судді Бакуліної С. В.
cправа № 910/9924/19
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Базальт-Альтернатива"
на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 (суддя Плотницька Н.Б.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 (колегія суддів: Гаврилюк О.М., Кропивна Л.В., Руденко М.А.)
у справі №910/9924/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Базальт-Альтернатива"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:
1) Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) "Білицький завод "Теплозвукоізоляція",
2) Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Град - Цінні Папери",
3) Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Національний депозитарій України",
4) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - НКЦПФР),
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів:
про витребування з чужого незаконного володіння простих іменних акцій,
Верховний Суд постановою від 02.02.2026 у справі №910/9924/19 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Базальт-Альтернатива" задовольнив. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 у справі №910/9924/19 скасував та направив справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Постанова Верховного Суду мотивована, зокрема, таким:

"156.Верховний Суд погоджується зі скаржником, що суди попередніх інстанцій встановили обставини набуття відповідачами права власності на акції на підставі недопустимих доказів (копій договорів купівлі-продажу цінних паперів).

157.Так суди дійшли правильного висновку про те, що поза розумним сумнівом відплатний характер мають лише договори з ОСОБА_3 оскільки, з урахуванням отриманої інформації про доходи відповідачів за період з 1998 року до 20.06.2012, відсутня можливість стверджувати про наявність у них на дату укладання відповідних договорів коштів для оплати вартості акцій.

158.Однак, з урахуванням обставин цієї справи, про які йдеться вище, суди зробили помилковий висновок, що договори є відплатними, а обставини вибуття майна (акцій) з власності позивача поза його волею та обставини відсутності у відповідачів правових підстав для володіння майном (акцій) мають бути встановлені в межах кримінального провадження.

159.Помилковим є й висновок, що зважаючи на неможливість встановлення обставин щодо наявності у позивача права власності на спірні акції станом на момент їх вибуття з його власності (перший квартал 2012 року), відсутня можливість встановити чи були належними правові підстави для володіння відповідачами спірними акціями.

160.Натомість з обставин цієї справи можна виснувати, що відповідачі володіють акціями без належних підстав (не підтвердили належними та допустимими доказами право власності на акції)."

161.Таким чином Верховний Суд доходить висновку, що (1) позивач був власником спірного пакету акцій тривалий період часу, чого не оспорювали відповідачі, та був позбавлений його у протиправний спосіб (оскільки не встановлено правових підстав вибуття акцій з власності), (2) немає належних доказів того, що у відповідачів наявні правові підстави для володіння спірними акціями (тим паче враховуючи, що з досліджених доказів (інформації про доходи відповідачів) вбачається відсутність у них на дату укладання відповідних договорів коштів для оплати вартості акцій)….

175.Враховуючи зазначене, оскільки суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через недоведення позивачем порушення відповідачами його прав та охоронюваних законом інтересів, про що зазначено у цій постанові, доводи та обставини щодо пропуску позовної давності (поважності причин за умови пропуску) залишилися без належної правової оцінки.".

Не можу погодитись із наведеними вище висновками з огляду на таке.

Щодо доводів про порушення положень ГПК щодо доказів та неврахування вказівок Верховного Суду у цій справі

ТОВ "Базальт-Альтернатива" у касаційній скарзі вказує, що суди попередніх інстанцій порушили основні положення ГПК про докази (статті 74, 76, 77, 86 ГПК), оскільки зробили висновки про набуття відповідачами права власності на акції ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" на підставі копій договорів купівлі-продажу акцій, які є неналежними та недопустимими (містять ознаки фіктивності є як фраудаторними) доказами та стосуються лише 507 780 акцій (по 101 556 на кожного з відповідачів). На думку скаржника, документальне підтвердження набуття відповідачами права власності на акції відсутнє. Крім того, скаржник вказав, що суди необґрунтовано відхилили його клопотання, направлені на встановлення обставин, які є предметом доказування (про витребування доказів, виклику та допиту осіб, дослідження обставин укладення договорів).

У касаційній скарзі ТОВ "Базальт-Альтернатива" зазначає, що суди попередніх інстанцій проігнорували вказівки Верховного Суду у цій справі щодо співставлення доказів та правомірності вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, надання оцінки всім аргументам позивача та поданим доказам (зокрема не встановили умов договорів, обставин їх виконання, фінансової спроможності відповідачів придбати акції).

Щодо права власності відповідачів на акції

На думку скаржника, документальне підтвердження набуття відповідачами права власності на акції відсутнє, а суди попередніх інстанцій висновки про набуття відповідачами права власності на акції ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" зробили на підставі копій договорів купівлі-продажу акцій, які є неналежними та недопустимими доказами.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (частини 1, 2 ст.77 ГПК).

У розумінні ст.77 ГПК допустимими доказами є: 1) певні засоби доказування, які відповідно до законодавства повинні підтверджувати обставини, тобто ці обставини не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; 2) докази, одержані без порушення закону, які в такому випадку приймаються судом.

Таким чином, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування, бо не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Висновок про недопустимість доказу можна зробити виключно із застосуванням норми матеріального права, яка містить пряму заборону використання відповідного засобу доказування на підтвердження певної фактичної обставини справи.

Однією з ключових засад господарського судочинства є змагальність сторін, яка полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст.13 ГПК).

ТОВ "Базальт-Альтернатива" у касаційній скарзі не заперечує того, що тягар доведення недопустимості Договорів купівлі-продажу акцій покладений на нього, однак, на думку скаржника, він протиправно позбавлений державою Україною будь-яких ефективних правових засобів для виконання цієї процесуальної вимоги.

Скаржник не обґрунтовує, в чому саме для нього полягає неможливість доведення того, що докази, на які він посилається, є недопустимими. Так само не обґрунтовує, як саме подані ним у цій справі докази унеможливлюють доведення скаржником недопустимості Договорів купівлі-продажу акцій.

Тому вважаю, що не знайшли своє підтвердження доводи ТОВ "Базальт-Альтернатива" про те, що він протиправно позбавлений державою Україною будь яких ефективних правових засобів для доведення недопустимості Договорів купівлі-продажу акцій.

Суди попередніх інстанцій встановили, що право власності відповідачів на пакети акцій підтверджується наявними в матеріалах справи копіями укладених 20.06.2012 договорів купівлі-продажу цінних паперів.

Скаржник наводить свої заперечення щодо договорів купівлі-продажу акцій, вказуючи, що вони стосуються лише на 507 780 акцій (33 852 штук акцій х 15 (кількість договорів) = 507 780 штук), а відповідачі не надали жодного документального підтвердження набуття ними права власності на 150 000 акцій (по 30 000 на кожного з відповідачів).

Втім, в оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції виходив з того, що надані позивачем докази на підтвердження того, що відповідачі є власниками саме спірних акцій, тобто акцій ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція", що належали позивачу (40,0035% / 5 = 8,0007%), є більш вірогідними, ніж докази, надані відповідачами на спростування таких обставин, однак, зважаючи на неможливість встановлення обставин щодо наявності у позивача права власності на спірні акції станом на момент їх вибуття з його власності (перший квартал 2012 року), відсутня можливість встановлення чи були належними правові підстави для володіння відповідачами спірними акціями.

ТОВ "Базальт-Альтернатива" зазначає, що воно неодноразово звертало увагу судів на очевидні ознаки фіктивності договорів купівлі-продажу акцій та обставини, які дають змогу кваліфікувати їх як фраудаторні, а отже недопустимість їх як доказів.

Водночас ТОВ "Базальт-Альтернатива" не вказує, ані те, що ці договори одержані з порушенням закону, а тому не повинні були прийматися судом, ані те, що дані Державної установи "Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України" (http://smida.gov.ua) не можуть відображати інформацію про належні відповідачам акції.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" державне регулювання ринку цінних паперів здійснює НКЦПФР.

Відповідно до п.15 ч.2 ст.7 та п.8 ст.8 Закону "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" НКЦПФР відповідно до покладених на неї завдань у випадках і межах, встановлених законом: встановлює вимоги, порядок та стандарти щодо обов`язкового розкриття інформації емітентами та особами, які провадять професійну діяльність на ринках капіталу та організованих товарних ринках, забезпечує функціонування загальнодоступної інформаційної бази даних про ринки капіталу та організовані товарні ринки відповідно до законодавства.

НКЦПФР у випадках і межах, встановлених законом: здійснює контроль за достовірністю і розкриттям інформації, що здійснюється емітентами, суб`єктами системи накопичувального пенсійного забезпечення (крім вкладників та учасників) та особами, які здійснюють професійну діяльність на ринках капіталу та організованих товарних ринках, і саморегулівними організаціями, та її відповідністю встановленим вимогам.

НКЦПФР рішенням №733 від 03.06.2014 затвердила положення про формування інформаційної бази даних про ринок цінних паперів (далі - Положення), яке визначає перелік інформації, що оприлюднюється в інформаційній базі даних про ринок цінних паперів, та джерела формування інформаційної бази даних про ринок цінних паперів, а реалізація якого передбачає формування, функціонування та підтримку інформаційної бази даних про ринок цінних паперів в актуалізованому стані на рівні сучасних інформаційних технологій (пункти 1, 2).

Інформаційна база даних про ринок цінних паперів створюється та утримується Державною установою "Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України" (далі - Агентство) на базі сайта Агентства (http://smida.gov.ua) шляхом об`єднання інформації в єдиному центрі. Інформація, яка оприлюднюється в інформаційній базі даних про ринок цінних паперів, доступна всім заінтересованим особам (пункти 3, 4 Положення).

За змістом підп.1 п.5 Положення до інформаційної бази даних про ринок цінних паперів включається, зокрема, інформація про емітентів цінних паперів, що містить, у тому числі, інформацію щодо переліку власників, значних пакетів (10 відсотків і більше) акцій.

Джерелами формування інформаційної бази даних про ринок цінних паперів є: 1) офіційний веб-сайт НКЦПФР (http://nssmc.gov.ua); 2) веб-сайт загальнодоступної інформаційної бази даних НКЦПФР про ринок цінних паперів (http://stockmarket.gov.ua); 3) власні веб-сайти учасників фондового ринку; 4) НКЦПФР. Формування та наповнення інформаційної бази даних про ринок цінних паперів здійснюються Агентством шляхом перенесення інформації із джерел, визначених у пп.1-3 цього пункту, та отримання інформації із джерела, визначеного у пп.4 цього пункту (п.6 Положення).

ТОВ "Базальт-Альтернатива" у касаційній скарзі зазначає, що відповідно до даних Державної установи "Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України" (http://smida.gov.ua) відповідачі загалом володіють саме 657 780 акціями ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція", а не 507 780 акцій.

При цьому, скаржник не вказує, що дані Державної установи "Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України" (http://smida.gov.ua), які містять інформацію про право власності відповідачів на акції у кількості 657 780 штук є неправдивими.

Посилаючись на неналежність та недопустимість доказів (договорів купівлі-продажу акцій), скаржник не обґрунтовує, що обставини набуття акцій відповідачами не можуть підтверджуватися цими засобами доказування або що ці докази одержані з порушенням закону. Так само, скаржник не навів аргументів стосовно того, що ці докази не входять в предмет доказування або не мають значення при розгляді цієї справи.

Вважаю, що доводи скаржника фактично зводяться до незгоди із фактичними обставинами справи (зокрема, із кількістю належних відповідачам акцій), тоді як суд касаційної інстанції в силу ч.2 ст.300 ГПК не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, а також не має права додатково перевіряти докази.

Щодо вказівок Верховного Суду у цій справі

У касаційній скарзі ТОВ "Базальт-Альтернатива" зазначає, що суди попередніх інстанцій проігнорували вказівки Верховного Суду, зокрема, щодо співставлення судом наданих позивачем і відповідачем доказів з огляду на їх вірогідність для правильного застосування положень ст.79 ГПК, з`ясувати обставин, що становлять предмет доказування; щодо дослідження договорів на весь пакет акцій (їх оплатність та реальне виконання). Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції проігнорував факт наявності законодавчої заборони на вчинення будь-яких дій з розпорядження/відчуження активів, суди не дослідили і не надали оцінки доказам, поданим скаржником з матеріалів кримінального провадження, а також доказам щодо самостійних спроб ОСОБА_9 встановити обставини вибуття пакету акцій з володіння ТОВ "Базальт-Альтернативи"; фактично проігнорували вказівки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.01.2021 та від 29.09.2022.

Ця справа неодноразово перебувала на розгляді суду касаційної інстанції.

Так, Верховний Суд постановою від 26.01.2021 справу направив на новий розгляд до Господарського суду міста Києва з тих мотивів, що суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи підтверджено право позивача на спірні акції на момент, коли вони, за доводами позивача, вибули з його володіння; чи підтверджені обставини неможливості вчинення позивачем правочину з відчуження акцій відповідно до положень цивільного законодавства через утримання зазначеної особи в слідчому ізоляторі.

Верховний Суд постановою від 29.09.2022 справу направив на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, оскільки вважав, що суди попередніх інстанцій не встановили наявності у позивача права власності на спірні акції станом на момент їх вибуття з його власності (перший квартал 2012 року); не з`ясували, чи є відповідачі власниками саме спірних акцій, тобто акцій ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція", що належали позивачу, а також не дослідили належним чином умови договорів купівлі-продажу акцій, на підставі яких відповідачі набули право власності на акції щодо їх оплатності, обставини виконання цих договорів в частині виконання відповідачами зобов`язань з оплати придбаних за цими договорами акцій.

Вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (ч.1 ст.316 ГПК).

З постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 вбачається, що суд апеляційної інстанції встановив такі обставини.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном (ст.316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК).

Згідно із ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч.1 ст.387 ЦК).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ч.1 ст.388 ЦК).

Суди попередніх інстанцій встановили, що право власності ТОВ "Базальт-Альтернатива" на спірні акції ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" у кількості 657 780 штук, станом на 4-й квартал 2011 року є доведеним і не спростованим відповідачами, однак наголосили на неможливості (з огляду на недостатність доказів) встановлення обставин щодо наявності у позивача права власності на спірні акції станом на момент їх вибуття з його власності (перший квартал 2012 року).

Суди встановили, що із листа за вих. №01-09/118 від 15.01.2019 з додатками, копія якого наявна у матеріалах справи, Арбітражний керуючий Жмайло О.В. на адвокатський запит адвоката Бежевця О.О. повідомив, що за інформацією Державної установи "Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України", станом на 4 квартал 2011 року власником 40,0035% акцій ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" було ТОВ "Базальт-Альтернатива". Проте, станом на 1 квартал 2012 року ТОВ "Базальт-Альтернатива" вже не значиться власником значного пакету акцій (10% і більше), натомість, власником 40,0035% акцій вказано ТОВ "Русько-Азіатська Інвестиційна Компанія". Однак, цей лист не може підтверджувати обставину вибуття акцій з власності ТОВ "Базальт-Альтернатива" поза його волею, тобто, ця інформація не є доказом того, що володіння ТОВ "Русько-Азіатська інвестиційна компанія" акціями ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" на вказану дату було неправомірним.

Крім того, відповідно до витягів з ЄДР станом на 01.11.2010 і 04.11.2013, директором ТОВ "Базальт-Альтернатива" станом на 01.11.2010 та 04.11.2013 був Цибуля Ю.Л., який в період з 25.11.2010 до 04.11.2013 перебував у Київському СІЗО (довідка №23170 від 04.11.2013).

Суди попередніх інстанцій вважали, що довідка Київського СІЗО не може підтверджувати нездійснення та неспроможність здійснення юридичною особою - ТОВ "Базальт-Альтернатива" господарської діяльності у вказаний період, неможливість укладення правочинів, подання обов`язкової звітності тощо, оскільки в матеріалах справи відсутні докази (фінансова чи податкова звітність, банківська інформація, висновки аудиту тощо) на підтвердження того, що позивач не здійснював господарську діяльність у період з 25.11.2010 до 04.11.2013, не укладав правочини.

В оскаржуваній постанові зазначено, що з наданої ТОВ "Базальт-Альтернатива" інформації стосовно відомостей про зміну складу посадових осіб емітента станом на 26.06.2012 з сайту smida.gov.ua вбачається, що ТОВ "Базальт-Альтернатива" до 26.06.2012 було членом наглядової ради ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція", повноваження здійснювались з 2010 року через повноважного представника за дорученням. Ця інформація внесена відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція", оформленого протоколом від 26.06.2012 №01/2012, і свідчить про те, що ТОВ "Базальт-Альтернатива" через представника за дорученням у період з 2010 року до червня 2012 року було членом наглядової ради емітента.

Державна установа "Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України" на адвокатський запит представника ТОВ "Базальт-Альтернатива" від 21.01.2021 за №644 повідомила, що за даними інформаційної бази даних про ринок цінних паперів (ресурсу http://smida.gov.ua) наявний перелік власників значних пакетів (5 відсотків і більше) акцій ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція", а також "архів інформації 5 та більше %", починаючи з ІІІ кварталу 2010 року - зазначена інформація є публічною та знаходиться у відкритому доступі, відображається за даними Центрального депозитарію, який надає відповідну звітність до НКЦПФР та автоматично потрапляє на сайт інформаційної бази даних про ринок цінних паперів із відповідних інформаційних джерел НКЦПФР.

Відповідно до письмових пояснень ПАТ "Національний депозитарій України" після анулювання ліцензії ТОВ "Град-Цінні папери" на провадження депозитарної діяльності ТОВ "Град-Цінні папери" не здійснило передачу Центральному депозитарію документів, баз даних, архівів баз даних тощо, тому Центральний депозитарій не набув статусу уповноваженого на зберігання документів ТОВ "Град-Цінні папери".

Разом з тим, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до облікового реєстру власників цінних паперів №175 від 24.04.2014, виданого депозитарною установою (ТОВ "Град-цінні папери") (сторінки 43-49, том 1 справи), станом на 24.04.2014 кожен з відповідачів був власником пакетів акцій ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" в розмірі 131 556 акцій, що становить 8,0007% для кожного від загальної кількості.

При цьому, обліковий реєстр власників цінних паперів (обліковий реєстр) - це реєстр, складений зберігачем на дату обліку перелік власників цінних паперів певного випуску, яких він обслуговує, із зазначенням інформації про власників цінних паперів, про кількість цінних паперів, належних кожному власнику, та фактів обтяження цих цінних паперів зобов`язаннями. Тому, обліковий реєстр складений зберігачем на дату обліку не є загальним та повним переліком усіх власників цінних паперів емітованих акціонерним товариством ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" на дату його видачі (24.04.2014).

Суд апеляційної інстанції встановив, що право власності відповідачів на пакети акцій підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями договорів купівлі-продажу цінних паперів.

Дослідивши ці договори на ознаку оплатності, суд відзначив, що поза розумним сумнівом відплатний характер мають лише договори з ОСОБА_3 , оскільки, з урахуванням отриманої інформації про доходи відповідачів за період з 1998 року до 20.06.2012, відсутня можливість стверджувати про наявність у них на дату укладання відповідних договорів коштів для оплати вартості акцій, оскільки останні не підтверджені належними та допустимими доказами, однак, відповідно до матеріалів справи договори є відплатними, а обставини вибуття майна (акцій) з власності позивача поза його волею та обставини відсутності у відповідачів правових підстав для володіння майном (акцій) мають бути встановлені в межах кримінального провадження №0000056 від 01.08.2014.

Крім того, суд апеляційної інстанцій зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів на спростування добросовісності набуття цінних паперів відповідачами, як і не надав доказів наявності обтяжень на спірні цінні папери, а надані позивачем докази на підтвердження того, що відповідачі є власниками саме спірних акцій, тобто акцій ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція", що належали позивачу (40,0035% / 5 = 8,0007%), є більш вірогідними, ніж докази, надані відповідачами на спростування таких обставин, однак, зважаючи на неможливість встановлення обставин щодо наявності у позивача права власності на спірні акції станом на момент їх вибуття з його власності (перший квартал 2012 року), відсутня можливість встановлення чи були належними правові підстави для володіння відповідачами спірними акціями.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

З наведених вище обставин вбачається, що суди попередніх інстанцій врахували вказівки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.01.2021 та від 29.09.2022, зокрема встановили обставини наявності у позивача права власності на спірні акції станом на момент їх вибуття з його власності (перший квартал 2012 року), дослідили надані позивачем і відповідачами докази з огляду на їх вірогідність, дослідили договори купівлі-продажу акцій та з`ясували обставини, що становлять предмет доказування у цій справі. Отже, доводи скаржника у цій частині, на мою думку, не знайшли свого підтвердження.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини 1, 3 ст.13 ГПК).

Згідно зі ст.14 ГПК ("Диспозитивність господарського судочинства") суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи скаржника щодо неврахування вказівок Верховного Суду в цілому зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями в світлі незгоди зі встановленими судами обставинами справи та спонукають суд касаційної інстанції до переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, передбачених ч.2 ст.300 ГПК.

Водночас суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2 ст.300 ГПК).

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Викладені скаржником доводи безпосередньо стосуються питання фактів, оскільки скаржник висловлює свою незгоду виключно із встановленими судами обставинами та оцінкою наявних у справі доказів.

Щодо доводів про відмову у задоволенні клопотань

ТОВ "Базальт-Альтернатива" також зазначає, що суди необґрунтовано відхилили клопотання повіреного, направлені на встановлення обставин, які є предметом доказування, про витребування доказів - оригіналів документів, виклику та допиту відповідачів і третіх осіб, дослідження обставин укладення договорів купівлі-продажу акцій, у тому числі наявності у відповідачів фінансової спроможності на їх укладення.

Водночас, посилаючись на ці доводи, скаржник чітко не вказує, коли саме ним були заявлені ці клопотання, як саме вони були заявлені (письмово чи безпосередньо у судовому засіданні), до суду якої інстанції були заявлені ці клопотання, яке рішення суд ухвалив за результатом їх розгляду.

Так, під час розгляду цієї справи:

- Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.04.2023 зобов`язав Державну податкову службу України протягом п`яти днів з дня отримання ухвали надати інформацію про доходи фізичних осіб за період з 1998 року до 20.06.2012, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

- Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.04.2023 зобов`язав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 протягом п`ятнадцяти днів з дати отримання ухвали надати суду оригінали всіх документів, що стосуються придбання та відчуження акцій ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція", в тому числі оригінали договорів купівлі-продажу та актів, копії яких були долучені до матеріалів справи.

Вважаю, що вказаним спростовуються доводи ТОВ "Базальт-Альтернатива" про відхилення його клопотань про витребування доказів - оригіналів документів, дослідження обставин укладення договорів купівлі-продажу акцій, у тому числі наявності у відповідачів фінансової спроможності на їх укладення. Навпаки, з вищезазначеного вбачається, що такі клопотання були задоволені.

Крім того, з рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 вбачається, що суд першої інстанції дійсно відмовив у задоволенні клопотань ТОВ "Базальт-Альтернатива" про виклик та допит свідків.

Однак, Верховний Суд постановою від 29.09.2022 скасував рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2022, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Предметом касаційного перегляду у цьому випадку є рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2025, ухвалена за наслідком перегляду такого рішення.

У касаційній скарзі ТОВ "Базальт-Альтернатива" не вказує, що після відмови у задоволенні його клопотань про виклик та допит свідків (про які зазначено у рішенні Господарського суду міста Києва від 12.07.2021) воно подавало інші подібні клопотання, у задоволенні яких суди відмовили.

Щодо відхилення клопотань ТОВ "Базальт-Альтернатива"

ТОВ "Базальт-Альтернатива" у касаційній скарзі вказує, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання повіреного №б/н від 26.05.2025 щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; клопотання були подані до першого засідання, призначеного судом апеляційної інстанції, тобто - у належний процесуальний строк.

Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (п.3 ч.3 ст.310 ГПК).

Отже, відповідно до наведеної норми процесуального права підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, таке порушення норм процесуального права, коли суд необґрунтовано відхилив клопотання учасника справи, внаслідок чого обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, не були встановлені.

З оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що: 26.05.2025 (через систему Електронний суд) від ТОВ "Базальт-Альтернатива" надійшли такі клопотання:

1) про зобов`язання вчинити дії та встановлення факту;

2) клопотання із проханням виснувати у мотивувальній частині рішення чи підлягає захисту право відповідачів володіти пакетом акцій, відповідно до ЦК та цілей і завдань господарського судочинства;

3) про забезпечення виконання вимог ст.2 ГПК.

Суд апеляційної інстанції у судовому засіданні 03.07.2025 залишив без розгляду всі клопотання ТОВ "Базальт-Альтернатива" від 26.05.2025, оскільки вважав, що ці клопотання всупереч ст.258 ГПК не були подані разом із апеляційною скаргою.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.258 ГПК в апеляційній скарзі мають бути зазначені клопотання особи, яка подала скаргу.

Позиція ТОВ "Базальт-Альтернатива" зводиться до того, що після того як Верховний Суд направив цю справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, воно до першого засідання у суді апеляційної інстанції подало відповідні клопотання, які суд апеляційної інстанції мав розглянути.

Ця справа неодноразово переглядалася судами усіх інстанцій. Так, Верховний Суд постановою від 08.04.2025 скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2024, а справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 28.04.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Базальт-Альтернатива" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2023 та призначив справу до розгляду на 26.05.2025.

Із зазначеними вище клопотаннями ТОВ "Базальт-Альтернатива" звернулося безпосередньо в процесі нового розгляду справи судом апеляційної інстанції (26.05.2025).

При цьому, відповідне право учасника справи подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб закріплене у п.3 ч.1 ст.42 ГПК.

Враховуючи, що клопотання ТОВ "Базальт-Альтернатива" були подані під час нового розгляду справи судом апеляційної інстанції, а відповідне право на подання клопотань учасниками справи передбачене у п.3 ч.1 ст.42 ГПК, вважаю, що відмова у розгляді таких клопотань з причин того, що вони не були заявлені разом із апеляційною скаргою, є проявом надмірного формалізму.

Водночас в силу п.3 ч.3 ст.310 ГПК підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є відхилення не будь-яких клопотань, а саме клопотань про 1) витребування, 2) дослідження або 3) огляд доказів або 4) інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Я не вважаю, що залишення без розгляду поданих 26.05.2025 клопотань ТОВ "Базальт-Альтернатива" унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

ТОВ "Базальт-Альтернатива" у касаційній скарзі вказує, що відмова суду апеляційної інстанції у задоволенні його клопотань унеможливила з`ясування ключових обставин, які мали суттєве значення для правильного вирішення спору, а саме:

- відсутності волевиявлення скаржника на відчуження пакету акцій;

- зловживання відповідачами корпоративними правами та необхідність оцінки їхньої добросовісності - з метою встановлення, чи підлягає судовому захисту право відповідачів на володіння пакетом акцій за умов заподіяння шкоди інтересам інших акціонерів.

Водночас скаржник не обґрунтовує, як саме залишення без розгляду поданих клопотань унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так само скаржник не вказав на неможливість встановлення судами попередніх інстанцій обставин на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Крім того, подані ТОВ "Базальт-Альтернатива" клопотання від 26.05.2025 із проханням виснувати у мотивувальній частині рішення чи підлягає захисту право відповідачів володіти пакетом акцій, відповідно до ЦК та цілей і завдань господарського судочинства та про забезпечення виконання вимог ст.2 ГПК не стосувалися встановлення фактичних обставин справи, оскільки містили в собі питання для суду апеляційної інстанції та прохання забезпечити виконання рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

В іншому клопотанні від 26.05.2025 (про зобов`язання вчинити дії та встановлення факту) ТОВ "Базальт-Альтернатива" просило зобов`язати відповідачів надати докази наявності події та у разі ненадання таких доказів вважати відсутнім волевиявлення позивача на відчуження пакету акцій.

Хоч подане клопотання від 26.05.2025 (про зобов`язання вчинити дії та встановлення факту) і не містило згадок про витребування доказів, проте за своїм змістом було саме клопотанням про витребування доказів.

Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах 2 та 3 ст.80 ГПК. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч.1 ст.81 ГПК).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частини 2, 3 ст.80 ГПК).

ГПК встановлює певні вимоги щодо строку, протягом якого учасники справи мають надати необхідні, на їх думку, докази, а також, за необхідності, звернутись із клопотанням про витребування доказів.

ТОВ "Базальт-Альтернатива" не вказує, що воно заявляло клопотання про поновлення строку на подання клопотання від 26.05.2025 (про зобов`язання вчинити дії та встановлення факту), в якому б обґрунтувало неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього.

За наведеного вважаю, що доводи ТОВ "Базальт-Альтернатива" про відмову у задоволенні його клопотань судами першої та апеляційної інстанцій не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи викладене вважаю, що Верховний Суд мав залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Окрему думку складено відповідно до частини третьої статті 34 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. Бакуліна