ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.02.2026м. СумиСправа № 920/844/24

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бардакової О.М.

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Заступника керівника Роменської окружної прокуратури Сумської області (42500, Сумська область, м. Ромни , вул. Соборна, 43, код 03527891) в інтересах держави в особі: 1. Сумської обласної ради (40000, м. Суми, площа Незалежності, 2, код 23826636);

2. Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації (40030, м. Суми, вул. Шишкарівська, 9, код 02013142)

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» (40004, м. Суми, вул. Реміснича, 35, код 41884537)

2. Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» (Сумська область, м. Ромни, бульвар Європейський, 29, код 02000369)

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 257 578, 06 грн,

за участю представників сторін:

від позивачів 1., 2.: не прибули

від відповідача 1: Брага Ю.А.

від відповідача 2: не прибув.

прокурор: Хащина Т.П.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Прокурор в інтересах держави в особі позивачів звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

1) визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 15.08.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 30100064 від 15.03.2022 укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради Обласна клінічна спеціалізована лікарня та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Суми.

2) визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 14.09.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 30100064 від 15.03.2022 укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради Обласна клінічна спеціалізована лікарня та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Суми;

3) визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 20.09.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 30100064 від 15.03.2022 укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради Обласна клінічна спеціалізована лікарня та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Суми;

4) визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 05.01.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 30100064 від 15.03.2022 укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради Обласна клінічна спеціалізована лікарня та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Суми;

5) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Суми на користь Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації 257578 гривень 06 копійок безпідставно одержаних коштів.

Прокурор також просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Суми на користь Сумської обласної прокуратури (отримувач Сумська обласна прокуратура, код 03527891, UА0002983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172) судовий збір в сумі 12 780 гривень 54 копійки.

Прокурор обґрунтовує позовні вимоги тим, що внаслідок укладення спірних додаткових угод збільшилися ціни на електричну енергію на 36,44% від ціни, визначеної договором про постачання електричної енергії споживачу №30100064 від 15.03.2021; спірні додаткові угоди були укладені без належних на те підстав та обґрунтованого документального підтвердження щодо підвищення ціни на електричну енергію, чим порушено норми Закону України «Про публічні закупівлі» та положення договору. Враховуючи безпідставність підписання спірних додаткових угод, відповідачу 1 надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 257578 грн 06 коп., тому вказані кошти підлягають стягненню з відповідача 1 на користь позивача 2.

Рух справи. Процесуальні дії суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.07.2024 справу № 920/844/24 розподілено для розгляду судді Джепі Ю.А.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 15.07.2024 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 920/844/24 за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання на 20.08.2024.

31.07.2024 відповідач 1 подав до суду відзив на позовну заяву (вх. 2266), в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

02.08.2024 прокурор подав відповідь на відзив (вх. 2298).

09.08.2024 відповідач 1 подав заперечення на відповідь на відзив прокурора (вх. 2392).

19.08.2024 від відповідача 1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх. №3749).

19.08.2024 відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву (вх. №2474, 5420), в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судове засідання 20.08.2024 не відбулось у зв`язку з оголошенням на території Сумської області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 21.08.2024 постановлено призначити підготовче засідання у справі №920/844/24 на 10.10.2024.

Судове засідання 10.10.2024 не відбулось у зв`язку з оголошенням на території Сумської області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 14.10.2024 постановлено призначити підготовче засідання у справі №920/844/24 на 21.11.2024.

Судове засідання 21.11.2024 не відбулось у зв`язку з оголошенням на території Сумської області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 26.11.2024 постановлено призначити підготовче засідання у справі №920/844/24 на 17.12.2024

Судове засідання 17.12.2024 не відбулось у зв`язку з оголошенням на території Сумської області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.12.2024 постановлено, призначити підготовче засідання у справі №920/844/24 на 23.01.2025

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.01.2025 постановлено закрити підготовче провадження у справі № 920/844/24; призначити розгляд справи по суті в судове засідання на 11.03.2025.

07.03.2025 від відповідача 2 надійшла заява про повернення до стадії підготовчого провадження та зупинення провадження у справі (вх. №1145).

Ухвалою суду від 11.03.2025 провадження у справі №920/844/24 суд постановив: повернутися до розгляду справи № 920/844/24 на стадію підготовчого провадження та зупинити провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 у подібних правовідносинах.

08.12.2025 прокурор подав клопотання про поновлення провадження у справі (вх. №5904).

У зв`язку з призначенням судді Джепи Ю.А. на посаду судді Центрального апеляційного господарського суду (Указ Президента України від 13.12.2025 №934/2025 Про призначення судді), був проведений повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2025 справу №920/844/24 призначено судді Резніченко О.Ю.

Відповідно до ухвали суду від 19.12.2025 (суддя Резніченко О.Ю.) провадження у справі № 920/844/24 поновлене, призначено підготовче засідання на 28.01.2026.

У судовому засіданні 28.01.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 16.02.2026, 12:00.

28.01.2026 від відповідача 1 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду (вх. №380).

16.02.2026 відповідач 1 подав ще одне клопотання про залишення позову без розгляду (вх. №791).

Від представника відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №792)

Щодо клопотання відповідача 2 про залишення позову без розгляду (вх. №791).

В обґрунтування клопотання представник відповідача 2 зазначає, що 10.02.2026 до кабінету товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ" в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява від Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради "Обласна клінічна спеціалізована лікарня" (справа № 920/182/26). Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради "Обласна клінічна спеціалізована лікарня" звернулося до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ" з вимогою визнати недійсними додаткові угоди № 3, № 4, № 5, № 7 до договору про постачання електричної енергії споживачу №30100064 від 15.03.2022, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради "Обласна клінічна спеціалізована лікарня" та товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ", та стягнути надмірно сплачені кошти в сумі 257 578,06 грн.

Позовна заява заступника керівника Роменської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Сумської обласної ради та Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ" та Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради "Обласна клінічна спеціалізована лікарня" у справі № 920/844/24 та позовна заява Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради "Обласна клінічна спеціалізована лікарня" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ" (справа № 920/182/26) містить одні і ті ж самі предмет та підстави.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього ж суду інший позов (позови) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Судом встановлено, що станом на день проведення судового засідання з розгляду справи №920/844/24 по суті (16.02.2026) позовну заяву у справі №920/182/26 Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради "Обласна клінічна спеціалізована лікарня" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ" про визнання недійсними додаткових угод, стягнення 257 578 грн 06 коп. залишено без руху та встановлено строку для усунення недоліків (ухвала від 16.02.2026 суддя Вдовенко Д.В.)

Враховуючи викладене суд не вбачає правових підстав для залишення позову без розгляду з цих підстав та відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача 1.

Щодо клопотання представника відповідача 2 про відкладення розгляду справи.

У клопотанні представник відповідача 2 просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що він перебуває за межами Сумської області через невідкладні сімейні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зі змісту п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України вбачається, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у зв`язку з першою неявкою в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами.

Суд звертає увагу сторін на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Представник відповідача 2 у клопотанні про відкладення навів причину неможливості з`явитися в судове засідання перебування за межами Сумської області через невідкладні сімейні обставини - проте до клопотання представником не додано будь-яких належних письмових доказів. Тому клопотання представника відповідача 2 є необґрунтованим.

Враховуючи викладене вище, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача 2 про відкладення розгляду справи (вх. №792 від 16.02.2026).

Щодо підстав звернення з даним позовом до суду прокурора в інтересах держави в особі Сумської обласної ради та Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації.

Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №3-рн/99 від 08.04.1999 під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Заступник керівника Роменської окружної прокуратури, звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Сумської обласної ради та Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації, зазначив підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом та представництва інтересів держави те, що позивачами як органами, уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, не вжито належних заходів щодо усунення порушень в межах своїх повноважень, в тому числі шляхом звернення до суду.

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Сумської обласної ради з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон) передбачено, що обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. При цьому орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1 Закону).

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (ч. 1, ч. 4 та ч. 8 ст. 60 Закону).

Частинами 2 та 4 ст. 61 Закону передбачено, що районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проєктів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2022 у справі № 904/123/22, органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, ст. 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проєктів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно зі ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

На території Сумської області таким органом місцевого самоврядування є Сумська обласна рада. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 (п. 8.39 - 8.45 постанови).

Головою Сумської обласної ради 29.11.2022 погоджено та начальником Управління майном Сумської обласної ради 09.11.2022 затверджено статут Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» (далі Статут).

Відповідно до пункту 1.3. Статуту, підприємство створено на базі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області.

Пунктом 1.4. Статуту передбачено, що засновником, власником є територіальні громади сіл, селищ, міст Сумської області в особі Сумської обласної ради, управління здійснюється через уповноважений орган Управління майном Сумської обласної ради та знаходиться у функціональному підпорядкуванні Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації.

Отже, оскільки засновником КНП СОР «ОКСЛ» та власником її майна є територіальна громада Сумської області в особі Сумської обласної ради, яка контролює діяльність цього комунального закладу, а також зобов`язана контролювати законність та ефективність використання КНП СОР «ОКСЛ» коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, Сумська обласна рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі.

Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації від 28.07.2020 №344-ОД затверджено Положення про управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації (далі Положення).

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Положення до основних завдань УОЗ СОДА входить управління підзвітними та підконтрольними закладами, установами, підприємствами охорони здоров`я, які утримуються за рахунок коштів обласного бюджету.

Згідно з підпунктом 12 пункту 6 Положення УОЗ СОДА відповідно до покладених на нього завдань вносить пропозиції до проєкту обласного бюджету в частині фінансування закладів охорони здоров`я, що утримуються за рахунок коштів обласного бюджету, на виконання їх статутних повноважень, проводить моніторинг та аналіз використання коштів обласного бюджету по галузі охорони здоров`я, забезпечує в межах компетенції ефективне і цільове використання коштів обласного бюджету з урахуванням визначених повноважень.

Пунктом 15 Положення передбачено, що УОЗ СОДА є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власний бланк.

Відповідно до відповідей КНП СОР «ОКСЛ» № 01-55/3269 від 15.05.2024 та № 01-55/3765 від 04.06.2024 вбачається, що головним розпорядником коштів на оплату комунальних послуг та енергоносіїв відносно КНП СОР «ОКСЛ» є УОЗ СОДА.

Фінансування на відшкодування комунальних послуг та енергоносіїв здійснюється за рахунок обласного бюджету та додаткової дотації з державного бюджету місцевим бюджетам. Вказане підтверджується доданими до відповідей документами, а саме лімітною довідкою про бюджетні асигнування та кредитування на 2022 рік, планом використання бюджетних коштів від 18.01.2022 та помісячним планом використання бюджетних коштів на 2022 рік від 18.01.2022.

Крім того, Роменським управлінням Державної казначейської служби України Сумської області підтверджено вказане у відповіді № 02-13-06/562 від 28.05.2024, в якій зазначено, що оплата КНП СОР «ОКСЛ» за спожиту електричну енергію постачальнику ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» згідно договору від 15.03.2022 № 30100064 була здійснена за рахунок коштів обласного бюджету Сумської області з реєстраційного рахунку КНП СОР «ОКСЛ», головним розпорядником коштів якого є УОЗ СОДА.

Відповідно до статті 22 БК України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Пунктом 18 частини першої статті 2 БК України передбачено, що головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня - розпорядник, який у своїй діяльності підпорядкований відповідному головному розпоряднику та (або) діяльність якого координується через нього (абзац третій пункту 7 Порядку).

Поняття та функції розпорядників бюджетних коштів визначені підпунктом 47 статті 2 БК України, згідно з яким розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат бюджету (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (підпункт 6.20) та від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18 (підпункт 6.22).

Відповідно до пунктів 6, 7, 8 частини першої статті 2 БК України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому. Бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Абзацами першим та другим пункту 5 Порядку визначено, зокрема, що установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.

За змістом абзацу другого пункту 43 Порядку розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.

Ураховуючи наведене, УОЗ СОДА у вказаних правовідносинах, які виникли щодо закупівлі електричної енергії за Договором, діє як головний розпорядник бюджетних коштів, тобто фінансує і контролює діяльність цього комунального закладу, а також зобов`язане контролювати виконання обласного бюджету, зокрема законність та ефективність використання КНП СОР «ОКСЛ» коштів цього бюджету за Договором.

Отже, Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 21.06.2023 року у справі № 905/1907/21 та схожі висновки викладені у постановах КГС ВС від 22.12.2022 у справі № 904/123/22, від 26.10.2022 у справі № 904/5558/20 (підпункти 5.50, 5.51) та від 21.12.2022 у справі № 904/8332/21 (пункт 33).

Таким чином, оскільки оплата КНП СОР «ОКСЛ» за спожиту електричну енергію постачальнику ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» згідно договору від 15.03.2022 № 30100064 була здійснена за рахунок коштів обласного бюджету Сумської області з реєстраційного рахунку КНП СОР «ОКСЛ», головним розпорядником коштів якого є УОЗ СОДА, то належним способом захисту є стягнення коштів саме на користь УОЗ СОДА.

Ураховуючи, що вказані інтереси до цього часу залишаються не захищеними, а уповноваженими органами допущено бездіяльність, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах та підстави для звернення з даним позовом в інтересах держави.

Зазначене є доказом нездійснення захисту інтересів держави уповноваженими суб`єктами владних повноважень та вказує на наявність підстав для застосування представницьких повноважень прокурором.

На виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Сумської обласної ради, 30.05.2024 за вихідним №53-3108ВИХ-24 Роменська окружна прокуратура звернулась до Сумської обласної ради із запитом про розгляд питання щодо вжиття заходів реагування на усунення порушень, в тому числі, шляхом пред`явлення позову про визнання додаткових угод недійсними та стягнення безпідставно одержаних ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» коштів.

13.06.2024 з Сумської обласної ради до Роменської окружної прокуратури надійшла відповідь від 12.06.2024, згідно якої Сумська обласна рада зазначає, що вона не здійснює фінансування зазначеного комунального підприємства, Статутом КНП СОР «ОКСЛ» передбачено, що підприємство знаходиться у функціональному підпорядкуванні УОЗ СОДА. Крім того, головним розпорядником коштів, передбачених в обласному бюджеті на утримання КНП СОР «ОКСЛ» є УОЗ СОДА.

Таким чином у Сумської обласної ради відсутні повноваження щодо вжиття заходів представницького характеру з даного питання.

З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації, 09.05.2024 за вихідним №53-2757ВИХ-24 Роменська окружна прокуратура звернулась до Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації із запитом про розгляд питання щодо вжиття заходів реагування на усунення порушень, в тому числі, шляхом пред`явлення позову про визнання додаткових угод недійсними та стягнення безпідставно одержаних ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» коштів.

28.05.2024 з Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації до Роменської окружної прокуратури надійшла відповідь від 27.05.2024, згідно якої Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації зазначає, що УОЗ СОДА не є засновником та органом управління відносно КНП СОР «ОКСЛ» та не уповноважено на втручання у господарську діяльність підприємства. Також УОЗ СОДА не є стороно договору. До компетенції управління не віднесено повноваження на представництво інтересів державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, у тому числі і в судах, зокрема й подання позовних заяв зазначеної у листі категорії. Ураховуючи викладене, УОЗ СОДА вважає, що в них відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом про визнання недійними додаткових угод до договору.

Прокурором розцінена така поведінка позивачів як нездійснення уповноваженими органами, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, захисту інтересів держави. А тому, така усвідомлена пасивна поведінка позивачів є достатньою підставою для звернення прокурора до суду для захисту інтересів держави.

Вказане свідчить про нездійснення суб`єктом владних повноважень захисту законних інтересів держави та відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є виключною підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру та пред`явлення відповідного позову, ураховуючи, що інтереси держави на цей час залишаються незахищеними.

Таким чином, прокурор, звертаючись з позовом, зазначив підстави для представництва прокурором інтересів держави та підтвердив їх наявність, а підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

В електронній системі публічних закупівель на онлайн-платформі «Prozorro» проведено відкриті торги із закупівлі електричної енергії за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2022-02-07-002438-b.

Оголошенням передбачалась закупівля 426518 кВт*год електричної енергії строком до 31 грудня 2022 року з очікуваною вартістю 2 644 411,60 грн. Критерієм вибору переможця є ціна 100%.

У відкритих торгах взяли участь 2 учасники, які надали свої пропозиції.

1. ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» із пропозицією 1743364,00 грн (пропозицію відхилено як таку, що не відповідає вимогам тендерної документації відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі»)

2. ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» із пропозицією 2 047 286,40 грн.

Протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою № 64 від 04.03.2022 визначено переможцем відкритих торгів на закупівлю за Кодом ДК 021:20-5 Електрична енергія (Електрична енергія) (UA-2022-02-07-002438-b) ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» () з ціною пропозиції 2047286,40 грн з ПДВ.

Цим же протоколом ухвалено рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем відкритих торгів ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» ().

У подальшому між Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» (далі КНП СОР «ОКСЛ») (як Споживачем) та ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» (як Постачальником) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 30100064 від 15.03.2022 (далі Договір).

Згідно з пунктом 2.1. Договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що Постачальник за цим Договором не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

Також пунктом 3.4. Договору передбачено, що Постачальник зобов`язується поставити Споживачу електричну енергію протягом дії Договору.

Відповідно до пункту 5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Відповідно до комерційної пропозиції додатку 2 до Договору, вбачається, що обсяг електричної енергії складає 426 518 кВт*год, вартість за 1 кВт*год становить 4,8 грн з ПДВ, а загальна вартість складає 2 047 286,40 грн.

Згідно з пунктом 5.6. Договору, у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена.

Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документи, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару. Згідно із ч. 6 ст. 67 Закону України «Про ринок електричної енергії», з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 р. № 3304-04/33869-06 «Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії», Сторони можуть використовувати інформацію з вебсайту ДП «Оператор ринку» для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку.

В подальшому між КНП СОР «ОКСЛ» та ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» укладено наступні додаткові угоди:

- № 1 від 21.04.2022, якою Сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі.

Додатковою угодою збільшено ціну за одиницю товару до 4,976444 грн з ПДВ, становить 3,66% від початкової ціни. Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання та скріплення печатками, тобто з 21.04.2024 (не оскаржується).

- № 2 від 02.08.2022, якою Сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі.

Додатковою угодою збільшено ціну за одиницю товару до 5,276577 грн з ПДВ, що становить 9,93% від початкової ціни. Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання та скріплення печатками, тобто з 02.08.2024 (не оскаржується).

- № 3 від 15.08.2022, якою Сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі.

Додатковою угодою збільшено ціну за одиницю товару до 5,607793 грн з ПДВ, що становить 16,83% від початкової ціни. Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання та скріплення печатками, тобто з 15.08.2022.

- № 4 від 14.09.2022, якою Сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі.

Додатковою угодою збільшено ціну за одиницю товару до 5,972098 грн з ПДВ, що становить 24,42% від початкової ціни. Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання та скріплення печатками, тобто з 14.09.2022.

- № 5 від 20.09.2022, якою Сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі. Додатковою угодою збільшено ціну за одиницю товару до 6,351137 грн з ПДВ, що становить 32,32% від початкової ціни. Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання та скріплення печатками, тобто з 20.09.2022.

- № 6 від 28.12.2022, якою Сторони домовились збільшити суму Договору на

409 457,28 грн та встановити загальну вартість Договору у розмірі 2 456 743,68 грн, а також визначити обсяги електричної енергії у розмірі 426999 кВт*год. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами, тобто з 28.12.2022 (не оскаржується).

- № 7 від 05.01.2023, якою Сторони домовились відповідно до пункту 7 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (зміна тарифів) внести зміни до ціни за одиницю товару, без збільшення загальної суми Договору та встановити нову ціну за 1 кВт*год на рівні 6,54893 грн з ПДВ, що становить 36,44% від початкової ціни. Крім того, додатковою угодою внесено зміни до додатку 1 Договору, та визначено обсяг електричної енергії у розмірі 424 894 кВт*год.

Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання та скріплення печатками, тобто з 05.01.2023.

В обґрунтування позовних вимог, Прокурор зазначає, що загалом, додатковими угодами №№ 1, 2, 3, 4, 5, 7 суттєво збільшено первісну ціну товару більше ніж на 10%, а саме на 36,44% з одночасним зменшенням обсягів її постачання, передбачену Договором, яку було визначено за результатами відкритих торгів. Загалом, додатковими угодами № 1, 2, 3, 4, 5, 7 до основного Договору ціну електричної енергії за 1 кВт*год збільшено з 4,8 грн з ПДВ до 6,54893 грн з ПДВ, що призвело до значного підвищення ціни, а саме на 36,44% з одночасним зменшенням обсягів її постачання, чим порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Вирішуючи спір у даній справі суд керується наступним:

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлює Закон України «Про публічні закупівлі».

Метою Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено, що договір про закупівлю це договір, що укладається між замовником і учасником торгів за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

У цій справі, як вже раніше зазначалося, сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону (в редакції на момент укладення додаткової угоди №3) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Верховним Судом у справі №927/491/19 зазначено, що обмеження у 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни, та від кількості підписаних додаткових угод.

Таким чином, збільшення ціни за одиницю товару більш ніж на 10% від визначеної в договорі у будь-якому випадку суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Аналогічні порушення допущені при підписанні усіх інших оспорюваних додаткових угод №№ 4,5,7.

Отже, підписання сторонами додаткових угод до Договору, зокрема № 3-5,7 призвело до необґрунтованого збільшення ціни (тарифу) електричної енергії понад 10%, а в цілому на 36,44%, що відповідно порушує вимоги чинного законодавства та не відповідає приписам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону.

Таким чином, оспорюванні додаткові угоди, якими підвищено ціну на електричну енергію укладені в порушення вимог ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та повинні бути визнані недійсними з огляду на наступне.

Законом України «Про публічні закупівлі» встановлюються правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Одними з основних засад (принципів) бюджетного законодавства та Закону України «Про публічні закупівлі» є максимальна економія, ефективність та пропорційність, добросовісна конкуренція серед учасників.

На момент підписання Договору Відповідачеві 1 було відомо про ціни на електричну енергію що існували на ринку. Підписавши Договір, Відповідач 1 погодився з його умовами, в тому числі щодо ціни товару.

Поряд із цим, TOB «ЕНЕРА СУМИ» мало право відмовитися від укладення відповідного договору згідно з ч. 7 ст. 33 Закону України «Про публічні закупівлі», в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, однак не скористалося цим.

Тож рішення Відповідача 1 про підписання договору є його добровільним волевиявленням, про те, що він згоден на умови договору, в тому числі ціну за одиницю товару на день підписання договору.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» в редакції на час укладення договору).

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 656 Цивільного кодексу України, до договору купівлі- продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі- продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону № 922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону № 922-VIII вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Наведене підтверджується також історичним тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII. У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: «Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі».

Отже, вказана норма Закону № 922-VIII в редакції до 19 квітня 2020 року не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Зазначена норма була змінена Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» № 114-IX від 18 вересня 2019 року (далі - Закон № 114-ІХ), яким Закон № 922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, в новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10% від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.

Як убачається з пояснювальної записки до проєкту Закону № 114-ІХ, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії «ціновому демпінгу» коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.

За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом № 114-ІХ у вказану норму пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати «ціновий демпінг» з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю.

У абзаці 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Отже, Закон встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону, зокрема, - у випадку коливання цін товару на ринку чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Тобто, неухильним аспектом при застосуванні п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону при збільшенні ціни за одиницю товару є підтвердження (наявність) факту коливання ціни такого товару на ринку та встановлення саме пропорції такого коливання.

Аналогічну правову позицію щодо підстав зміни ціни за одиницю товару у договорі про закупівлю підтримав суд касаційної інстанції (постанови Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/383/22, від 16.02.2023 у справі №903/366/22, від 09.06.2022 у справі №927/636/21 та від 07.12.2022 у справі №927/189/22.

Так, суди переглядаючи справи за касаційними скаргами відповідачів погодились із висновками судів апеляційної інстанції, що сторони у випадку коливання цін на ринку (як в бік зменшення, так і в бік збільшення ціни) наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін.

До того ж, законодавець не пов`язує підвищення закупівельних цін для постачальника як підставу для зміни істотних умов договору про закупівлю, передбачену ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 звертає увагу, що право тлумачити норму права є виключним правом суду.

У цій же постанові Верховний Суд зазначає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (п. 123-124 постанови ВСУ від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 виснувала, що сторони договору про закупівлю електричної енергії можуть неодноразово збільшувати ціну товару в разі її коливань на ринку, але не більше, ніж на 10% від ціни, визначеної при укладанні договору також і у випадку закупівлі бензину і дизельного палива, природного газу та електричної енергії.

У даному випадку, сторонами вносилися зміни до договору, що призвело до підвищення ціни в цілому на 36,44% порівняно з первинною ціною Договору.

Так сторонами всупереч інтересів держави без належного підтвердження підстав, в порушення норм та положень укладеного Договору, підписано додаткові угоди № 3-5,7 до Договору №30100064 від 15.03.2022, якими суттєво збільшено ціну за одиницю товару, що, в свою чергу, не відповідає вимогам тендерної документації та очікуванням замовника щодо економного витрачання бюджетних коштів.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку, що при укладенні Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» додаткових угод №3-5,7 до договору про постачання електричної енергії споживачу №30100064 від 15.03.2022, сторони не дотримали вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки безпідставно змінили істотні умови Договору, кожного разу при укладенні Додаткових угод сторонами договору належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни електричної енергії в період виконання умов договору. Сторонами договору не підтверджено належними доказами коливання ціни електричної енергії і під час розгляду цієї справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У той же час, ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Враховуючи те, що додаткові угоди №3-5,7 до договору про постачання електричної енергії споживачу №30100064 від 15.03.2022 укладено з порушенням вимог п. 2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», то відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.

Оскільки Додаткові угоди №3-5,7 визнаються недійсними, сторони повинні керуватись умовами договору щодо ціни електричної енергії, встановленій саме у договорі та додаткової угоди №2.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про ринок електричної енергії» купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У ст. 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч.1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що КНП СОР «ОКСЛ» на підставі договору та додаткових угод №3-5,7 до Договору фактично отримала (згідно з актами прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії):

- актом №30100064/43958/1 від 23.03.2022 20011 кВт*год за ціною 4 грн без ПДВ, тобто 4,8 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 96052,80 грн з ПДВ, платіжне доручення № 54 від 25.03.2022;

- актом №30100064/62847/1 від 22.04.2022 40671 кВт*год за ціною 4,975444 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 242827,54 грн з ПДВ, платіжне доручення №92 від 27.04.2022;

- актом № 30100064/77536/1 від 20.05.2022 48099 кВт*год за ціною 4,146203 грн без ПДВ, тобто 4,975444 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 239313,86 грн з ПДВ, платіжне доручення №104 від 24.05.2022;

- актом №30100064/90610/1 від 16.06.2022 22642 кВт*год за ціною 4,146203 грн без ПДВ, тобто 4,975444 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 112654,00 грн з ПДВ, платіжне доручення № 117 від 28.06.2022;

- актом №30100064/110824/1 від 21.07.2022 32882 кВт*год за ціною 4,146203 грн без ПДВ, тобто 4,975444 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 163602,54 грн з ПДВ, платіжне доручення № 141 від 27.07.2022;

- актом №30100064/126627/1 від 22.08.2022 28453 кВт*год за ціною 4,673161 грн без ПДВ, тобто 5,6077932 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 159558,54 грн з ПДВ, платіжне доручення № 155 від 26.08.2022;

- актом №30100064/143595/1 від 22.09.2022 11105 кВт*год за ціною 4,976748 грн без ПДВ, тобто 5,9720976 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 66320,15 грн з ПДВ та 22210 кВт*год за ціною 5,292614 грн без ПДВ, тобто 6,3511368 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 141058,75 грн з ПДВ, а всього 207378,90 грн з ПДВ, платіжне доручення № 184 від 28.09.2022;

- актом №30100064/148758/1 від 30.09.2022 760 кВт*год за ціною 4,976748 грн без ПДВ, тобто 5,972098 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 4538,80 грн з ПДВ та 1505 кВт*год за ціною 5,292614 грн без ПДВ, тобто 6,351137 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 9558,45 грн з ПДВ, а всього 14097,25 грн з ПДВ, платіжне доручення № 191 від 14.10.2022;

- актом №30100064/157219/1 від 19.10.2022 - 44335 кВт*год за ціною 5,292614 грн без ПДВ, тобто 6,351137 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 281577,65 грн з ПДВ, платіжне доручення № 204 від 28.10.2022;

- актом №30100064/174482/1 від 21.11.2022 36227 кВт*год за ціною 5,292614 грн без ПДВ, тобто 6,351137 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 230082,64 грн з ПДВ, платіжне доручення № 222 від 29.11.2022;

- актом №30100064/188545/1 від 19.12.2022 45391 кВт*год за ціною 5,292614 грн без ПДВ, тобто 6,351137 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 288284,45 грн з ПДВ, платіжне доручення № 239 від 22.12.2022;

- актом №30100064/188550/1 від 22.01.2023 2991 кВт*год за ціною 5,292614 грн без ПДВ, тобто 6,351137 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 18996,25 грн з ПДВ, платіжне доручення № 1 від 30.01.2023;

- актом №30100064/10705/1 від 25.01.2023 34917 кВт*год за ціною 5,457444 грн без ПДВ, тобто 6,5489328 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 228669,08 грн з ПДВ, платіжне доручення № 2 від 30.01.2023;

- актом №1020025/78345/1 від 21.02.2023 24705 кВт*год за ціною 5,457444 грн без ПДВ, тобто 6,5489328 грн з ПДВ на загальну суму у розмірі 161791,38 грн з ПДВ, платіжне доручення № 12 від 24.02.2023.

Відповідно до поданого Прокурором розрахунку загальний розмір зайво сплачених коштів становить 257578,06 грн.

Зазначена сума обрахована як різниця між сумою коштів, які фактично перераховано TOB ЕНЕРА СУМИ за електричну енергію по цінам згідно оспорюваних додаткових угод №№3-5,7 та вартістю електричної енергії, виходячи з ціни з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №2 до Договору.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що у результаті підписання Додаткових угод №№3-5,7 у надмірному розмірі сплачено на користь ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» бюджетні кошти у сумі 257578,06 грн, чим порушено інтереси держави, а тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача 1 на користь Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації, а позов в цій частині задоволенню.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування під час розгляду справи категорій стандартів доказування - правил, які дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосований Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позивних вимог Прокурором та задоволення їх у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені повністю, то витрати зі сплати судового збору в розмірі 12780 грн 54 коп. покладаються на відповідача 1 та відповідача 2 в рівних частинах: по 6390 грн 27 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Заступника керівника Роменської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі: 1. Сумської обласної ради, 2. Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми», 2. Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» про визнання недійсними додаткових угод до договору публічної закупівлі та стягнення коштів у сумі 257578 грн 06 коп. задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 15.08.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 30100064 від 15.03.2022 укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради Обласна клінічна спеціалізована лікарня та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Суми.

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 14.09.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 30100064 від 15.03.2022, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради Обласна клінічна спеціалізована лікарня та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Суми.

4. Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 20.09.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 30100064 від 15.03.2022 укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради Обласна клінічна спеціалізована лікарня та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Суми.

5. Визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 05.01.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 30100064 від 15.03.2022 укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради Обласна клінічна спеціалізована лікарня та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Суми.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» (вул. Реміснича, буд. 35, м. Суми, 40004, ) на користь Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації (40030, м. Суми, вул. Шишкарівська, 9, код 02013142) безпідставно сплачені кошти в сумі 257578 грн 06 коп.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» (вул. Реміснича, буд. 35, м. Суми, 40004, ) на користь Сумської обласної прокуратури (вул. Г.Кондратьєва, буд. 33, м. Суми, 40000, ) 6390 грн 27 коп. витрат по сплаті судового збору.

8. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» (Сумська область, м. Ромни, бульвар Європейський, 29, код 02000369) на користь Сумської обласної прокуратури (вул. Г.Кондратьєва, буд. 33, м. Суми, 40000, ) 6390 грн 27 коп. витрат по сплаті судового збору.

9. Видати Управлінню охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації, Сумській обласні прокуратурі накази після набрання рішенням законної сили

10. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

11. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п.п.6-8 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 20.02.2026.

СуддяО.Ю. Резніченко