без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" 657 007,29 грн заборгованості за договором підряду від 9 жовтня 2018 року № 1260/КБ на будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами соціально-побутового призначення, пожежного депо та підземного паркінгу по вул. Петра Радченко, 27 у Солом`янському районі м.Києва. Житловий будинок № 2. Пожежне депо.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 5 лютого 2026 року позов Товариства задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 657 007,29 грн основної заборгованості та 7 884,10 грн судового збору.

9 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від Товариства надійшла заява від 6 лютого 2026 року, у якій позивач просив прийняти додаткове рішення у справі № 910/13660/25 та стягнути з відповідача 50 000,00 грн витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом даної справи. Ухвалою суду від 9 лютого 2026 року вказану заяву Товариства прийняти до розгляду, вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) та запропоновано відповідачу подати письмові пояснення по суті поданої Товариством заяви у строк до 16 лютого 2026 року.

Проте на час розгляду заяви Товариства від 6 лютого 2026 року будь-яких клопотань чи заперечень по суті вказаної заяви від відповідача судом отримано не було.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом, зокрема, не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 жовтня 2025 року між Товариством та адвокатом Карпуніною О.В. було укладено договір про надання правничої допомоги № 20102025, за умовами якого остання зобов`язалась за завданням позивача надавати правничу допомогу, а Товариство - оплатити надані послуги та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання цього правочину.

Цей договір підписаний його сторонами та скріплений печаткою Товариства.

Відповідно до пункту 1.1. вказаного правочину під послугами розуміється консультування та представництво інтересів Товариства в господарських судах всіх інстанцій для стягнення на його користь з відповідача заборгованості та/або компенсації понесених витрат, зокрема, за договором підряду від 9 жовтня 2018 року № 1260/КБ на будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами соціально-побутового призначення, пожежного депо та підземного паркінгу по вул. Петра Радченко, 27 у Солом`янському районі м.Києва. Житловий будинок № 2. Пожежне депо.

За умовами пунктів 3.1.-3.3. договору гонорар - це форма винагороди адвоката за надання послуг, передбачених цим правочином. Сторони домовились, що гонорар адвоката є фіксованим і становить 50 000,00 грн гривень за участь адвоката у розгляді однієї судової справи в одній судовій інстанції. Зазначена сума включає підготовку процесуальних документів та безпосередню участь адвоката (або залучених ним осіб) у судових засіданнях протягом усього часу розгляду справи у відповідній судовій інстанції, незалежно від кількості засідань. Розмір гонорару не залежить від досягнення або недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт, якщо сторони додатково не домовляться про інше.

Факт надання передбачених цим договором послуг підтверджується актом приймання-передачі правничої допомоги. Адвокат зобов`язаний після фактичного надання послуг підготувати й надати (відправити) клієнту два примірники акта. При цьому, сторони домовились, що акт може складатися за будь-який період часу та включати в себе всі послуги по окремій судовій справі, які були надані адвокатом клієнту протягом відповідного періоду часу. Клієнт протягом 3-х банківських днів після отримання двох примірників акта зобов`язаний його підписати, скріпити своєю печаткою та повернути адвокату один примірник акта, а у разі відмови від його підписання - протягом вказаного строку надати письмові обґрунтовані зауваження та (або) заперечення до змісту акта та (або) послуг. У випадку, якщо протягом вказаного строку клієнт не поверне адвокату один примірник підписаного й скріпленого печаткою клієнта акта та не надасть письмові обґрунтовані зауваження та (або) заперечення до змісту акта та (або) послуг, то вважається, що акт підписаний клієнтом без зауважень та заперечень (пункти 4.1., 4.2. договору).

Відповідно до пункту 9.1. вказаного правочину останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє по 31 грудня 2026 року включно, а в частині оплати адвокату гонорару та здійснення клієнтом передбачених договором компенсацій (відшкодувань) витрат адвоката, пов`язаних з наданням послуг, - до повного виконання таких зобов`язань.

Також судом встановлено, що 5 лютого 2025 року між Товариством та адвокатом Карпуніною О.В. було підписано та скріплено печаткою позивача акт приймання-передачі правничої допомоги від 5 лютого 2025 року на суму 50 000,00 грн. Зі змісту вказаного документа вбачається, що у позивача відсутні претензії по об`єму, якості та строкам наданих вказаним адвокатом послуг.

На підтвердження того, що Карпуніна О.В. є адвокатом та має повноваження на представництво інтересів Товариства в суді, до позовної заяви було долучено копію ордера від 3 листопада 2025 року серії АІ № 2040396.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами частин 5 та 6 статті 126 ГПК України в разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві відповідач зазначав про те, що заявлений до стягнення розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу є очевидно завищеним, не відповідає кількості часу, витраченого адвокатом, у тому числі на складання документів. При цьому, предмет спору в даній справі не є складним та не потребував збирання великої кількості доказів. Враховуючи скрутне фінансове становище та умови провадження господарської діяльності відповідача під час дії військового стану, останній просив суд зменшити розмір вказаних судових витрат.

Суд звертає увагу на те, що факт перебування відповідача у скрутному фінансовому становищі не є підставою для зменшення розміру витрат сторони на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи статті 126 ГПК України.

Разом із цим, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною 5 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2024 року в справі № 910/14524/22 та в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 24 січня 2022 року в справі № 911/2737/17.

Оцінивши складність даного спору та характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що дана справа не є складною для представника Товариства, з огляду на неодноразове подання аналогічних позовів до відповідача про стягнення з останнього заборгованості за договорами підряду (зокрема, справи №№ 910/13737/25, 910/14038/25, 910/14067/25).

У свою чергу, підготовка позовної заяви Товариства не потребувала здійснення складних арифметичних розрахунків чи збирання значного обсягу документів, на обґрунтування заявлених позовних вимог. Будь-які інші дії процесуального характеру (витребування доказів, проведення судової експертизи, залучення свідків, експертів у галузі права тощо) під час розгляду цієї справи не вчинялися.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 ГПК України.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати витрат на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, реально витраченого адвокатом часу, наявності вмотивованих заперечень відповідача щодо обґрунтованості заявлених до стягнення сум, зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву позивача та стягнути на користь Товариства 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім під час розгляду справи № 910/13660/25 у місцевому господарському суді.

Інші доводи, на які посилалися представники сторін, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду про часткове задоволення цієї заяви та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у вищезазначеному розмірі.

Керуючись статтями 80, 123, 126, 129, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (01010, місто Київ, вулиця Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 4/6; ідентифікаційний код 23527052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" (01104, місто Київ, вулиця Бастіонна, будинок 14а, офіс 42; ідентифікаційний код 39534785) 40 000 (сорок тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту додаткового рішення: 18 лютого 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко