ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2026 р. Справа №909/659/25

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Орищин Г.В.,

Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», б/н від 20.08.2025 (вх. № апеляційного суду 01-05/2565/25 від 20.08.2025)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2025, суддя Рочняк О.В., м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 01.08.2025

у справі №909/659/25

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до відповідача відділу освіти Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області

про стягнення заборгованості в сумі 71 057,91 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог позивача

29.05.2025 товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відділу освіти Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області про стягнення 71 057,91 грн заборгованості, з яких: 56 139,04 грн - основний борг, 7 305,74 грн - пеня, 1 321,79 грн - 3% річних та 6 291,34 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення договірних зобов`язань відповідач не здійснив у встановлений договором строк оплати отриманого природного газу, у зв`язку з чим відповідачу нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2025 у справі №909/659/25 позов задоволено частково. Стягнуто з відділу освіти Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 65 943,89 грн. заборгованості, з яких: 56 139,04 грн. основний борг, 2 191,72 грн. пені, 1 321,79 грн. 3% річних, 6 291,34 грн. інфляційних втрат та 2 422,40 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що позивач на виконання умов договору постачання природного газу за період з січня по квітень 2024 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 145 022,46 грн., який відповідач оплатив частково у розмірі 1 088 883,42 грн.

За перерахунком місцевого господарського суду, заявлені позивачем до стягнення пеня, 3% річних та інфляційні втрати, є обґрунтованими та арифметично правильними, а тому належать до задоволення.

Місцевий господарський суд при зменшенні суми пені на 70% врахував те, що заборгованість за поставку природного газу оплачена відповідачем на 95 відсотків, відповідач є комунальним підприємством, а також те, що позивачем доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій саме відповідача, не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та заперечення позивача

20.08.2025 року до Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», б/н від 20.08.2025 (вх. № апеляційного суду 01-05/2565/25 від 20.08.2025) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2025 у справі №909/659/25.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження всіх істотних обставин справи.

Позивач зазначає, що відповідач був обізнаний з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність.

Додатково вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин. Виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема відсутності коштів на рахунках, або тієї обставини, що боржник фінансується за рахунок бюджетних коштів.

Також вказує, що однією з обов`язкових умов застосування статті 233 ГК України (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) є дослідження судом майнового стану сторін, як боржника так і кредитора, обставини, що обумовили прострочення. До матеріалів справи відповідач взагалі не надав жодного доказу на підтвердження свого майнового стану, наявності/відсутності коштів на рахунках, бюджетних асигнувань/призначень, кошторису тощо. У зв`язку з цим, суд не міг дослідити майновий стан відповідача та об`єктивно розглянути питання про зменшення пені. Бюджетне фінансування відповідача не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором.

Також позивач звертає увагу суду на те, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Позивач посилається на практику Верховного Суду (Постанова Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №910/8698/19), де зазначено, що на іншого учасника справи (позивача) не покладається обов`язок з доведення (доказування) спричинення йому матеріальної або іншої шкоди внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань. Достатньо позивачу довести факт прострочення виконання зобов`язання відповідачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказано, що розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені ст. ст. 549-552 ЦК.

Відповідач своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2025 справу №909/659/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Малех І.Б., суддів Орищин Г.В., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.08.2025 у складі колегії суддів: головуючого судді Малех І.Б. суддів: Орищин Г.В., Якімець Г.Г. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», б/н від 20.08.2025 (вх. № апеляційного суду 01-05/2565/25 від 20.08.2025) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2025 у справі №909/659/25 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

За розпорядженням керівника апарату суду №333 від 20.10.2025 було проведено автоматизовану заміну складу суду в справі №909/659/25.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 у склад колегії суддів для розгляду справи №909/659/25 визначено наступний склад суду: Бойко С.М. - головуючий суддя, судді Орищин Г.В., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 (склад колегії суддів: Бойко С.М. - головуючий суддя, судді: Орищин Г.В., Якімець Г.Г.) справу №909/659/25 прийнято до провадження колегією суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Орищин Г.В., Якімець Г.Г.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 04.09.2018 № 962, здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

25.12.2023 між ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та відділом освіти Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області (споживач) укладено договір №08-5241/24-БО-Т постачання природного газу, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 "Газове паливо" (природний газ), а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з січня 2024 року по 15 квітня 2024 року (включно) в кількості 65,0 тис. куб.м.

В п. 3.5 договору сторони визначили, що приймання передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

За змістом п. 3.5.1 договору, споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.

Відповідно до п. 3.5.2 договору, на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Згідно з п. 3.5.3 договору, споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.

У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього Договору (п. 3.5.4 договору).

За змістом п. 4.1 договору, ціна природного газу за 1000 куб. м. з ПДВ з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовлені потужності на добу наперед, за цим договором становить 16 553 грн 89 коп.

Згідно з п. 4.3 договору, загальна вартість цього договору на дату укладення становить 896 669,05 грн, крім того ПДВ 179 333,80 грн, разом з ПДВ 1 076 002,85 грн.

Відповідно до пункту 5.1 договору, оплата за природний газ за розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 5.5 цього Договору.

Відповідно до п. 5.3 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови оплати споживачем 100% вартості природного газу, замовленого на попередній розрахунковий період та 100% оплати вартості фактично переданого природного газу у попередні розрахункові періоди.

Згідно з п. 7.1 договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках передбачених законодавством і цим договором.

В п. 7.2 договору сторони визначили, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 13.1 договору, даний договір набирає чинності з дати підписання і діє в частині поставки газу до 31.12.2023 (включно), а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу за січень 2024 року №1 від 12.02.2024 на суму 407 978,66 грн, за лютий 2024 №2 року від 11.03.2024 на суму 398 593,60 грн, за березень 2024 року від 10.04.2024 на суму 282 311,16 грн, за квітень 2024 від 10.05.2024 на суму 56 139,04 грн, на виконання договірних зобов`язань позивач поставив відповідачу природний газу на загальну суму 1 145 022,46 грн.

При цьому, акти приймання-передачі природного газу за січень 2024 року №1 від 12.02.2024 на суму 407 978,66 грн, за лютий 2024 №2 року від 11.03.2024 на суму 398 593,60 грн, за березень 2024 року від 10.04.2024 на суму 282 311,16 грн підписано та скріплено печатками сторін, а акт приймання-передачі природного газу за квітень 2024 від 10.05.2024 на суму 56 139,04 грн підписано позивачем в односторонньому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи вищевказаний акт направлено на електронну адресу відповідача 10.05.2024.

Відповідно до наданої АТ "Ощадбанк" інформації про надходження коштів на рахунки ТОВ " Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" відповідач здійснив частково оплату отриманого природного газу згідно з договором №08-5241/24-БО-Т від 25.12.2023 в розмірі 1 088 883,42 грн.

Згідно з листом №ТОВВИХ-25-6169 від 16.04.2025 ТОВ "Оператора газотранспортної системи України" на адвокатський запит та роздруківки з Інформаційної платформи Оператора ГТС, обсяг природного газу використаного споживачем з ЕІС-кодом 56XS000183NLC00P становить:

з 01.01.2024 по 31.01.2024 - 24 645,49 м3;

з 01.02.2024 по 29.02.2024 - 24 078,55 м3;

з 01.03.2024 по 31.03.2024 - 17 054,07 м3;

з 01.04.2024 по 15.04.2024 - 3 391,29 м3.

Згідно з розрахунками позивача, за несвоєчасне виконання зобов`язань відповідачу нараховано 7 305,74 грн пені, 1 321,79 грн 3% річних та 6 291,34 грн інфляційних втрат.

Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2025 у цій справі оскаржується позивачем в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 5 114,02 грн.

Предметом позовних вимог є стягнення 71 057,91 грн. заборгованості, з яких: 56 139,04 грн - основний борг, 7 305,74 грн - пеня, 1 321,79 грн - 3% річних та 6 291,34 грн - інфляційні втрати.

Предметом апеляційного оскарження у цій справі є рішення суду першої інстанції, яким зменшено розмір пені на 70%.

Правовідносини із застосування неустойки (штрафних санкцій) за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, правила її застосування, умови зменшення її розміру врегульовані положеннями ЦК України.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Завданням неустойки є сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Вона не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (подібний висновок міститься в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013).

Частиною третьою ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно методологічної та арифметичної правильності поданого позивачем розрахунку.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі № 467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі № 752/15421/17.

Верховний Суд у постанові від 02.10.2025 у справі № 910/1239/25 вказав, що судова практика щодо застосування вказаних норм ЦК України наразі є усталеною (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 923/587/20, від 01.10.2020 у справі № 904/5610/19, від 02.12.2020 у справі № 913/698/19, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 03.03.2021 у справі № 925/74/19, від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18, від 19.01.2021 у справі № 920/705/19, від 27.01.2021 у справі № 910/16181/18, від 31.03.2020 у справі № 910/8698/19, від 11.03.2020 у справі № 910/16386/18, від 09.07.2020 у справі № 916/39/19, від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20, від 13.04.2021 у справі № 914/833/19, від 22.06.2021 у справі № 920/456/17) і відповідно до неї при визначення розміру неустойки судам належить керуватися наступними загальними підходами (правилами):

- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;

- довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання;

- неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;

- господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення;

- закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення;

- чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а тому таке питання вирішується господарським судом згідно статті 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;

У цій справі, суд першої інстанції реалізуючи свої дискреційні повноваження, обґрунтовано взяв до уваги, що заборгованість за поставку природного газу оплачена відповідачем на 95 відсотків, те, що відповідач є комунальним підприємством, а також те, що позивачем доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій саме відповідача, не надано.

Застосоване у ст.551 ЦК словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Водночас вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №904/3551/18, від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №917/686/19, від 26.02.2020 у справі №922/1608/19, від 15.04.2020 у справі №922/1607/19, від 04.10.2021 у справі №922/3436/20, від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21).

Матеріали справи не містять доказів того, що несвоєчасна поставка товару призвела до безповоротних негативних наслідків для позивача.

Слід зазначити, у питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.

Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22).

На підставі викладеного, колегія апеляційного господарського суду, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням встановлені обставини та подані докази, з урахуванням розумного балансу інтересів сторін, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення пені на 70% та присудження до стягнення 2 191 грн.72 коп. пені.

Згідно з ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/1

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку висновків суду першої інстанції, погоджується з ними та вважає їх такими, що відповідають встановленим обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2025 у справі №909/659/25 , а отже відсутні підстави і для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2025 у справі №909/659/25 прийнято з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» б/н від 20.08.2025 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2025 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Бойко С.М.

Судді Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.