ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1018/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Н.Церковної при секретарі судового засідання І. Шилан, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про стягнення заборгованості в сумі 52 972 693,28 грн.

за участю сторін:

Представник позивача Карплюк Павло Миколайович (поза межами залу суду)

Представник відповідача Гуз Сергій Борисович (в залі суду)

ВСТАНОВИВ:

В жовтні Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про стягнення заборгованості в сумі 39 716 996,4 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.01.2024 року між НЕК «Укренерго» та Приватним акціонерним товариством «Рівнеобленерго» (далі - відповідач, ПрАТ «Рівнеобленерго») укладений договір № 0527-02041-ПП (далі - Договір), за умовами п.1.1 якого Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з передачі електричної енергії користувачам системи передачі. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Користувача до умов цього Договору згідно з заявою-приєднання, що є Додатком 1 до цього Договору.

На виконання умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії, Позивачем формувались та направлялись ПрАТ «Рівнеобленерго» відповідні декадні рахунки, фактичні рахунки разом з актами приймання передачі послуги, які Відповідач мав оплачувати згідно з договірною системою платежів і розрахунків.

Однак всупереч зазначеним вище договірним положенням, користувач допускав прострочення виконання своїх обов`язків щодо строків оплати вартості наданої послуги у період з серпня 2025 року по вересень 2025 року включно, а також згідно акту коригування до акту приймання передачі за грудень 2024 року та акту коригування до акту приймання передачі за червень 2025 року , у зв`язку з чим позивач реалізує своє право, передбачене законодавством України щодо нарахування, 3% річних .

Станом на 22.10.2025 року Відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача по договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0527- 02041-ПП від 01.01.2024 року заборгованість в сумі 39 716 996,40 грн. з яких: основна заборгованість в сумі 39 603 154,53 грн., 3% річних у сумі 113 841,87 грн.

Відповідач у своєму відзиві фактично визнав позовні вимоги в частині стягнення основного боргу. Проте, заперечив, щодо нарахування 3% відсотків річних, оскільки вважає останні нараховані на суму коштів, які не входять у вартість фактично наданих послуг.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 918/1018/25 Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 02 грудня 2025 року.

01 грудня 2025 року через електронну систему "електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження в частині стягнення 39 603 154,53 грн із залученням доказів проплати.

Ухвалою суду від 02.12.2025 року розгляд справи судом відкладено на 23.12.2025 року.

17 грудня 2025 року через електронну систему "електронний суд" від позивача надійшло клопотання про закриття провадження в частині стягнення 39 603 154,53 грн та поверненням відповідної суми судового збору.

Ухвалою суду від 23.12.2025 року зокрема закрито провадження в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" 39 603 154,53 грн, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 03.02.2026 року включно. Розгляд підготовчого засідання відкладено на 21 січня 2026 року.

06 січня 2026 року від позивача через електронну систему "електронний суд" надійшла заява про збільшення позовних вимог в порядку ст. 46 ГПК України, яку прийнято судом до розгляду, а подальший розгляд справи здійснювався із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

19 січня 2026 року від відповідача через електронну систему "електронний суд" надійшли заперечення на вищевказану заяву позивача.

20 січня 2026 року від позивача через електронну систему "електронний суд" надійшли додаткові письмові пояснення.

02 лютого 2026 року через електронну систему "електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження в частині стягнення 134 447,35 грн основного боргу із залученням доказів проплати.

03 лютого 2026 року через електронну систему "електронний суд" від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

03 лютого 2026 року від позивача надійшло клопотання про закриття провадження в частині стягнення 144 455,42 грн.

04 лютого 2026 року від відповідача через електронну систему "електронний суд" надійшла заява про визнання 52 556 472, 89 грн основного боргу.

Ухвалою суду від 04.02.2026 року розгляд справи судом відкладено на 10.02.2026 року.

10 лютого 2026 року від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи для можливого мирного врегулювання спору, присутній в судовому засіданні представник позивача заперечив щодо відкладення та наголосив, що відповідачу було надано більш ніж достатньо часу для можливого мирного врегулювання даного спору, та що такі дії відповідача є безпідставним затягуванням розгляду справи, оскільки пропозицій (проєктів) щодо мирової угоди позивачу за період розгляду справи з листопада 2025 року не надходило. Щодо вказаного клопотання суд зазначає наступне.

У справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції. У справі "Union Alimentaria Sanders SA v. Spain" зазначено, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Згідно приписів ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі відкрито 03.11.2025 року. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у даній справі 03.11.2025 року про, що свідчить довідка про доставку електронного листа його особистий кабінет.

За таких, обставин суд вважає, що відповідачу надано достатньо часу внесення пропозиції щодо укладення мирової угоди.

Окрім того, судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Зважаючи на викладене, клопотання представника відповідача від 10.02.2026 року про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Крім того, представником відповідача в судовому засідання заявлено усне клопотання про перенесення судового засідання задля можливого подання клопотання про розстрочення судового рішення та подання додаткових письмових пояснень, яке також не підлягає задоволенню з підстав зазначених вище по тексту.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Заслухавши в судовому засіданні представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - НЕК Укренерго/відповідач/ОСП) є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 року як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 року №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року №829-р «Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у приватне акціонерне товариство».

НЕК «Укренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до ст.108 Цивільного кодексу України, п.5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 року № 802, п. 3.2 статуту НЕК «Укренерго».

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператором системи передачі є суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з передачі електричної енергії.

Згідно з п. 5 р. XVII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного вище закону до початку діяльності сертифікованого оператора системи передачі функції, права та обов`язки оператора системи передачі відповідно до цього Закону виконує державне підприємство, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління ОЕС України, або акціонерне товариство, утворене в процесі перетворення державного підприємства, яке має ліцензію на провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електромережами.

Акціонерним товариством, утвореним в процесі перетворення державного підприємства, що здійснювало централізоване диспетчерське (оперативно- технологічне) управління ОЕС України та має відповідну ліцензію, є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Отже, оператором системи передачі, тобто юридичною особою, відповідальною за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії є НЕК «Укренерго».

Відносини на ринку електричної енергії регулюються нормами чинного законодавства, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон), Кодексом системи передачі (далі - КСП), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 року №309 (зі змінами), Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №307 (зі змінами), Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 (зі змінами), Кодексом системи розподілу, Кодексом комерційного обліку, ліцензій.

Відповідно до п.8. ч.1 ст.4 ЗУ Про ринок електричної енергії учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються зокрема договори з передачі електричної енергії.

Відповідно до Постанови НКРЕКП від 29.09.2023 року № 1763 Про затвердження змін до Кодексу системи передачі затверджений новий порядок укладення з користувачами системи передачі договору про надання послуг з передачі електричної енергії шляхом приєднання за спрощеною процедурою, зокрема: оператор системи передачі (далі - ОСП) протягом 2-х робочих днів з дня набрання чинності цією постановою оприлюднює на своєму офіційному вебсайті редакцію Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії з роз`ясненням порядку його укладення.

ОСП та Користувачам системи передачі, які на день набрання чинності цією постановою мають чинний /або уклали у період до 31 грудня 2023 року (включно) договір про надання послуг з передачі електричної енергії (далі - договір на передачу) (далі - існуючі Користувачі), у строк до 01 січня 2024 року мали укласти договір на передачу електричної енергії , який набирає чинності з 01 січня 2024 року, за спрощеною процедурою приєднання на умовах діючих договорів (індивідуальних характеристик, зазначених в додатках до цих договорів, реквізитів тощо) (далі - спрощена процедура), шляхом підписання заяв-приєднання, які є додатками 1 та 2 до цієї постанови. ОСП протягом 30 днів з дня набрання чинності цією постановою надає за допомогою сервісу електронного документообігу існуючим Користувачам підписані зі свого боку примірники додаткових угод про припинення дії діючих договорів на передачу та заяви-приєднання до договорів на передачу. Існуючі Користувачі протягом 30 днів з дня отримання від ОСП проєкту додаткової угоди про припинення дії договору та заяви-приєднання, але не пізніше 22 грудня 2023 року, повертають їх ОСП підписаними зі свого боку.

Після підписання з боку існуючого Користувача додаткової угоди про припинення дії договору з передачі та заяви-приєднання, ОСП протягом десятиденного строку, але не пізніше 29 грудня 2023 року, направляє такому Користувачу повідомлення про приєднання до договору з передачі електричної енергії.

Наказом № 549 від 03.10.2023 року затверджено умови Договору про надання послуг з передачі електричної енергії (посилання на сторінку сайту НЕК «Укренерго» Договори | НЕК "УКРЕНЕРГО" (ua.еnergy). Цей Договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою Стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого Договору в цілому. Умови цього договору набирають чинності з 01.01.2024 року. Наказом № 343 від 07.06.2024 року умови договору з передачі електричної енергії затверджено у новій редакції, Наказом № 625 від 06.08.2025 року умови договору з передачі електричної енергії затверджено у новій редакції.

Приватним акціонерним товариством «Рівнеобленерго» 29.11.2023 року подана заява-приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії.

Листом НЕК «Укренерго» № 01/65681 від 30.11.2023 року повідомив про укладання договору про надання послуг з передачі електричної енергії із ідентифікатором Договору № 0527-02041-ПП, дата акцептування 01.01.2024 року.

Таким чином, 01.01.2024 року між НЕК «Укренерго» та Приватним акціонерним товариством «Рівнеобленерго» (далі - відповідач, ПрАТ «Рівнеобленерго») укладений договір № 0527-02041-ПП (далі - Договір), за умовами п.1.1 якого Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з передачі електричної енергії користувачам системи передачі. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Користувача до умов цього Договору згідно з заявою-приєднання, що є Додатком 1 до цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору ОСП безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору для розрахунків за цим Договором використовуються плановий і фактичний обсяги Послуги.

Плановий обсяг Послуги визначається відповідно до розділу XI КСП на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну відповідну декаду розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги формується без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. Фактичний обсяг Послуги в розрахунковому періоді визначається відповідно до розділу XI КСП.

Відповідно до п. 6.2 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів і розрахунків: 1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; 2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду; 3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості послуги, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду.

Також, пунктом 6.4 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії передбачено, що Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в Системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуг Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акт приймання- передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).

Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання - передачі Послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.

Відповідно до п. 6.5 Договору у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті приймання-передачі Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим Договором термін. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважаться, що цей акт прийнятий без розбіжностей.

У разі підтвердження розбіжностей ППКО надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюються в терміни та відповідно до вимог Правил врегулювання (Додаток 10 до Правил ринку). Результати зміни обсягів наданої Послуги відображаються в Акті коригування.

Пунктом 6.6 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії визначено що, у разі якщо фактичний обсяг оплати Користувачем Послуги перевищує суму нарахованої вартості послуг по цьому договору, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 робочих днів з дня отримання заяви повертає Користувачу надлишок коштів або самостійно враховує їх як оплату Послуги наступних розрахункових періодів (у випадку відсутності заяви Користувача про повернення надлишку коштів).

За наявності заборгованості за цим Договором кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди Користувача.

Відповідно до п.п. 1 п. 7.1 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії ОСП має право - отримувати від Користувача своєчасну оплату за Послугу.

Відповідно до п.п. 2 п. 9.3 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії Користувач зобов`язаний здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за Послугу на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 9.1 Договору при невиконанні або неналежному виконанні умов цього Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до цього Договору та законодавства України.

Відповідно до п. 10.3 Договору рахунки, акти приймання-передачі, акти коригування до актів приймання-передачі Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, повідомлення вважаються отриманими Стороною:

у день їх доставки кур`єром, що підтверджуються квитанцію про вручення одержувачеві, яка підписуються його уповноваженим представником;

у день особистого вручення, що підтверджуються підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацію вхідної кореспонденції.

Електронний документ, який направляються Стороною на виконання цього Договору через Сервіс, вважаються одержаним іншою Стороною з моменту набуття документом статусу «Доставлено» у Сервісі.

Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичному документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

Відповідно до п. 10.4 Договору будь-які документи, що створюються/ укладаються Сторонами під час виконання цього Договору (у тому числі акт приймання-передачі Послуги або акт коригування до акта приймання-передачі Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового не функціонування Сервісу, про що ОСП зобов`язаний повідомити на своєму офіційному веб-сайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://onIine.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами у один і той самий спосіб (в залежності від форми документу).

Відповідно до п.10.5 Договору для забезпечення електронного документообігу Сторони зобов`язуються здійснити реєстрацію в Сервісі та дотримуватись правил та інструкції користування Сервісом, які ним передбачені.

Відповідно до п. 10.6 Договору при підписанні документів електронним підписом використовується сертифікат, виданий кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 10.7 Договору Сторона підтверджує, що документи, підписані електронним підписом за допомогою Сервісу з використанням реєстраційних даних Сторони, є такими, що підписані цією Стороною (уповноваженою нею особою).

На виконання умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії, Позивачем формувались та направлялись ПрАТ «Рівнеобленерго» відповідні декадні рахунки, фактичні рахунки разом з актами приймання передачі послуги, які Відповідач мав оплачувати згідно з договірною системою платежів і розрахунків.

Однак, всупереч зазначеним вище договірним положенням, користувач допускав прострочення виконання своїх обов`язків щодо строків оплати вартості наданої послуги у період з серпня 2025 року по вересень 2025 року включно а також згідно акту коригування до акту приймання передачі за грудень 2024 року та акту коригування до акту приймання передачі за червень 2025 року, у зв`язку з чим ОСП реалізує своє право, передбачене законодавством України щодо нарахування, 3% річних .

Зважаючи на викладене, позивач вважає, що враховуючи порушення грошових зобов`язань ПрАТ «Рівнеобленерго» (Користувач) за договором передачі електричної енергії зобов`язаний сплатити на користь НЕК «Укренерго» суму основного зобов`язання, 3% річних та інфляційні втрати згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Отже Позивач зазначає, що станом на 22.10.2025 року Відповідач зобов`язаний сплатити на користь Позивача по договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0527- 02041-ПП від 01.01.2024 року заборгованість в сумі 39 716 996,40 грн. з яких: основна заборгованість в сумі 39 603 154,53 грн., 3% річних у сумі 113 841,87 грн.

Поряд з цим, Відповідач після відкриття провадження у даній справі сплатив існуючу заборгованість основного боргу в розмірі 39603154,53 грн.

Станом на 28.12.2025 року сума основної заборгованості Відповідача перед Позивачем за договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0527- 02041-ПП від 01.01.2024 року збільшилась на 52 690 920,24 грн, а саме: Жовтень 2025 = 26 133 751,19 грн; Листопад 2025 = 26 557 169,05 грн. У зв`язку з чим, позивач в порядку ст. 46 ГПК України збільшив позовні вимоги.

На виконання вимог пп. 6.2, 6.4 та 9.2. Договору Позивачем надано:

Декадні рахунки: Рахунок - фактуру №ПР-0049509/0527-02041-ПП від 15.10.2025 року на суму 8 116 400,10 грн. який згідно п. 6.2 Договору (відповідно до ст. 254 ЦКУ) мав бути оплачений до 20.10.2025 року включно, проте не був оплачений; Рахунок - фактуру №ПР-0050106/0527-02041-ПП від 24.10.2025 року на суму 8 281 434,18 грн. який згідно п. 6.2 Договору мав бути оплачений до 28.10.2025 року включно, проте не був оплачений; Рахунок - фактуру №ПР-0050702/0527-02041-ПП від 04.11.2025 року на суму 9 470 168,53 грн. який згідно п. 6.2 Договору (відповідно до ст. 254 ЦКУ) мав бути оплачений до 10.11.2025 року включно, проте не був оплачений.

31 жовтня 2025 року Позивачем складено Акт приймання-передачі послуги № ПРА-0013476 за жовтень 2025 року відповідно до якого фактичний обсяг наданої послуги склав - 31 844,323026 МВт*год вартістю 26 223 035,75 грн з ПДВ. Зазначений акт надісланий відповідачеві 11.11.2025 року та одержаний останнім 12.11.2025 року, що підтверджується даними витягу з сервісу АСКОД Онлайн. Строк оплати за цим актом згідно з п. 6.4 Договору (відповідно до ст. 254 ЦКУ) - до 17.11.2025 року.

На оплату Акту приймання -передачі послуги від 31.10.2025 року Відповідачу було виставлено Рахунок - фактуру №ПР-0051317/0527-02041-ПП від 11.11.2025 року який згідно п. 6.4 Договору (відповідно до ст. 254 ЦКУ) мав бути оплачений до 17.11.2025 року включно, проте не був оплачений.

Відповідач частково оплатив заборгованість за жовтень 2025 року у сумі 89 284,56 грн. Отже основна заборгованість за жовтень 2025 року станом на 28.12.2025 року становить 26 223 035,75 - 89 284,56 = 26 133 751,19 грн.

Прострочення зобов`язання відповідача щодо оплати послуги за Жовтень 2025 року становить: За 1 декадним рахунком від 15.10.2025 року щодо сплати 8 116 400,10 грн. (з 21.10.2025 року по 11.11.2025 року - по день який передує дню отримання акту приймання- передачі послуги) - прострочка становить 22 дні; За 2 декадним рахунком від 24.10.2025 року щодо сплати 8 281 434,18 грн. ( з 29.10.2025 по 11.1.2025 - по день який передує дню отримання акту приймання- передачі послуги) - прострочка становить 14 днів; За 3 декадним рахунком від 04.11.2025 року щодо сплати 9 470 168,53 грн. - ( з 11.11.2025 по 11.11.2025 року - по день який передує дню отримання акту приймання- передачі послуги) - прострочка становить 1 день; За актом надання послуги від 31.10.2025 року: 41 день щодо сплати 26 133 751,19 грн (з 18.11.2025 року по 28.12.2025 року). (Розрахунок 3% річних за Жовтень 2025 року додано до заяви).

Таким чином відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача 26 246 802,27грн, з яких: 26 133 751,19 грн основної заборгованості за жовтень 2025 року, 113 051,08 грн 3 % річних за порушення строків здійснення розрахунків.

Щодо розрахунків за Листопад 2025 року. На виконання вимог пп. 6.2, 6.4 та 9.2. договору Позивачем надано Декадні рахунки: Рахунок - фактуру №ПР-0051936/0527-02041-ПП від 14.11.2025 року на суму 8 132 774,84 грн., який згідно п. 6.2 Договору мав бути оплачений до 18.11.2025 року включно, проте не був оплачений;Рахунок - фактуру №ПР-0052558/0527-02041-ПП від 24.11.2025 року на суму 8 410 204,82 грн. який згідно п. 6.2 Договору мав бути оплачений до 28.11.2025 року включно, проте не був оплачений; Рахунок - фактуру №ПР-0053165/0527-02041-ПП від 04.12.2025 року на суму 8 692 674,13 грн. який згідно п. 6.2 Договору мав бути оплачений до 08.12.2025 року включно, проте не був оплачений.

30 листопада 2025 року Позивачем складено Акт приймання-передачі послуги № ПРА-0014157 за листопад 2025 року відповідно до якого фактичний обсяг наданої послуги склав 32 250,082638 МВт*год вартістю 26 557 169,05 грн з ПДВ. Зазначений акт надісланий відповідачеві 11.12.2025 року та одержаний останнім 12.12.2025 року, що підтверджується даними витягу з сервісу АСКОД Онлайн. Строк оплати за цим актом згідно з п. 6.4 Договору - до 15.12.2025 року.

На оплату Акту приймання - передачі послуги від 30.11.2025 року Відповідачу було виставлено Рахунок - фактуру №ПР-0053794/0527-02041-ПП від 11.12.2025 року який згідно п. 6.4 Договору мав бути оплачений до 15.12.2025 року включно, проте не був оплачений.

Отже основна заборгованість за листопад 2025 року станом на 28.12.2025 року становить 26 557 169,05 грн.

Прострочення зобов`язання відповідача щодо оплати послуги за Листопад 2025 року становить: За 1 декадним рахунком від 14.11.2025 року щодо сплати 8 132 774,84 грн. (з 19.11.2025 по 11.12.2025 - по день який передує дню отримання акту приймання- передачі послуги) - прострочка становить 23 дні; За 2 декадним рахунком від 24.11.2025 року щодо сплати 8 410 204,82 грн. ( з 29.11.2025 по 11.12.2025 - по день який передує дню отримання акту приймання- передачі послуги) - прострочка становить 13 днів; За 3 декадним рахунком від 04.12.2025 року щодо сплати 8 692 674,13 грн. - ( з 09.12.2025 по 11.12.2025 - по день який передує дню отримання акту приймання - передачі послуги) - прострочка становить 3 дні; За актом надання послуги від 30.11.2025 року -13 днів щодо сплати 26 557 169,05 грн (з 16.12.2025 року по 28.12.2025 року). Розрахунок 3% річних за Листопад 2025 (залучено до заяви). Таким чином, станом на 28.12.2025 року Відповідачу нарахована заборгованість по договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0527- 02041-ПП від 01.01.2024 року у сумі 52 972 693,28грн. з яких: основна заборгованість становить 52 690 920,24 грн., 3% річні - 281 773,04 грн.

У своїх заявах Відповідач визнав позовні вимоги про стягнення з нього основного боргу.

Норми права, що підлягають до застосування, мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отримання відповідачем продукції на загальну суму 52 690 920,24 грн підтверджується останнім, що у свою чергу підтверджує факт здійснення сторонами господарської операції поставки та прийняття продукції саме на виконання договірних зобов`язань за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0527- 02041-ПП від 01.01.2024 року.

Неоплаченим залишився основний борг у розмірі 52 690 920,24 грн.

Разом з тим судом встановлено, що після збільшення позовних вимог у справі, відповідачем було частково сплачено основну суму боргу на суму 134 447,35 грн., що стверджується платіжними інструкціями (том 2, а.с.119-130).

Поряд з цим, позивач у заяві від 03.02.2026 року просив закрити провадження саме в частині стягнення 144 455,42 грн, оскільки відповідачем здійснено додаткові проплати.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 144 455,42 грн.

Окрім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 281 773,04 грн.

Частиною 1 ст.530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму "інфляційних втрат" як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі № 905/21/19 викладений правовий висновок про те, що при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 року № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. Також об`єднана палата вказала про те, що при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 року у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (п. 43 мотивувальної частини постанови).

З огляду на викладене суд констатує, що зобов`язання з оплати 3 % річних та інфляційних втрат у випадку прострочення боржником зобов`язання випливає в силу ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідач заперечуючи проти нарахування позивачем 3 % - річних зокрема просив суд витребувати у позивача акт коригування від 02.1.2026 року який зменшує вартість послуг за жовтень 2025 року та письмові пояснення з даного приводу. При цьому, судом відхилено вказане клопотання відповідача оскільки обставини на які посилається відповідач, а саме на акт корегування від 02.01.2026 року, позивачем враховоно при здійсненні розрахунків 3 % річних та суми основної заборгованості, що у свою чергу відображено у заяві про збільшення позовних вимог та додаткових поясненнях позивача.

Судом перевірено розрахунки 3 % річних долучені позивачем до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останні є арифметично вірними в частині визначення періоду нарахування 3 % річних.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення 281 773,04 - 3 % річних .

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21.01.1999 в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 28.10.2010 в справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994 в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008 в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд наголошує на недопустимості порушення одного з основоположних принципів правосуддя, що його було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 - має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється.

Суд на підставі доказів, наданих позивачем, встановив факт перебування сторін у договірних відносинах та встановив факт порушення відповідачем прав позивача.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст.75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 52 546 464,89 грн - основного боргу, 281 773,04 грн - 3% річних і закриття провадження в частині стягнення 144 455,42 грн. основного боргу.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви з майновими вимогами у даній справі судовий збір склав 635 672, 33 грн. Після закриття провадження у справі в частині сума судового збору, що підлягає сплаті за позовні вимоги складає 631 759,76 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до норм ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов в частині стягнення основного боргу у розмірі, про що зазначив у своїй заяві до розгляду справи по суті спору, суд вбачає за можливе застосувати ст. 130 ГПК України до спірних правовідносин (в частині основного боргу) та стягнення з відповідача 50 % залишку сплаченого позивачем судового збору в розмірі 315879,88 грн. (50 % (пропорційно задоволеним вимогам) у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Інша частина судового збору підлягає поверненню позивачу на підставі ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129,130, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, Рівненська обл., місто Рівне, ВУЛИЦЯ КНЯЗЯ ВОЛОДИМИРА, будинок 71, ідентифікаційний код 05424874) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100227) 52 546 464,89 грн - основна заборгованість, 281 773,04 грн - 3% річні за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2024 № 0527-02041-ПП та 315 879,88 грн - судового збору.

3. Закрити провадження в частині стягнення 144 455,42 грн - основного боргу.

4.Повернути Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100227) з Державного бюджету України 315 879,88 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви. Ухвалу про повернення судового збору видати після набрання рішенням законної сили.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 17.02.2026 року.

Суддя Н.Церковна