РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2026Справа № 910/14059/25
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХМЕТАЛБУД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАУЕР СУПЛАЙ ІНЖИНІРИНГ"

про стягнення коштів у сумі 841879,30 грн

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАУЕР СУПЛАЙ ІНЖИНІРИНГ" (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХМЕТАЛБУД" (далі - позивач) боргу за договором підряду на виконання робіт №2025-03/07 від 03.07.2025, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань оплатити надані йому роботи.

Ухвалою суду від 21.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідачем відзиву на позов не було подано, ухвалу суду про відкриття провадження у справі було доставлено відповідачу у його електронний кабінет, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

03.07.2025 між позивачем як підрядником та відповідачем як замовником було укладено договір підряду на виконання робіт №2025-03/07 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору підрядник зобов`язується за кошти замовника і на свій ризик виконати комплекс робіт з «Освітлення виробничого корпусу» на об`єкті замовника: «Нове будівництво виробничо-навантажувального комплексу в межах населених пунктів смт. Батьово і в с. Батрадь Берегівського району Закарпатської області.» (далі - об`єкт/місце виконання робіт), відповідно до переліку та обсягів відображених у погоджених сторонами Додаткових угодах чи Додатках до даного Договору (надалі - додатки), за завданням замовника (далі - роботи), а також зобов`язується передати закінчені роботи на об`єкті замовнику у встановлений цим Договором термін (строк).

Згідно з п. 1.2 Договору замовник зобов`язується надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт) для виконання робіт підрядником, проектну та дозвільну документацію після підписання договору, прийняти завершені роботи, та оплатити вартість виконаних робіт у порядку і в розмірах, передбачених цим Договором та додатками до нього.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику, визначені проектною документацією, та зазначаються сторонами в Додатках до даного Договору (Додаткові угоди, Додатки).

На виконання вказаного пункту Договору сторонами було підписано договірну ціну (Додаток № 1 до Договору) на загальну суму 755367,92 грн без ПДВ. В договірній ціні було погоджено обсяг робіт.

Позивач зазначає, не зважаючи на це ТОВ «ПАУЕР СУПЛАЙ ІНЖИНІРИНГ» після підписання додатку № 1 до договору (договірної ціни) в односторонньому порядку включило до переліку робіт роботи, які не було погоджено, а саме прокладення кабелів 3х2,5 - 229 м., кабель 5х2,5 - 208 м за вже погодженою ціною, без її збільшення, також роботи, які не були вказані в переліку виконання - свердління, креплення тощо.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору ціна договору визначається за розцінками погодженими між замовником та підрядником з урахуванням сум у всіх Актах виконаних робіт та Додатках до цього Договору.

Сума Договору переглядається сторонами у разі необхідності виконання Додаткових робіт (п. 2.1.2 Договору).

Пунктом 2.3.1 Договору визначено що платежі за договором здійснюються поетапно в безготівковій формі шляхом банківського переказу замовником відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок підрядника на підставі належним чином оформленого та переданого замовнику платіжного пакету, що складається з:

- Рахунку-фактури підрядника;

-Акту прийняття виконаних робіт (форма №КБ-2) в якому, також, наведено розрахунок вартості виконаних підрядних робіт та суми оплати за розрахунковий місяць;

-Довідки про вартість виконаних робіт типової форми №КБ-3.

Згідно п.п. 2.3.2., 2.3.3 Договору замовник перевіряє виконання робіт на Будівельному майданчику протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання від підрядника платіжного пакета. Замовник здійснює платежі за виконані та прийняті роботи протягом 5 (п`яти) робочих днів з урахуванням строку, що зазначений в п. 2.3.2 цього Договору.

Відповідно до п. 2.3.5 Договору замовник сплачує підряднику передоплату для початку виконання робіт за Договором у розмірі 200000 грн (Двісті тисяч гривень) у т.ч. ПДВ 33 333,33 грн. Перший авансовий платіж здійснюється замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання цього Договору, згідно виставленого підрядником рахунку-фактури оформленого належним чином.

Згідно п. 4.4.6 Договору замовник зобов`язаний прийняти результати роботи від підрядника шляхом підписання акту прийому-передачі робіт між сторонами, окрім випадків виявлення істотних недоробок.

Відповідно до п. 6.2 Договору факт виконання та вартість виконаних робіт підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних робіт. Підрядник має право передавати замовнику виконані роботи частинами. Акти виконаних робіт готує підрядник і передає для підписання замовнику до 5-го числа місяця, що слідує за звітним. Замовник підписує їх не пізніше 10-го числа місяця, що слідує за звітним, або надає мотивовану письмову відмову в їх підписанні.

Відповідно до п. 13.1 Договору сторони дійшли згоди про можливість вчинення (укладання, підписання) в електронному вигляді із застосуванням кваліфікованого електронного підпису (надалі - «КЕП») та кваліфікованої електронної печатки (за наявності) (надалі - «електронна печатка») цього Договору та документів, які є його невід`ємною частиною, зокрема, але не виключно: додаткових угод, протоколів розбіжностей, додатків, заявок, специфікацій, рахунків-фактур, первинної облікової документації (видаткових накладних, актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), актів приймання-передачі майна, актів звірки взаєморозрахунків).

В умовах п. 13.4 Договору сторони домовилися, що E-документи, які відправлені, завірені КЕП, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документам, що складаються на паперовому носієві. Підтвердження передачі документів (відправлення, отримання, тощо) вважається легітимним підтвердженням фактичного прийому-передачі таких документів уповноваженими особами сторін і не вимагає додаткового доказування.

Позивач підтверджує, що відповідачем на виконання умов п. 2.3.5 Договору було проведено передоплату у сумі 200000 грн.

Позивач, зазначає, що на виконання умов Договору він виконав обсяг робіт на суму 480681,60 грн до кінця серпня 2025 року.

01.09.2025 позивачем було складено та передано відповідачу пакет документів на підтвердження факту виконання робіт, визначений в п. 2.3.1 Договору, документи було подано через сервіс «Вчасно» відповідно до п. 13.1, 13.4 Договору. Як вбачається з квитанції, документ було отримано та переглянуто відповідачем 02.09.2025.

Позивачем також було виконано по Договору роботи на загальну суму 561197,70 грн до кінця вересня 2025 року.

06.10.2025 позивачем було складено та передано відповідачу пакет документів на підтвердження факту виконання робіт на суму 561197,70 грн, визначений в п. 2.3.1 Договору. Документи було подано через сервіс «Вчасно» відповідно до п. 13.1, 13.4 договору. Як вбачається з квитанції, документ було отримано та переглянуто відповідачем 06.10.2025.

Пунктом 6.3 Договору визначено, що у випадку мотивованої відмови замовника прийняти виконані роботи за Актом виконаних робіт, сторонами в п`ятиденний термін з дня отримання мотивованої відмови замовника, складається акт з переліком виявлених недоліків, в якому вказуються терміни їх усунення.

Згідно з п. 6.4 Договору у випадку відсутності мотивованої письмової відмови замовника від підписання Актів виконаних робіт протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання Актів, такі акти вважаються погодженими замовником, а роботи вважаються прийнятими і виконаними своєчасно, якісно і підлягають оплаті.

Позивач зазначає, що протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання Акта №1 надання виконаних робіт від 01.09.2025 та Акта №2 надання виконаних робіт від 01.09.2025 відповідачем не направлялися на адресу позивача мотивовані відмови від прийняття робіт, акти з переліком виявлених недоліків не складалися. Матеріали справи протилежного не містять.

А тому, відповідно до умов п. 6.4 Договору акти №1 та №2 від 01.09.2025 вважаються погодженими замовником, а роботи вважаються прийнятими і виконаними своєчасно, якісно і підлягають оплаті.

Позивач вказує, що відповідачем не було оплачено надані йому роботи за Договором.

З урахуванням передоплати у сумі 200000 грн неоплачена сума за виконання робіт складає 841879,30 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлялася на адресу відповідача претензія від 06.10.2025, яка відповідачем не отримана, повернута за закінченням терміну зберігання. У зв`язку із наведеним позивач подав до суду указаний позов.

Відповідач жодних заперечень чи пояснень щодо заявлених вимог позову не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст.837 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Беручи до уваги в сукупності надані позивачем докази та пояснення, враховуючи, що відповідачем не надано жодних заперечень та доказів на спростування, суд дійшов висновку, про підтвердження позивачем факту надання ним за Договором відповідно до спірних актів виконаних робіт.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заявленої до стягнення суми боргу - 841879,30 грн. Відповідачем жодними доказами не спростовано наявність у нього боргу у цій сумі, у зв`язку із чим, позов підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до положень ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

У своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача 21500 грн витрат понесених ним на послуги адвоката під час розгляду даної справи, на підтвердження своїх витрат з позовом надано копії таких доказів:

- договір про надання правничої допомоги від 01.04.2025 укладений між позивачем та адвокатом Захар`євою Я.В.;

- додаток №1 договору про надання правничої допомоги від 01.04.2025;

- акт приймання-передачі до договору від 05.11.2025;

- платіжна інструкція №450 від 24.10.2025 на суму 1500 грн та платіжна інструкція №449 від 22.10.2025 на суму 20000 грн;

- ордер серії ВЕ №1174737 від 12.11.2025.

Частинами 2-6 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд приймає до уваги висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 11.11.2021 у справі №910/7820/21, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідачем не було надано заперечень щодо заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на наведені положення процесуального законодавства, правові висновки Верховного Суду та дослідивши питання відповідності розміру заявлених позивачем витрат критеріям розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору у цій справі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у сумі 9000 грн. Відповідно, решта суми 12500 грн втрат залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАУЕР СУПЛАЙ ІНЖИНІРИНГ" (04079, місто Київ, вул. Тираспольська, будинок 54, квартира 243; ідентифікаційний код 44902637) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХМЕТАЛБУД" (54030, місто Миколаїв, вул. Лагерне Поле, 5, офіс 21; ідентифікаційний код 41637352) 841879 (вісімсот сорок одну тисячу вісімсот сімдесят дев`ять) грн 30 коп заборгованості, а також 10102 (десять тисяч сто дві) грн 55 коп судового збору та 9000 (дев`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків