cправа № 911/3178/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М.,
розглянувши заяву ОСОБА_1
про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державне підприємство "Триліський спиртовий завод",
про розірвання договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації, повернення майна та стягнення 790 000,00 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором, що відповідно до статей 26, 29 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" є підставою для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації, повернення на користь держави цього об`єкта та стягнення штрафу.
Господарський суд Київської області рішенням від 05.03.2025 позов задовольнив.
Розірвав договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу, зобов`язав ОСОБА_1 , повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях об`єкт малої приватизації - єдиний майновий комплекс, стягнути з відповідачки на користь Державного бюджету України 790000 гривень штрафу та 11 902,40 гривень судового збору.
Постановою Північний апеляційний господарський суд постановою від 09.09.2025 рішення суду залишив без змін.
До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга (з урахуванням уточнень), в якій відповідачка просила, зокрема, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 і залишити позов без розгляду.
Верховний Суд у постанові від 17.12.2025 касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у цій справі, відкрите за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрив, в іншій частині касаційну скаргу задовольнив частково та скасував рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідачки штрафу в розмірі 790 000,00 грн, ухваливши у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.
В іншій частині колегія суддів залишила без змін рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі та стягнула з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 17 775,00 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, та 23 700,00 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.
ОСОБА_1 через підсистему "Електронний суд" звернулася до Верховного Суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат за подання позову у справі в частині стягнення з відповідачки 790 000,00 грн штрафу. У заяві ОСОБА_1 просить покласти на позивача судовий збір у сумі 11 850 грн в частині позовної вимог про стягнення з відповідачки 790 000 грн штрафу.
Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом частини першої статті 315 ГПК України у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, згідно з якою: у разі задоволення позову - витрати покладаються на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).
Як зазначалося вище, за результатами розгляду касаційної скарги відповідачки Верховний Суд скасував рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідачки штрафу в розмірі 790 000,00 грн, ухваливши у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Стягнув з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 17 775,00 грн судового збору, сплаченого останньою за подання апеляційної скарги та 23 700,00 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.
Водночас Верховний Суд не змінив рішення суду першої інстанції в частині покладення на відповідачку судового збору, сплаченого прокуратурою за подання позову (дві немайнові і одна майнова вимоги).
За частинами першою, четвертою статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Таким чином, резолютивну частину рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 у частині розподілу судових витрат слід змінити, поклавши на відповідачку судовий збір у розмірі двох немайнових вимог, що складає 6056 грн. Відповідно зміні підлягає і постанова Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025, якою рішення у цій частині було залишено без змін.
Керуючись статтями 123, 129, 244, 311, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі № 911/3178/24 в частині розподілу судових витрат змінити, виклавши резолютивну частину рішення так:
3. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Є. Краснов