УХВАЛА

16 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 914/2224/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Рогач Л. І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області

на постанови Західного апеляційного господарського суду від 05.01.2026, рішення Господарського суду Львівської області від 10.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2025 та додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026

за позовом Приватного акціонерного товариства ?"Львівобленерго?

до Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області

про стягнення заборгованості в розмірі 34 316,58 грн,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року Приватне акціонерне товариство ?Львівобленерго? звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області про стягнення 34 316,58 грн - вартості недоврахованої електричної енергії, у зв`язку з порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.07.2025 визнано справу малозначною та розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.09.2025 позов задоволено в повному обсязі

Судове рішення мотивоване тим, що відповідачем за адресою: Львівська область, м. Жидачів, вулиця Вокзальна, 6 (нежитлове приміщення; прилад обліку заводський номер 77573818) допущено порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме: вчинено дії, які призвели до зміни показів засобів вимірювальної техніки, пониження напруги у вимірювальних колах приладу обліку нижче рівня, передбаченого нормативно- технічними документами, перегорання запобіжника фази В (п.п.8.4.2, 2.3.4, 8.2.5, 5.5.5 ПРРЕЕ), про що складено акт про порушення №037439 від 05.02.2024; 04.04.2024 відбулось засідання Центральної РЕМ ПрАТ ?"Львівобленерго? з розгляду акту про порушення №037439 від 05.02.2024 без участі представника споживача, що підтверджується протоколом №037439-а від 04.04.2024; 28.05.2025 відбулось засідання комісії ПрАТ ?Львівобленерго? та вирішено рішення комісії Центрального РЕМ по протоколу №037439-а від 04.04.2024 змінити, а саме: у зв`язку з тимчасовим порушенням роботи вузла обліку не з вини споживача провести нарахування за період з 29.09.2023 (дата порушення обліку) по 09.02.2024 (дата відновлення обліку) за середньодобовим споживанням, визначеним на підставі фактичних даних (показів лічильника) №77573818 за період 28 календарних днів після відновлення обліку електричної енергії (10.02.2024-09.03.2024); судом встановлено, що розрахунок проводився у відповідності до пункту 2.3.16 Правил роздрібного ринку електричної енергії, пункту 8.6.11 Кодексу комерційного обліку; обсяг споживання електричної енергії за період 10.02.2024 по 09.03.2024 становить 2186,04 кВт/год, відтак, середньодобовий обсяг за вказаний період становить 78,07 кВт/год.; проте відповідач не оплатив суму недоврахованої електричної енергії в розмірі 34 316,58 грн у визначений пунктом 8.2.7. ПРРЕЕ строк, відтак, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 02.10.2025 заяву представника позивача Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" задоволено частково: присуджено до стягнення з Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області на користь Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" 10 000 грн витрат на правничу допомогу; у задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Суд першої інстанції, дослідивши обсяг наданих послуг адвоката, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, враховуючи клопотання представника відповідача та його аргументи, задоволення позовних вимог у справі, яка слухалася у спрощеному позовному провадженні, предмет позову, дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу (в сумі 20 000,00 грн) є завищеним та не співмірним зі складністю справи та реально наданими послугами, витраченим часом, обсягом цих послуг, тому задовольнив заяву в частині стягнення з відповідача 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

За наслідками розгляду апеляційних скарг Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області, Західний апеляційний господарський суд постановами від 05.01.2026 залишив без змін рішення Господарського суду Львівської області від 10.09.2025 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2025.

Додатковою постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 заяву Приватного акціонерного товариства ?Львівобленерго? про ухвалення додаткової постанови та стягнення судових витрат задоволено в частині стягнення з Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області на користь Приватного акціонерного товариства ?Львівобленерго? 5 000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи Західним апеляційним господарським судом; у задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Додаткова постанова мотивована тим, що предметом позову у цій справі було стягнення заборгованості в сумі 34 316,58 грн, справа розглядалась апеляційним судом у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, судові засідання з викликом представників сторін не проводились, представником позивача підготовлено та подано до апеляційного суду два відзиви на апеляційні скарги відповідача (на основне та додаткове рішення), відтак, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про обмеження розміру витрат позивача на професійну правову допомогу, з огляду на їх розумну необхідність та часткове задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правову допомогу під час розгляду справи апеляційним судом (за складення відзивів).

Не погоджуючись із судовими рішеннями, 26.01.2026 (через систему ?Електронний суд?) Головне управління Державної податкової служби України у Львівській області (далі - ГУДПСУ у Львівській області, скаржник) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанови Західного апеляційного господарського суду від 05.01.2026, рішення Господарського суду Львівської області від 10.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2025 та додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026, в якій просить судові скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та зміст судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з такого.

Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно із частиною 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Так, предметом позову у даній справі є стягнення 34 316,58 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 (3 028,00 грн х 100 = 302 800,00 грн), тому у розумінні положень ГПК України ця справа є малозначною.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі №905/1623/20, Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №922/2665/17).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України підстав (постанова від 21.05.2021 у справі №905/1623/20).

Положення пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України передбачають виключні випадки для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у малозначних справах. При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України, покладається саме на скаржника.

Натомість подана касаційна скарга не дає правових підстав, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України, для касаційного перегляду судових рішень.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, з огляду на принципи господарського судочинства, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУДПСУ у Львівській області на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №914/2224/25 за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області на постанови Західного апеляційного господарського суду від 05.01.2026, рішення Господарського суду Львівської області від 10.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2025 та додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Є. В. Краснов

Л. І. Рогач