2-08/164335/2025 від 23.12.2025, відповідно до якого останній вважає, що позивач в розумінні вказаного закону не є суб`єктом звернення, оскільки є лише заставодавцем, а не позичальником, а тому не вбачає жодних підстав для прийняття будь-яких рішень, в тому числі, як для застосування мораторію чи відмови у застосуванні мораторію на звернення стягнення за договорами застави.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» вважає дану відповідь маніпулятивною та протиправною, у зв`язку з чим і змушений звернутися до суду для вирішення даного спору.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що оскільки 18.02.2026 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою задовольнив апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», та скасував рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 по справі № 910/9462/25, а Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» 04.07.2025 зареєстровано звернення стягнення за договором застави транспортних засобів № 55/1/23-7 від 24.03.2023, що підтверджується витягом з ДРОРМ №98676292 від 11.08.2025 та за договором застави транспортних засобів № 55/1/23-5 від 24.03.2023, що підтверджується витягом з ДРОРМ №98676270 від 11.08.2025, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» виникла термінова необхідність у зверненні до суду з відповідною заявою про забезпечення позову до подання основного позову, який буде подано до 28.02.2026.

При дослідженні матеріалів поданої заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку про необхідність її повернення заявнику, з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Разом з тим, як установлено судом, у порушення п.2 ч.1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, заявником не зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Виходячи з положень статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Поряд з цим суд зазначає, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказує, що оскільки 18.02.2026 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою задовольнив апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», та скасував рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 по справі № 910/9462/25, а Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» 04.07.2025 зареєстровано звернення стягнення за договором застави транспортних засобів № 55/1/23-7 від 24.03.2023, що підтверджується витягом з ДРОРМ №98676292 від 11.08.2025 та за договором застави транспортних засобів № 55/1/23-5 від 24.03.2023, що підтверджується витягом з ДРОРМ №98676270 від 11.08.2025, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» виникла термінова необхідність у зверненні до суду з відповідною заявою про забезпечення позову до подання основного позову.

Однак, Єдиний державний реєстр судових рішень не містить повного або скороченого тексту постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 та заявником не надано вступної та резолютивної частини постанови про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 по справі № 910/9462/25 (у разі її наявності), а тому суд позбавлений можливості перевірити вказані твердження заявника та дійти висновку що рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 по справі № 910/9462/25 скасовано.

Крім цього, як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2025 по справі № 910/9462/25 задоволено заяву про забезпечення позову та вжито заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» () вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет застави за договором застави транспортних засобів № 55/1/23-5, посвідченого 24 березня 2023 року Лосевим В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 353, укладеним між AT «Ощадбанк» та ТОВ «Транс-Логістик»(), до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» до AT «Ощадбанк» про внесення змін до вказаного договору застави;

- заборони Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» () вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет застави за договором застави транспортних засобів № 55/1/23-7, посвідченого 24 березня 2023 року Лосевим В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 352, укладеним між AT «Ощадбанк» та ТОВ «Транс-Логістик» (), до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» до AT «Ощадбанк» про внесення змін до вказаного договору застави;

- заборони Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» () вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 314/48-3 від 14.09.2016р., посвідченого 14 вересня 2016 року Лосевим В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1058, укладеним між AT «Ощадбанк» та ТОВ «Транс-Логістик» (), до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» до AT «Державний ощадний банк України» про внесення змін до вказаного договору застави;

- заборони Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» () вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 315/48-3 від 15.09.2016р., посвідченого 15 вересня 2016 року Лосевим В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1060, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ТОВ «Транс-Логістик» (), до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «ТРАНС-ЛОГІСТИК» до АТ «Ощадбанк» про внесення змін до вказаного договору застави.

Як зазначено судом вище, доказів набрання законної сили рішенням суду від 04.11.2025 по справі № 910/9462/25 або його скасування заявником суду не надано.

Враховуючи те, що у порушення п.2 ч.1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, заявником не зазначено предмета позову, а лише вказано про намір заявника звернутися із позовною заявою для захисту свої прав, однак не конкретизовано вимоги до відповідача, це позбавляє суд можливості встановити взаємопов`язаність майбутнього позову та заходу забезпечення, який заявник просить суд вжити в даній заяві.

Відповідно до ч.7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене вище, оскільки заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» про забезпечення позову не відповідає приписам статті 139 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність її повернення заявнику.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись статтями 136, 138, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» про забезпечення позову до його подання повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Я.А.Карабань