ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4381/25

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу в підготовчому засіданні за позовом Акціонерного товариства "ФАРМАК" ( вул. Кирилівська, 63, Київ 80, 04080) до Приватного підприємства "САНА КО" ( вул. Артилерійська, 3, Одеса, Одеська область, 65039) про стягнення 3202119,45грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ: Акціонерне товариство "ФАРМАК" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства "САНА КО" про стягнення 3 202 119,45 грн. (три мільйони двісті дві тисячі сто дев`ятнадцять гривень 45 копійок) з яких: основної заборгованості: 3 052 804,84 грн. (три мільйони п`ятдесят дві тисячі вісімсот чотири гривні 84 копійки); пені: 128 255,67 (сто двадцять вісім тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень 67 копійок); інфляційних втрат: 7 160,50 грн. (сім тисяч сто шістдесят гривень 50 копійок); 3% річних 13 898,44 (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень 44 копійки).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки №30-102/22 від 01.12.2022 року

Ухвалою суду від 03.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

04.11.2025 року канцелярією господарського суду в системі АС "ДСС" зареєстровано заяву Акціонерного товариства "ФАРМАК" про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі банківські рахунки Відповідача та на все належне на праві приватної власності нерухоме майно та рухоме майно Відповідача у розмірі ціни 3 202 119,45 грн.

Ухвалою суду від 06.11.2025 було задоволено заяву Акціонерного товариства "ФАРМАК" про забезпечення позову та вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне на праві приватної власності нерухоме та рухоме майно, на грошові кошти які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках Приватного підприємства "САНА КО" ( вул. Артилерійська, 3, Одеса, Одеська область, 65039, ) у розмірі ціни 3 202 119,45 грн., інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

02.01.2026 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Приватного підприємства «Сана Ко», в якому відповідач просив поновити строк на подачу відзиву на позовну заяву та визнати причини пропуску такого строку поважними. В частині позовних вимог про стягнення штрафу зменшити розмір штрафу, що підлягає стягненню до 1 гривні.

06.01.2026 р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить відхилити доводи Приватного підприємства «САНА КО», викладені у Відзиві на позов Акціонерного товариства «ФАРМАК» у справі №916/4381/25, як безпідставні та необґрунтовані.

11.02.2026 р. на адресу суду надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач просив прийняти заяву Приватного підприємства «САНА КО» по справі 916/4381/25 про визнання позову Акціонерного товариства «ФАРМАК» про стягнення та прийняти відповідне рішення.

11.02.2026 р. на адресу суду надійшла заява позивача про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. ст. 202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Як встановлено судом, 01 грудня 2022 року між АТ «ФАРМАК» і ПП «САНА КО» був укладений Договір поставки лікарських засобів №30-102/22 (Договір), за яким в порядку та на умовах визначених Договором поставки, Постачальник передає у власність, а Покупець приймає у власність та зобов`язується оплатити лікарські засоби, медичні вироби, дієтичні добавки за цінами та у асортименті (за переліком) згідно Генеральної специфікації, що підписується уповноваженими представниками Сторін, яка становить невід`ємну частину цього Договору.

В рамках укладеного Договору АТ «ФАРМАК» було поставлено Товару, за період з 31.07.2025 року по 28.08.2025 року, на загальну суму 3 053 804,24 грн (три мільйони п`ятдесят три тисячі вісімсот чотири гривні 24 копійки), однак за поставлений товар ПП «САНА КО» було сплачено лише частину коштів, у зв`язку з чим у ПП «САНА КО» виникла дебіторська заборгованість перед АТ «ФАРМАК», за Договором поставки лікарських засобів №30-102/22 від 01 грудня 2022 року на загальну суму 3 052 804, 84 (три мільйони п`ятдесят дві тисячі вісімсот чотири гривні 84 копійки).

Відповідно до п. 2.3. Договору, право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту поставки, яким Сторони встановлюють дату приймання товару Покупцем (дату поставки).

Згідно з пунктами 3.2 Договору, Строк оплати поставленого на умовах цього Договору Товару складає 30 (тридцять) календарних днів з дати поставки Товару, якщо інші умови оплати не встановлено у додаткових угодах до цього Договору.

Пунктами 3.3., 3.4. Договору передбачено, що оплата проводиться у безготівковій формі шляхом перерахування суми вартості поставленої партії Товару з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Постачальника. Датою оплати вважається дата надходження коштів на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до пункту 3.5. Договору, постачальник залишає за собою право, незалежно від призначення платежу, вказаного Покупцем, зараховувати кошти, що надійшли від Покупця, в рахунок тих зобов`язань Покупця з оплати Товару, строк виконання яких вже настав або наступить раніше.

На виконання умов Договору Позивач в період з 31.07.2025 р. по 28.08.2020 р здійснював на користь Відповідача поставки Товару згідно підписаних та скріплених печатками сторін видаткових накладних.

Зі сторони Позивача зобов`язання щодо поставки та передачі у власність Відповідача Товару були виконані в повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними, однак зі сторони Відповідача, в порушення вимог п.п. 3.2., 3.3., 3.4., Договору зобов`язання виконані не повному обсязі (частково), у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Таким чином, заборгованість за товар поставлений Відповідачу становить 3 052 804,84 грн. (три мільйони п`ятдесят дві тисячі вісімсот чотири гривні 84 копійки).

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 128255,67грн., 3% річних в розмірі 13898,44грн. та інфляційних втрат у розмірі 7160,50грн.

Отже, Відповідач своїми діями щодо не проведення розрахунку за поставлені Позивачем товари порушує як умови Договору, так і норми Цивільного кодексу України щодо належного та добросовісного виконання зобов`язань по Договору.

Оскільки зобов`язання Відповідача з оплати суми основного боргу є грошовим, відповідно статті 625 ЦК України та п. 7.1. Договору, за прострочення виконання зобов`язань Позивачем нараховуються три проценти річних, інфляційні втрати, а також пеня за весь час прострочення.

Наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснений належним чином, тому вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення пені, річних та інфляційних втрат, заявлених позивачем до стягнення.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини 3, 4 статті 185 ГПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 ГПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням встановлених обставин та враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог АТ «ФАРМАК» та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3 202 119,45 грн. (три мільйони двісті дві тисячі сто дев`ятнадцять гривень 45 копійок) з яких: основної заборгованості: 3 052 804,84 грн. (три мільйони п`ятдесят дві тисячі вісімсот чотири гривні 84 копійки); пені: 128 255,67 (сто двадцять вісім тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень 67 копійок); інфляційних втрат: 7 160,50 грн. (сім тисяч сто шістдесят гривень 50 копійок); 3% річних 13 898,44 (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень 44 копійки).

Здійснюючи розподіл судових витрат по сплаті судового збору, виходячи із встановлених судом обставин та результату розгляду справи, з урахуванням поданих сторонами заяв, суд зазначає наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.130 ГПК України та ч.3 ст.7 Закону України ,,Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приймаючи до уваги, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу наступним чином: 19 212,72 грн. підлягає поверненню з державного бюджету позивачу та 19 212,71 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується заходів забезпечення позову, накладених ухвалою суду від 06.11.2025, то суд зазначає, що відповідно до ч.7, 8 ст.145 ГПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238. 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства САНА КО (Код , адреса: 65039, м. Одеса, вул. Артилерійська) на користь Акціонерного товариства ФАРМАК (Код ; адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 63) 3 202 119,45 грн. (три мільйони двісті дві тисячі сто дев`ятнадцять гривень 45 копійок) з яких: основної заборгованості: 3 052 804,84 грн. (три мільйони п`ятдесят дві тисячі вісімсот чотири гривні 84 копійки); пені: 128 255,67 (сто двадцять вісім тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень 67 копійок); інфляційних втрат: 7 160,50 грн. (сім тисяч сто шістдесят гривень 50 копійок); 3% річних 13 898,44 (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень 44 копійки) та 19 212,72 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті дванадцять гривень 72 копійки витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 19 лютого 2026 року.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов