ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 м. Полтава Справа № 917/2108/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Байдуж Ю. С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроленд-плюс", вул. Кагамлика, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36008;

до Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Злагода", вул. Центральна, 6а, с. Пальчиківка, Полтавський район, Полтавська область, 38712;

про стягнення 35 551,19 грн,

без виклику та повідомлення сторін,

ухвалив рішення про наступне:

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача пені, річних відсотків за користування коштами та інфляційних втрат нарахованих позивачем відповідачу за порушення останнім договору, що був укладений між сторонами спору.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Позивач у справі, Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЛЕНД-ПЛЮС», та відповідач, Виробничий сільськогосподарський кооператив «Злагода», 25.11.2021 уклали між собою Договір поставки за № 51 (надалі Договір), строком дії з моменту його підписання сторонами і до 31.10.2022, а в частині невиконаних зобов`язань до повного їх виконання Сторонами (преамбула та п. 12.1. Договору).

2.2. Предметом Договору є зобов`язання позивача (Постачальник за Договором), в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця Товар (партіями), найменування, асортимент, ціна, кількість якого в кожній партії, зазначається у окремих Специфікаціях до Договору, та зобов`язання відповідача (Покупець за Договором), в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти та оплатити Товар (пункт 2.1., пункт 2.2. Договору).

2.3. Відповідно до умов Договору первинний документ, яким оформлена поставка товару, у разі відсутності Специфікації, має силу Специфікації. Загальна кількість Товару визначається на підставі первинних документів, складених протягом терміну дії Договору (п. 2.4., 2.6. Договору).

2.4. Розрахунки за поставлений Товар здійснюються у національній валюті гривні, на умовах 100% попередньої оплати, якщо інший порядок та строки розрахунків, не визначені у відповідній специфікації до цього Договору. Товар, який оплачується на умовах відмінних від попередньої оплати (відстрочення або розстрочення платежу), є таким, що проданий в кредит (п. 4.1., п. 4.2. Договору).

2.5. Також умовами Договору сторони спору узгодили умови поставки.

Так, Постачальник поставляє Товар на умовах DAP (Інкотермс 2020), шляхом надання Товару в розпорядження Покупця. Датою поставки є дата передачі Товару Покупцю (п. 5.1, п. 5.3 Договору).

2.6. Поставка Товару оформлюється первинним документом, підписаним обома сторонами, що вбачається зі змісту п. 7.5., 7.7. Договору.

2.7. Крім наведених умов Договору, сторони узгодили також інші, серед яких визначили відповідальність сторін у випадку порушення умов договору, зокрема:

- у випадку порушення Покупцем строків виконання грошових зобов`язань по цьому Договору Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент порушення, нараховану на суму порушеного зобов`язання за кожний день порушення ( п. 9.2. Договору);

- в разі порушення строку оплати Товару проданого не в кредит, а саме якщо прострочення по оплаті Товару перевищує 3 банківські дні, з дня встановленого Договором, Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику проценти за користування грошовими коштами в розмірі 36% річних нарахованих на ціну Товару, строк оплати якого порушено, за кожен день прострочення. Натомість, при продажі Товару в кредит такі проценти нараховуються за кожен день, починаючи від дня передання Товару Постачальником (п. 9.3., 9.4. Договору);

- строк нарахування штрафних санкції не обмежується строком, встановленим ч. 6 ст. 232 ГПК України та за згодою сторін санкції нараховуються за весь період прострочення, до моменту повного виконання зобов`язання. При цьому, сторони домовилися по всім вимогам, що випливають з цього Договору, встановити строк позовної давності у 5 років.

2.8. Серед іншого сторони також узгодили, що на вимогу будь-якої зі сторін, спір по даному Договору може бути переданий на вирішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду про корпорації «Радник». При цьому, якщо жодна із сторін не заявить вимогу про передачу спору по цьому Договору на вирішення до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду про корпорації «Радник», умови третейської угоди не застосовуються і спір підлягає вирішенню в господарських судах України (п. 10.2., п. 10.3. Договору).

2.9. Одночасно з Договором, відповідно до наявних матеріалів справи, сторони підписали між собою ряд Специфікацій. А саме:

2.9.1. Специфікацію № 1 від 25.11.2021 до Договору, відповідно до якої узгодили партію Товару, яка мала бути поставлена за Договором, зокрема насіння кукурудзи ДБ Хотин F1 (Максим XL) у кількості 82 міш., загальною вартістю 143 500,00 грн, на умовах оплати до 24.12.2021 у розмірі 100% вартості Товару. Термін відвантаження Товару до 10.03.2022.

Тією ж датою 25.11.2021 позивач виставив відповідачу рахунок на оплату за № 332, на суму 143 500,00 грн.

У свою чергу відповідач оплатив зазначений рахунок в повному обсязі та у встановлені строки, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.12.2021 за № 13899.

Партія Товару була відвантажена позивачем на адресу відповідача відповідно до наявних у справі видаткової накладної від 28.02.2022 за № 53 та товарно-транспортної накладної від 28.02.2022 за № 53.

2.9.2. Специфікацію № 000026 від 22.03.2022 до Договору, на поставку партії Товару Хімік, р., добриво Мідь (10л), кількістю 440,00 л. на загальну суму 112 200,00 грн, з умовою оплати до 01.11.2022.

Тією ж датою позивач виставив рахунок на оплату № 60 від 22.03.2022 та відвантажив Товар відповідачу, що вбачається з видаткової накладної від 22.03.2022 за № 104 та товарно-транспортної накладної № Р104 від 22.03.2022.

Відповідач у свою чергу оплатив вартість поставленої партії Товару в повному обсязі та в узгоджені строки, відповідно до наявних у справі платіжного доручення від 27.04.2022 за № 489 та платіжної інструкції від 27.09.2022 за № 895.

2.9.3. Специфікацію б/н від 29.04.2022 до Договору, відповідно до якої сторони узгодили між собою поставку партії Товару сульфат магнію 7-водний (MgSO47H2О), кількістю 13 т, на загальну суму 312 000,00 грн, зі строком оплати до 01.11.2022.

З наявної у матеріалах справи платіжної інструкції від 27.09.2022 за № 896 вбачається, що відповідач повністю та належним чином виконав свої зобов`язання за Договором.

2.9.4. Специфікацію б/н від 04.04.2022 до Договору на поставку партії Товару Сульфат магнію 7 водний (MgSO47H2О) МАГАСУЛ кількістю 10 т та Хекат КС інсектицид (5л) грн кількістю 90 л, всього, на загальну суму 328 705,00 грн, зі строком оплати Товару до 01.11.2022, зі строком поставки Товару до 05.04.2022.

Позивач виставив рахунок на оплату Товару від 04.04.2022 за №71.

Втім матеріали справи не містять достовірних доказів поставки Товару позивачем за підписаною Специфікацією б/н від 04.04.2022.

Водночас позивач в якості доказу на поставку товару надав до матеріалів справи видаткові накладні від 04.04.2022 за № 141 та від 08.04.2022 за № 148 про поставку ідентичної партії Товару на загальну суму 328 705,00 грн, проте за іншим договором Договором зберігання № 30/09-2020/1 від 30.09.9.2020, а також товарно-транспортні накладні від 04.04.2022 за № Р141, від 08.08.2022 за № Р148.

2.9.5. Специфікацію б/н від 26.04.2022 до Договору, на поставку партії Товару Хекат КС інсектицид (5л) грн, кількістю 455 л, всього, на загальну суму 641 277,00 грн, зі строком оплати Товару до 01.11.2022, зі строком поставки Товару до 27.04.2022.

Позивач виставив рахунки на оплату Товару від 26.04.2022 за № 106, від 27.04.2022 за № 107 на загальну суму 641 277,00 грн та відповідно до видаткових накладних від 26.04.2022 за № 188, від 27.04.2022 № 190 та товарно-транспортних накладних від 26.04.2022 № Р188, від 27.04.2022 за № Р190, поставив узгоджену партію Товару відповідачу.

Згідно наявних у справі матеріалів, здійснення оплати поставки Товару відповідачем здійснювалося частинами, зокрема:

- 14 094,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 27.09.2022 за № 894;

- 71 183,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 27.09.2022 за № 898;

- 100 000,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 30.09.2022 за № 915;

- 72 499,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 01.11.2022 за № 1074;

- 712 206,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 08.11.2022 за № 1120.

Отже за зазначеними платежами відповідач сплатив грошові кошти на рахунок позивача на загальну суму 969 982,00 грн, з яких 712 206,00 грн мають призначення платежу: «за добрива та ЗЗР зг. Договору № 51 від 25.11.2022».

2.9.6. Специфікацію б/н від 09.08.2022 до Договору, на поставку партії Товару Ріпак озимий, Бучацький 1Р, прот, міш., кількістю 80 міш, всього, на загальну суму 240 000,10 грн, зі строком оплати Товару до 20.08.2022, зі строком поставки Товару до 11.08.2022.

На виконання умов Договору позивач виставив рахунок на оплату товару від 09.08.2022 за № 305 та від 12.08.2022, поставив зазначену партію Товару відповідно до видаткової накладної від 12.08.2022 за № 410.

Відповідно до наявних матеріалів у справі, відповідач здійснив оплату за поставлений Товар 27.09.2022, згідно з платіжною інструкцією № 897, що вбачається з призначення платежу, а саме: «за насіння ріпаку зг. рах. № 305 від 09.08.2022», з посиланням на Договір.

2.10. Вважаючи що відповідач виконав свої зобов`язання за Договором з простроченням, позивач нарахував відповідачу неустойку, проценти за користування коштами та інфляційні втрати та звернувся з позовом до суду, який розглядається судом у цій справі.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь пеню в розмірі 14 612,10 грн, 36 % річних в розмірі 16 379,09 грн, інфляційні втрати в розмірі 4560,00 грн, а також відшкодувати понесені судові витрати.

3.2. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки, зокрема за Специфікацією від 04.04.2022 до Договору на загальну суму 328 705,00 грн, Специфікацію б/н від 26.04.2022 до Договору на загальну суму 641 277,00 грн та Специфікацію б/н від 09.08.2022 на загальну суму 240 000,10 грн.

На переконання позивача, факт повного розрахунку за товар не звільняє боржника від обов`язку сплатити штрафні санкції та компенсаційні нарахування, спричинені несвоєчасним перерахуванням коштів. Позивач наполягає на тому, що право на стягнення цих сум зберігається протягом установленого законом строку, а його реалізація є законним способом захисту майнових інтересів постачальника, який розраховував на вчасне отримання обігових коштів.

3.3. Юридичними підставами позову є статті 11, 509, 526, 549, 610, 625, 655, 692 ЦК України.

3.4. Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем умов Договору у встановлені строки.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач вважає позовні вимоги проявом недобросовісної поведінки позивача, оскільки позов було ініційовано лише через три роки після завершення розрахунків, що суперечить попередній поведінці позивача у справі та взаємовідносинам, що склалися між сторонами.

За твердженням відповідача, на момент здійснення фінальних платежів між керівництвом існувала усна домовленість про відсутність будь-яких взаємних претензій щодо несуттєвих затримок у розрахунках, які відбувалися у складний для аграрного сектору період 2022 року.

Така поведінка позивача на думку відповідача суперечить доктрині «естопель» та принципу заборони суперечливої поведінки: позивач протягом тривалого часу своєю бездіяльністю демонстрував відсутність наміру стягувати санкції, чим сформував у відповідача обґрунтовану довіру до стабільності завершеної угоди.

Крім того, відповідач вказує на недоліки в доказах позивача, зазначаючи, що відповідач не надав докази на підтвердження поставки Товару за Специфікацією б/н від 04.04.2022, натомість надані видаткові накладні підтверджують поставку товарів позивачем на загальну суму 328 705,00 грн за іншим договором Договором зберігання № 30/09-2020/1 від 30.09.9.2020.

4.2. Просить у задоволенні позову відмовити.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою від 01.12.2025, після усунення позивачем недоліків у позовній заяві, суд прийняв до розгляду позов, відкрив спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін, сторонам встановив процесуальні строки на подання заяв по суті справи.

Дану ухвалу суду сторони отримали 03.12.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа до електронних кабінетів сторін.

5.2. Сторони справи не надали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

5.3. Натомість, відповідач надав 18.12.2025 на адресу суду через електронний кабінет відзив на позовну заяву.

5.4. В подальшому сторони не скористалися своїм правом на обмін процесуальними документами між ними (відповідь на відзив, заперечення).

5.5. Після дослідження матеріалів справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи встановлені ГПК України процесуальні строки, виходячи з їх розумності, суд ухвалив рішення з огляду на таке.

6. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи всі поставки Товару за Договором підтверджені позивачем у справі?

- чи порушені відповідачем умови укладеного Договору? Якщо так, які правові наслідки для нього настають?

- чи правильно здійснені розрахунки пені, 36% річних та інфляційних у цій справі, у разі наявності правових підстав для їх стягнення позивачем?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на ключові питання, а відповідач - негативну.

6.3. Суд ухвалюючи рішення у даній справі виходить з наступного.

Доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО НАЯВНІСТЬ ПІДСТАВ ДЛЯ ЧАСТКОВОГО ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.

7.1. Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що відповідач порушив умови Договору, який сторони спору уклали між собою, не оплативши позивачу частину вартості поставленого Товару у встановлені Договором строки.

7.2. Так, передусім, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

При цьому, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 628, 629 Цивільного кодексу України).

7.3. Відповідно до обставин справи, взаємовідносини між сторонами спору були врегульовані підписанням ними Договору, який за своєю природою є договором поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. (ст. 712 ЦК України).

7.4. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 693 ЦК України).

7.5. Отже, за обставинами цієї справи вбачається, що сторони спору узгоджували строки оплати та строки поставки кожної партії Товару у Специфікаціях до Договору.

7.6. Так, відповідно до обставин справи, відповідач повністю та в узгоджені між сторонами строки виконав свої зобов`язання по оплаті Товару за:

- Специфікацією № 1 від 25.11.2021 до Договору, на загальну суму 143 500,00 грн (п. 2.9.1. цього рішення);

- Специфікацією № 000026 від 22.03.2022 на загальну суму 112 200,00 грн (п. 2.9.2. цього рішення);

- Специфікацією б/н від 29.04.2022 на загальну суму 312 000,00 грн (п. 2.9.3. цього рішення).

7.7. Що стосується оплати Товару відповідачем за Специфікацією б/н від 26.04.2022 до Договору на поставку партії Товару Хекат КС інсектицид (5л), кількістю 455 л, на загальну суму 641 277,00 грн, судом встановлено, що оплата за поставлений Товар мала бути здійснена у строк до 01.11.2022.

В свою чергу, з обставин справи вбачається, що здійснення оплати поставки Товару відповідачем здійснювалося частинами, зокрема:

- 14 094,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 27.09.2022 за № 894;

- 71 183,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 27.09.2022 за № 898;

- 100 000,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 30.09.2022 за № 915;

- 72 499,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 01.11.2022 за № 1074;

- 712 206,00 грн, відповідно до платіжної інструкції від 08.11.2022 за № 1120 (п. 2.9.5. даного рішення).

З яких, 257 776,00 грн заборгованості за Товар відповідач оплатив вчасно. Оплата зазначених сум визначена відповідачем у призначеннях вказаних платежів.

Інша ж частина заборгованості за поставлений по цій Специфікації Товар в сумі 383 501,00 грн (641 277,00 грн - 257 776,00 грн) була оплачена відповідачем 08.11.2022, тобто з простроченням на 6 днів (з 02.11.2022 до 07.11.2022).

7.8. Крім того, оплату Товару згідно зі Специфікацією б/н від 09.08.2022 на загальну суму 240 000,010 грн, зі строком оплати Товару до 20.08.2022, відповідач також прострочив, здійснивши оплату поставленого Товару 27.09.2022, допустивши таким чином прострочення на 35 днів, а саме з 23.08.2022 (оскільки останній день строку припав на вихідний день, суботу 20.08.2022, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України днем закінчення строку є перший за ним робочий день - 22.08.2022) до 26.09.2022.

7.9. Таким чином, суд частково погоджується з позивачем у тому, що відповідач порушив умови Договору, допустивши прострочення оплати Товару за специфікаціями до Договору на 6 календарних днів стосовно заборгованості в сумі 383 501,00 грн та на 35 календарних днів стосовно заборгованості в розмірі 240 000,10 грн.

7.10. Разом з тим, відповідаючи на питання щодо обставин поставки позивачем відповідачу Товару за Специфікацією б/н від 04.04.2022 до Договору на загальну суму 328 705,00 грн (п. 2.9.4. цього рішення), суд погоджується з твердженням відповідача про те, що матеріали справи не містять достовірних доказів поставки Товару позивачем за цією Специфікацією. Оскільки згідно з наданих до матеріалів справи видаткових накладних від 04.04.2022 за № 141 та від 08.04.2022 за № 148 вбачається поставка позивачем відповідачу ідентичної партії Товару на загальну суму 328 705,00 грн, проте за іншим договором Договором зберігання № 30/09-2020/1 від 30.09.9.2020, стягнення заборгованості за яким не є предметом розгляду цієї справи.

Крім того, суд зауважує, що зазначену обставину позивач ніяким чином не спростував, при тому що такі аргументи відповідача наводилися ним у відзиві на позовну заяву, поданому через електронний кабінет Електронного суду.

Наявні ж у справі товарно-транспортні накладні від 04.04.2022 за № Р141 та від 08.08.2022 за № Р148 не дозволяють суду ідентифікувати транспортування Товару за узгодженою Специфікацією, скільки останні не містять таких даних, а тому суд вважає такі докази неналежними та недостатніми.

7.11. Так, судом вже зазначалося, що ухвалюючи рішення у справі суд керується доказами, які подали сторони на доведення свої вимог та заперечень.

Водночас, судом наголошується, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 79 ГПК України обставина, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21).

У постанові від 21.06.2023 по справі №916/3027/21 Великою Палатою Верховного Суду зазначається: «Повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна зі сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс».

7.12. Отже, вважаючи факт поставки Товару за Специфікацією б/н від 04.04.2022 до Договору на загальну суму 328 705,00 грн таким, що не підтверджений позивачем, суд приходить до висновку про відсутність прострочення оплати Товару відповідачем за Специфікацією від 04.04.2022 до Договору на загальну суму 328 705,00 грн.

8. ВИСНОВКИ СУДУ ПРО ЗАСТОСУВАННЯ НАСЛІДКІВ ПОРУШЕННЯ УМОВ ДОГОВОРУ ВІДПОВІДАЧЕМ.

8.1. Відповідно до норм цивільного законодавства, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України).

8.2. За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

8.3. Так, неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

8.4. Велика Палата Верховного Суду у пунктах 7.7-7.9 постанови від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 зазначила таке: "Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

8.5. Так, з досліджених судом умов договорів вбачається, що за затримку розрахунків сторони встановили цивільно-правову відповідальність, зокрема - у випадку порушення Покупцем термінів здійснення розрахунків, передбачених Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент порушення, нараховану на суму порушеного зобов`язання за кожний день порушення ( п. 9.2. Договору).

Крім того, в разі порушення строку оплати Товару проданого в кредит, Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику проценти за користування грошовими коштами в розмірі 36% річних нарахованих на ціну Товару, строк оплати якого порушено, за кожен день прострочення, починаючи від дня передання Товару Постачальником (п., 9.4. Договору).

8.6. Разом з тим, досліджені умови договору узгоджуються з нормами чинного законодавства та усталеною судовою практикою.

8.7. Крім того, законом встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Таким чином нарахування позивачем до стягнення з відповідача інфляційних втрат також відповідає нормам закону.

8.8. За наведених обставин, враховуючи порушення умов договорів відповідачем, та обмежуючись предметом заявленого позову, суд констатує, що відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача заборгованість за Договором, пеню за прострочення оплати поставленого товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та інфляційні втрати.

8.9. При здійснені самостійно розрахунків пені, 36 % річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що відповідач має сплатити позивачу за прострочення оплати вартості Товару на суму 383 501,00 грн за 6 днів прострочення (з 02.11.2022 до 07.11.2022): 3152,06 грн пені, 2269,49 грн 36 % відсотків річних, 0 інфляційних.

За прострочення оплати вартості Товару на суму 240 000,10 грн на 35 днів (з 23.08.2022 до 26.09.2022) відповідач має сплатити позивачу 11 506,85 грн пені, 8284,93 грн 36 % річних та 4560,00 інфляційних.

Що всього складає 14 658,91 грн пені, 10 554,42 грн 36 % річних та 4560,00 грн інфляційних втрат.

8.10. За наведених підстав суд приходить до висновків про часткове задоволення позову в частині стягнення 14 658,91 грн пені, 10 554,42 грн 36 % річних та 4560,00 грн інфляційних втрат.

9. СУДОВІ ВИТРАТИ.

9.1. Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

9.2. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України.

Так, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

9.3. Судом встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 платіжною інструкцією № 1677 від 12.11.2025.

Разом з тим, у зв`язку із поданням позовної заяви в електронній формі через систему "Електронний суд", відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Тобто за подання позовної заяви до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2422,40 грн. І саме ця сума судового збору підлягає розподілу між сторонами.

Щодо решти суми судового збору у розмірі 605,60 грн, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" вказана сума судового збору може бути повернена за клопотанням позивача.

9.4. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2028,71 грн.

9.5. Крім цього, позивач у позовній заяві зазначив, що очікує понести витрати на правову допомогу адвоката, повний розрахунок яких, а також докази оплати адвокату будуть подані після складання сторонами Актів виконаних робіт (наданих послуг).

Враховуючи зазначене, розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу судом не здійснюється.

Керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Злагода" (вул. Центральна, 6а, с. Пальчиківка, Полтавський район, Полтавська область, 38712; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроленд-плюс" (вул. Кагамлика, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36008; ) 14 658,91 грн пені, 10 554,42 грн 36 % річних, 4560,00 грн інфляційних втрат, 2028,71 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.02.2026.

Суддя Юлія БАЙДУЖ