ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2026 р. Справа№ 910/1734/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Кравчука Г.А.

Гончарова С.А.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтердек"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025

повний текст рішення складено 06.10.2025

у справі № 910/1734/25 (суддя Котков О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтердек"

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтердек" (далі - відповідач) про стягнення неустойки за договором поставки № 13/1302-МТР від 16.04.2024 року в розмірі 231 780,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено умови вказаного договору в частині поставки товару (металообробні верстати), у зв`язку з чим відповідачу нараховано штраф у сумі 231 780,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/1734/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтердек" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 231 780,00 грн штрафу та 2 781,36 грн судового збору.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що відповідачем не доведено поважності причин неналежного виконання своїх зобов`язань з урахуванням інтересів обох сторін, наявності виняткових обставин для зменшення штрафу.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, 01.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтердек" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/1734/25 змінити, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 115 890,00 грн штрафу, а в решті вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийнято з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права.

При цьому, скаржником зазначено, що судом першої інстанції не враховано обставину, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора.

Крім того відповідач посилається на те, що місцевим господарським судом також не враховано позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 19.01.20204 у справі №911/2269/22.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2025, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтердек" у справі №910/1734/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Гончаров С.А., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали господарської справи №910/1734/25.

06.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/1734/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №910/1734/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтердек" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025, справу №910/1734/25 вирішено розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

18.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 без змін.

Позивачем наголошено на тому, що матеріали справи не містять доказів мобілізації працівників Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтердек".

Також Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" зазначає, що відповідачем не надано будь-яких доказів скрутного становища чи фінансової звітності з від`ємними показниками, що могло свідчити про фінансовий стан відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 16.04.2024 між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтердек" (постачальник) укладено договір про закупівлю № 13/1302-МТР (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки металообробні верстати (металообробний токарний верстат з ЧПК), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар на умовах цього договору (п. 1.1 Договору ).

Номенклатура, кількість, ціна, умови, гарантії, а також строк, місце та умови поставки товару визначено у специфікації до даного договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін, що є додатком № 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною (далі - специфікація) (п. 2.1 Договору).

Відповідно п. 3.1 Договору поставки ціну товару у договорі визначено у національній валюті України та вказано у специфікації до цього договору.

Пунктом 3.2 Договору регламентовано загальну суму договору, що становить 4 635 600,00 грн.

За п. 4.2 Договору розрахунок за весь товар здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідної видаткової накладної та акту приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).

Приймання товару покупцем (в тому числі кожної частини/партії товару) підтверджується шляхом підписання уповноваженими представниками сторін відповідної видаткової накладної та акту приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).

Згідно п. 5.4 Договору датою поставки товару та моментом отримання покупцем товару від постачальника вважається дата підписання сторонами відповідної видаткової накладної та акту приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).

Договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31.12.2024 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 11.1).

У специфікації до договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 21.05.2024, сторонами погоджено: найменування товару (металообробний токарний верстат з ЧПК), виробника товару, його кількість, строк поставки - 200 календарних днів з моменту підписання договору, його вартість - 4 635 600,00 грн., а також розрахунок вартості товару та супутніх послуг - монтаж та пуско-налагоджувальні роботи зі строком виконання 4-5 календарні дні, вартістю 111 500,00 грн.; послуги з навчання персоналу, ремонту та обслуговування - 40 год, вартість 75 000,00 грн.; рік виготовлення товару - 2024, але не раніше 12 місяців до дати поставки; умови поставки: DDP - склад (станція) призначення.

Також у п. 8.1 Договору постачальник виконує монтаж на підготовлений покупцем фундамент, пусконалагоджувальні роботи, гарантійне сервісне обслуговування та підготовку персоналу, в тому числі навчання з експлуатації, ремонту і обслуговування верстата з ЧПК тривалістю не менше 40 годин для 2-ох чоловік. Вартість зазначених робіт та послуг включено у загальну ціну.

Отже, кінцевим терміном постачання товару, його монтаж та виконання пуско-налагоджувальних робіт є 02.11.2024.

Крім того місцевим господарським судом, встановлено, що відповідачем поставку обумовленого товару, його монтаж та пусконалагоджувальні роботи здійснено з порушенням строку, а саме товар на суму 4 635 600,00 грн поставлено - 02.10.2024, що підтверджено видатковою накладною № 280 від 02.10.2024, а 29.11.2024 здійснено монтаж цього обладнання та виконано пуско-налагоджувальні роботи.

Враховуючи наведене, у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтердек" зобов`язань, в частині своєчасної поставки товару, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції у загальному розмірі 231 780,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексі України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 16.04.2024 між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтердек" було укладено договір про закупівлю №13/1302-МТР, відповідно до умов цього договору постачальника зобов`язано поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки металообробні верстати (металообробний токарний верстат з ЧПК), а покупця зобов`язано прийняти та оплатити такий товар на умовах цього договору (п. 1.1).

Як погоджено п. 5.3 Договору умови поставки, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил «Інкотермс-2020», місце та строки поставки визначаються в специфікації до даного Договору.

Датою поставки товару та моментом отримання покупцем товару від постачальника вважається дата підписання сторонами відповідної видаткової накладної та акту приймання-передачі товару за кількістю та якістю (п. 5.4 Договору).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, кінцевим терміном постачання товару, його монтаж та виконання пуско-налагоджувальних робіт є 02.11.2024.

Момент виконання обов`язку продавця передати товар визначено статтею 664 Цивільного кодексу України, згідно з якою обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

У розумінні положень частини 2 статі 664 Цивільного кодексу України товар вважається наданим у розпорядження покупця якщо: у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці; покупець поінформований про те, що товар готовий до передання. При цьому, товар повинен бути відповідним чином ідентифікований.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем поставку обумовленого товару, його монтаж та пусконалагоджувальні роботи здійснено з порушенням строку, а саме - товар на суму 4 635 600,00 грн поставлено - 02.10.2024, що підтверджено видатковою накладною №280 від 02.10.2024, а 29.11.2024 здійснено монтаж цього обладнання та виконано пуско-налагоджувальні роботи.

Факт прострочення виконання зобов`язань з поставки товару за видатковою накладною №280 від 02.10.2024, а також виконання монтажу та пусконалагоджувальних робіт 29.11.2024 - відповідачем не заперечується та не оскаржується.

При цьому, відповідач зазначає, що наявні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій, що передбачено частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, зокрема, мобілізація працівників контрагента, відсутність обґрунтованих доказів на підтвердження понесення позивачем збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв`язку з діями відповідача, та просить зменшити розмір нарахованого штрафу на 50 % - до 115 890 грн 00 коп.

За частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому суд наголошує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Крім цього, таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21).

Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції діє правило частини третьої статті 551 Цивільного Кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2023 у справі № 199/3152/20 з посиланням на висновки в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, (пункт 8.24) та від 28.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, (пункт 85).

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Отже, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотримано розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

У наведених висновках колегія суддів апеляційної інстанції враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 Цивільного Кодексу України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі №911/378/17 (911/2223/20).

З огляду на судову практику, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.05.2019 у справі №910/11733/18).

Водночас, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів скрутного матеріального становища відповідача.

Крім того, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту щодо мобілізації працівників, що безпосередньо мали виконати роботи передбачені Договором №13/1302-МТР від 16.04.2024.

Таким чином, твердження відповідача про існування обставин, які перешкоджали виконанню зобов`язань за Договором поставки №13/1302-МТР від 16.04.2024, відхиляються як безпідставні.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1статті 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 7.2 Договору поставки при недотриманні постачальником строків поставки товару, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 5% вартості несвоєчасно поставленого товару - за прострочення 30 днів і більше. У випадку непоставки товару постачальник сплачує покупцю 10% вартості непоставленого товару.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, положення законодавства, умови укладеного між сторонами у справі договору, перевіривши розрахунок неустойки колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 231 780,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреного судом апеляційної інстанції.

Надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо так і в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про доведеність позовних вимог та задоволення позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтердек" слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2025 у справі № 910/7116/24 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтердек" на рішення на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/1734/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/1734/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи №910/1734/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до статті 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.02.2026 у зв`язку з довготривалим перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді Г.А. Кравчук

С.А. Гончаров