ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"19" лютого 2026 р. Справа № 902/787/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Олексюк Г.Є.

судді Петухов М.Г.

судді Гудак А.В.

секретар судового засідання Левчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-с" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2025 (постановлену у м. Вінниці, повний текст складено 24.11.2025)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Кредо" про забезпечення позову у справі № 902/787/25 (суддя Нешик О.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Кредо"

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гебора"; 2) Приватного сільськогосподарського орендного підприємства "Промінь"; 3) Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Вінницької міської ради та Вінницької районної державної адміністрації,

та за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, - державного реєстратора Іванівської сільської ради Хмільницького району, державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації прав, визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації земельної ділянки

за участю представників:

скаржника - Монастиренко О.Ю.;

позивача - Юрченко Т.П.;

відповідача - 1 - не з`явився;

відповідача - 2 - не з`явився;

відповідача - 3 - не з`явився;

третьої особи (Вінницької міської ради) - Мичківський І.П.;

інших третіх осіб - не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Кредо" (далі - позивач, ТОВ "Фірма "Кредо") звернулося до Господарського суду Вінницької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гебора" (далі - відповідач-1, ТОВ "Гебора"), Приватного сільськогосподарського орендного підприємства "Промінь" (далі - відповідач-2, ПСОП "Промінь") та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - відповідач-3, ГУ Держгеокадастру), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Вінницької міської ради (далі - третя особа на стороні позивача-1, Міська рада) та Вінницької районної державної адміністрації (далі - третя особа на стороні позивача-2, Вінницька РДА) та за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, - державного реєстратора Іванівської сільської ради Хмільницького району (далі - третя особа на стороні відповідача-1) та державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради (далі - третя особа на стороні відповідача-2), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Заремби Сергія Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним № 56989927 від 09.03.2021, на підставі якого право власності на земельну ділянку площею 0,8970 га, кадастровий номер :02:116:0008, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23077930, номер запису про право власності 40895575), зареєстровано за ПСОП "Промінь";

- скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням права власності ТОВ "Гебора" на земельну ділянку площею 0,8970 га, кадастровий номер :02:116:0008 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23077930);

- визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області щодо внесення запису про реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 052688900:01:001:0026, якій в подальшому присвоєно кадастровий номер :02:116:0008;

- визнати протиправною і скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:116:0008.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 20.06.2025 відкрито провадження у справі № 902/787/25, та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.11.2025 призначено у справі №902/787/25 судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ТОВ "Незалежна судова експертиза і оцінка"; зупинено провадження в справі № 902/787/25.

На розгляд судової земельно-технічної експертизи поставлено такі питання:

1) Чи накладається земельна ділянка з кадастровим номером :02:116:0008 площею 0,8970 га на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0005 площею 2,0190 га, надану ТОВ "Фірма "Кредо" в оренду на підставі договору оренди землі, укладеного 23.01.2008 між Вінницькою РДА та ТОВ "Фірма "Кредо" ?

2) Якщо так, то у якому обсязі підтверджується накладання земельної ділянки з кадастровим номером :02:116:0008 площею 0,8970 га на місцевості (в натурі) на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0005 площею 2,0190 га ?

11.11.2025 до суду першої інстанції надійшла заява ТОВ "Фірма "Кредо" б/н від 11.11.2025 про забезпечення позову у справі шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:116:0008 площею 0,8970 га та на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0005;

- заборони органам, установам та організаціям вчиняти дії, спрямовані на відчуження, поділ чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :02:116:0008 площею 0,8970 га та земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0005;

- заборони органам, які проводять державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:116:0008 площею 0,8970 га та земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0005;

- заборони державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :02:116:0008 площею 0,8970 га та земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0005.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.11.2025 заяву ТОВ "Фірма "Кредо" про забезпечення позову призначено до розгляд в судовому засіданні на 19.11.2025 о 10:30 год. Дана ухвала суду була доставлена до електронного кабінету ТОВ "Дар-с" 12.11.2025 о 09:53 год.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.11.2025 заяву ТОВ "Фірма "Кредо" про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:116:0008 площею 0,8970 га та на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0005 площею 1,439 га, що знаходяться в межах міста Вінниці.

Заборонено будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження, поділ чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :02:116:0008 площею 0,8970 га та земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0005 площею 1,439 га, що знаходяться в межах міста Вінниці.

Заборонено органам, які проводять державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:116:0008 площею 0,8970 га та земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0005 площею 1,439 га, що знаходяться в межах міста Вінниці.

Заборонено державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :02:116:0008 площею 0,8970 га та земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0005 площею 1,439 га, що знаходяться в межах міста Вінниці.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі - ТОВ "Дар-с" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2025 скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- ухвала постановлена судом першої інстанції за відсутності суб`єктної участі ТОВ "ДАР-С", права якого обмежено арештом, що є грубим порушенням ст. 50, 52, 74, 234 ГПК України;

- суд першої інстанції наклав арешт на земельну ділянку, на якій розташоване майно ТОВ "ДАР-С", але не залучив товариство до участі у справі, попри те, що згідно ст. 50 ГПК України, третя особа підлягає залученню, якщо рішення може вплинути на її права;

- забезпечення позову не може накладатися на майно особи, не залученої до справи; суд першої інстанції фактично вирішив питання про обмеження майнових прав ТОВ "ДАР-С" без участі підприємства, що є окремою самостійною підставою для скасування ухвали;

- у даному випадку арешт накладено без повідомлення ТОВ "ДАР-С", без можливості висловити заперечення, без мінімальних процесуальних гарантій, що є класичним порушенням ст. 1 Першого протоколу та ст. 6 Конвенції;

- суд першої інстанції не мав права постановляти ухвалу про забезпечення позову, оскільки провадження було зупинено. Вказане є порушенням ст. 228, 234 ГПК України;

- місцевий господарський суд не обґрунтував жодного ризику, передбаченого ст. 150 ГПК України, що свідчить про відсутність достатніх мотивів, необхідних для застосування заходів забезпечення позову;

- суд першої інстанції не дослідив питання пропорційності обмеження та порушив право власності (ст. 41 Конституції, ст. 1 Протоколу 1 до ЄКПЛ);

- господарський суд не вирішив і навіть не розглядав питання застосування зустрічного забезпечення, чим порушив приписи ст. 154 ГПК України, яка зобов`язує суд оцінити необхідність зустрічного забезпечення, в той час як позивач просив застосувати надзвичайно обтяжливий захід - арешт земельної ділянки, на якій розташований працюючий об`єкт автозаправна станція;

- у даній справі застосування забезпечення позову вийшло за межі предмета спору, що є порушенням ст. 150 ГПК України;

- особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 поновлено ТОВ "Дар-с" пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 19.11.2025 у справі № 902/787/25. Відкрито провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ТОВ "Дар-с" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2025. Розгляд апеляційної скарги призначено на 11.02.2026 о 15:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 відкладено розгляд справи на 19.02.2026 о 10:00 год.

ТОВ "Гебора" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить задоволити вимоги апеляційної скарги в повному обсязі. Застосувати положення п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України (суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її).

В судових засіданнях представник скаржника та третьої особи підтримали доводи апеляційної скарги, просять її задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні 19.02.2026 заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні.

Інші учасники справи в судові засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши її доводи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін в судових засіданнях, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, якою вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:116:0008 та :01:021:0005, та шляхом заборони вчинення дій щодо даних земельних ділянок.

Як встановлено апеляційним судом, особа, яка не брала участі у справі - ТОВ "Дар-с" звернулася із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 19.11.2025 у справі в порядку ч. 1 ст. 254 ГПК України.

Надаючи оцінку доводам скаржника в підтвердження обставин порушення судовим рішенням його прав та інтересів, суд апеляційної інстанції зазначає, що основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Частиною 1 ст. 17 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

Так, при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статтям 258, 259 ГПК України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо ж судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд вправі закрити апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №62/112, від 16.01.2020 у справі № 925/1600/16, а також у постановах Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 910/21451/16, від 23.11.2020 у справі № 914/1643/19 та від 11.01.2021 у справі № 925/1600/16.

Отже, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи як третю особу та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Водночас в ухвалі від 07.04.2020 у справі № 504/2457/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватися виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що звернення позивача із даним позовом до суду має на меті поновлення його порушених прав на оренду земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0005, частина якої, на думку позивача, вибула з його користування внаслідок незаконного формування земельної ділянки з кадастровим номером :02:116:0008.

Суд першої інстанції ухвалою від 04.11.2025, для встановлення площі накладення земельної ділянки з кадастровим номером :02:116:0008 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0005 (якщо така обставина має місце) призначив у справі № 902/787/25 судову експертизу.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 19.11.2025 (під час зупиненого провадження у цій справі), вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:116:0008 та :01:021:0005, та шляхом заборони вчинення дій щодо даних земельних ділянок.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою на ухвалу суду від 19.11.2025, апелянт посилається на те, що 20.08.2012 між ТОВ Фірма "Кредо" (продавець) та ТОВ "Дар-с" (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 1 якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н., с/рада Якушинецька, автодорога Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка, 377 км + 758 м, буд. б/н.

Відповідно до п. 6 договору купівлі-продажу, земельна ділянка, яка розташована за адресою: Якушинецька сільська рада знаходиться у користуванні ТОВ Фірма "Кредо" має площу 2,0189 та кадастровий номер :01:021:0005.

На підставі акту приймання-передачі від 20.08.2012, ТОВ Фірма "Кредо" (продавець) передало, а ТОВ "Дар-с" (покупець) прийняло нерухоме майно - нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н., с/рада Якушинецька, автодорога Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка, 377 км + 758 м, буд. б/н.

Тобто, обґрунтовуючи порушення прав, інтересів та (або) обов`язків ухвалою суду першої інстанції від 19.11.2025, ТОВ "Дар-с" посилається на те, що він є власником нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2012, яке знаходиться на земельній ділянці із кадастровим номером :01:021:0005, та щодо якої вжито заходи забезпечення позову. Вжиття таких заходів забезпечення позову ставить під загрозу безперервну експлуатацію об`єкта (АЗС), дотримання норм техніки безпеки, оскільки АЗС є вибухонебезпечним об`єктом підвищеної небезпеки, а також можливість проведення необхідних робіт та господарську діяльність товариства в цілому на об`єкті (в тому числі питання при отриманні ліцензії на торгівлю пальним, тощо).

Надаючи оцінку доводам заявника, колегія суддів зазначає, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0005 є Вінницька міська рада, тобто вжиття заходів забезпечення позову щодо даної земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності міської ради, обмежує права саме власника (територіальної громади).

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що за висновками, викладеними у пунктах 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована. У пункті 49 цієї ж постанови зазначено, що ніхто інший, окрім власника цього об`єкта, не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Статтями 122, 123 ЗК Кодексу встановлено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (в даному випадку Вінницької міської ради).

З огляду на викладене, ТОВ "Дар-с" після набуття права власності на об`єкти нерухомого майна набуло право на оформлення відповідного права користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. При цьому земельне законодавство вимагає оформлення права на земельну ділянку за певною процедурою.

Отже, апелянт має право на одержання земельної ділянки у користування, однак розглянути це питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов`язаний орган місцевого самоврядування - Вінницька міська рада.

Апеляційний господарський суд враховує, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтвердженого належними доказами факту порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.

В той же час, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду від 19.11.2025, у ТОВ "Дар-с" було наявне речове право (власності, оренди, користування) на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0005. Між тим матеріали справи також не містять доказів того, що право ТОВ "Дар-с" на земельну ділянку під об`єктами нерухомості, які йому належать на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2012 не визнається або оспорюється.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, тобто арешт майна є самостійним видом (способом) забезпечення позову, який за правовою сутністю обмежує право особи розпоряджатися спірним майном. А відтак, накладення арешту на земельну ділянку не впливає на право щодо її використання, так і не впливає на право використання нерухомого майна скаржником, яке на ній знаходиться.

З огляду на викладене, вжиття заходів забезпечення позову на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0005, не призводить до обмеження майнових прав ТОВ "Дар-с", як власника нерухомого майна, яка знаходиться на вказаній земельній ділянці та не впливає (не перешкоджає) скаржнику у здійсненні господарської діяльності. Дані заходи забезпечення позову спрямовані лише на обмеження дій щодо розпорядження земельною ділянкою на певний час, тобто мають тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до розгляду цієї справи по суті.

ТОВ "Дар-с" не доведено в суді апеляційної інстанції із наданням відповідних доказів того, що вжитті судом першої інстанції заходи забезпечення позову щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0005, становлять загрозу експлуатації об`єкта (АЗС), дотримання норм техніки безпеки, а також можливості проведення необхідних робіт та господарської діяльності товариством.

Отже, встановивши, що у ТОВ "Дар-с" відсутнє речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0005, а вжитті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не призводять до обмеження майнових прав ТОВ "Дар-с", як власника нерухомого майна на вказаній земельній ділянці, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції від 19.11.2025 в частині вжиття заходів забезпечення позову на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0005, не порушує прав та обов`язків апелянта.

В той же час, ТОВ "Дар-с" в апеляційній скарзі взагалі не обґрунтовує, яким чином ухвала суду першої інстанції від 19.11.2025 в частині вжиття заходів забезпечення позову на земельну ділянку з кадастровим номером :02:116:0008, порушує його право та/або інтерес.

З огляду на викладене, колегія суддів у даній справі, не встановила обставин вирішення судом першої інстанції в ухвалі від 19.11.2025 питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків скаржника.

Безпідставним є посилання скаржника в апеляційній скарзі на ст. 52 ГПК України (процесуальне правонаступництво), ст. 150 ГПК України (форма і зміст заяви про видачу судового наказу) та ст. 154 ГПК України (порядок розгляду заяв про видачу судового наказу), оскільки вказані норми не стосуються підстав та умов забезпечення позову, а також не доводять порушення прав/інтересів скаржника.

Також суд вказує, що застосування зустрічного забезпечення є правом суду, а не обов`язком, а відтак, посилання апелянта на обов`язковість вжиття заходів зустрічного забезпечення позову є необґрунтованими.

Апеляційний господарський суд також звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.05.2022 по справі № 915/611/21, в якій зазначено, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо вжиття заходів забезпечення позову під час зупиненого провадження у цій справі не є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 277 ГПК України.

Посилання скаржника на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції за відсутності ТОВ "ДАР-С", права якого обмежено арештом, що є грубим порушенням ст. 50, 52, 74, 234 ГПК України є безпідставними, оскільки ТОВ "ДАР-С" не є учасником справи. В той же час, суд звертає увагу на те, що ухвалою суду першої інстанції від 12.11.2025 призначено до розгляду в судовому засіданні заяву про забезпечення позову на 19.11.2025. Дана ухвала суду була доставлена до електронного кабінету ТОВ "Дар-с" 12.11.2025 о 09:53 год, тобто апелянт повідомлявся про розгляд заяви про забезпечення позову, та, у разі такої потреби, не був позбавлений права з`явитися у судове засідання.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи те, що при постановлені ухвали від 19.11.2025 у даній справі, місцевим судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки ТОВ "Дар-с" не вирішувалося, і апелянт вказаних обставин не довів у встановленому порядку, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 234, 254, 264 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційне провадження у справі № 902/787/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-с" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.11.2025 - закрити.

2. Матеріали справи повернути до Господарського суду Вінницької області.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст складено 23 лютого 2026

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.