ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р.м. ХарківСправа № 922/3983/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Базаки А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу,

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, місто Харків, майдан Конституції, будинок 16; ),

до відповідача ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ «ВЕТЕРАНИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ГАЗЕТИ «СЛОВО ВЕТЕРАНА» (61003, місто Харків, провулок Короленка, будинок 19; ),

про розірвання договору оренди, зобов`язання звільнити та повернути нежитлові приміщення, стягнення 38 685,49 грн орендної плати та 17 125,21 грн пені за договором оренди, -

за участю представників учасників процесу:

позивача: Мамалуй М.О. - адвокат, ордер №1255989, серії АХ від 28.04.2025 р.,

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області перебувають матеріали справи № 922/3983/25 за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до відповідача, ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ "ВЕТЕРАНИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ГАЗЕТИ "СЛОВО ВЕТЕРАНА", з наступними вимогами:

- розірвати договір оренди № 2089 від 31 січня 2020 року, який укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Громадською організацією «ВЕТЕРАНИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ГАЗЕТИ «СЛОВО ВЕТЕРАНА»;

- зобов`язати ГРОМАДСЬКУ ОРГАНІЗАЦІЮ «ВЕТЕРАНИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ГАЗЕТИ «СЛОВО ВЕТЕРАНА» звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради нежитлові приміщення 3-го поверху № 31-:-33 площею 61,0 кв.м та 33/100 частини приміщень 3- го поверху № 20, 21, 34, 36, 37 площею 10,0 кв.м загальною площею 71,0 у нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, провулок Короленка, будинок 19, літ. «А-4» протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили;

- стягнути з ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ «ВЕТЕРАНИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ГАЗЕТИ «СЛОВО ВЕТЕРАНА» на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 55 810,70 грн за Договором оренди № 2089 від 31.01.2020, з яких: 38 685,49 грн орендна плата станом на вересень 2025; 17 125,21 грн пеня станом на жовтень 2025.

17.11.2025 ухвалою Господарського суду Харківської області позовну заяву Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (вх. № 3983/25 від 10.11.2025) залишено без руху. Встановлено позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до Господарського суду Харківської області: доказів направлення відповідачу копії позовної заяви, сформованої в системі «Електронний суд» 10.11.2025, і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу; належним чином засвідчену копію або оригінал договору оренди № 2089 від 31.01.2020 року (разом із усіма додатками), акту приймання-передачі нерухомого майна від 31.01.2020 року до цього договору; інформації про конкретні місяці, заборгованість за якими є предметом позову.

24.11.2025 ухвалою Господарського суду Харківської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3983/25. Справу № 922/3983/25 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

27.11.2025 ухвалою Господарського суду Харківської області позовну заяву Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради в межах справи № 922/3983/25 залишено без руху. Встановлено позивачу для усунення недоліків позовної заяви 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до Господарського суду Харківської області: документів, що підтверджують здійснення відповідачем оплат за договором, а саме: 31.01.2020 року у розмірі 8029,25 грн; 17.03.2021 року у розмірі 9000,00 грн; 01.03.2023 року у розмірі 500,00 грн; 27.03.2025 року у розмірі 500,00 грн.

02.12.2025 ухвалою Господарського суду Харківської області продовжено розгляд справи № 922/3983/25.

14.01.2026 протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи.

Так, ухвалу Господарського суду Харківської області про відкриття провадження від 24.11.2025 відповідно до вимог ст. 122 ГПК України вчасно офіційно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та її копію в порядку ч. 2-4 ст. 120 та ч. 5 ст. 242 ГПК України направлено відповідачу засобами оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (трек номер - R63). Однак, направлена до відповідача кореспонденція повернулася до суду за датою 10.12.2025.

Крім того, з метою додаткового повідомлення відповідача про розгляд справи суд скерував ухвалу Господарського суду Харківської області про відкриття провадження від 24.11.2025 на адресу засновників та керівника (трек-номери R84, R22, R57).

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Відповідно до інформації, наявної у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвала Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 у справі № 922/3983/25 направлена судом до зазначеного реєстру 24.11.2025 та оприлюднена 25.11.2025.

Виходячи із системного аналізу положень частини третьої статті 2, частин першої, другої статті 42 ГПК України, до сторін та учасників справи застосовуються єдині принципи судочинства, а учасники справи є рівними у своїх правах. Водночас, статтею 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають не лише права, але й обов`язки, дотримання або недотримання яких безпосередньо впливає на результат розгляду справи судом. Згідно частини першої статті 61 ГПК України, зазначені права та обов`язки поширюються також і на представника учасників у справі та можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених частиною другою статті 61 ГПК України.

Отже, учасники справи повинні не лише користуватися наданими їм процесуальними правами, але й чітко виконувати передбачені процесуальним законом обов`язки, що у свою чергу повинно забезпечити справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору судом.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач є належно повідомленим про відкриття провадження у даній справі, оскільки ухвалу суду було направлено в належний спосіб.

Відповідач у строк, встановлений судом, а саме до 25.12.2025 (включно) не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

У відповідності до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тобто, подання відповідачем відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком учасника справи, а отже його відсутність не може бути підставою для невиправданого затягування судового розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 42, ч. 1 ст. 43 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На підставі викладеного, враховуючи, що судом вчинено всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та враховуючи, що подання відзиву на позовну заяву є правом (а не обов`язком) відповідача, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, а також враховуючи, що позивачем у позовній заяві досить повно висловлено та обґрунтовано свою позицію по суті заявлених ним позовних вимог і в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для прийняття обґрунтованого та об`єктивного рішення по даній справі, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду спору впродовж розумного строку, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності відзиву відповідача за наявними у справі матеріалами.

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду. В свою чергу, відповідно до ч. 1, 2 ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Суд констатує про те, що ним дотримані строки розгляду справи.

У пунктах 2, 4 частини 3 статті 129 Конституції України закріплені такі основні засади судочинства як: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зазначені принципи знайшли своє відображення у статтях 7, 13 ГПК України, а тому господарські суди зобов`язані реалізовувати їх під час здійснення господарського судочинства. Закон України "Про судоустрій та статус суддів" (пункт 3 статті 7) також гарантує право кожного на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку. Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (див. рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09 жовтня 1979 року, пункт 24, Series A N 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява №38695/97, пункт 43, ECHR 2000-II). Суд констатує про те, що під час розгляду справи, були створені належні умови для реалізації сторонами своїх прав, що передбачені ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, всебічно та повно перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Як зазначено у позовній заяві, 31 січня 2020 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач, орендодавець за договором) та ГРОМАДСЬКОЮ ОРГАНІЗАЦІЄЮ «ВЕТЕРАНИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ГАЗЕТИ «СЛОВО ВЕТЕРАНА» (відповідач, орендар за договором) був укладений Договір оренди № 2089 (надалі «Договір»).

Предметом зазначеного Договору, відповідно до п. 1.1 є строкове платне користування Майном, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що набуття Орендарем права користування майном настає після підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна.

Об`єкт оренди, визначений Договором, був переданий Орендодавцем Орендареві згідно акта приймання-передачі від 31 січня 2020 року.

Як стверджує позивач, він, як орендодавець, свої зобов`язання за Договором виконав належним чином.

Натомість, як зазначає позивач, відповідач, в порушення умов Договору, зобов`язання належним чином не виконав. Орендна плата в момент укладання Договору становила 669,09 грн без ПДВ за грудень 2006 року. Ставка орендної плати 3%, 5% та 7%.

Умовами Договору передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу (далі «Методика») Додаток 2 до Положення про оренду майна територіальної громади м. Харкова, затвердженої рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання №755/17 від 20.09.2017.

Відповідно до п. 3.3 Договору, нарахування орендної плати починається з дати підписання акта приймання-передачі.

Пунктом 3.5 Договору визначено, що орендна плата за орендоване майно сплачується Орендарем щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 3.6 Договору, розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування Орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно. Відповідач, відповідно до п. 4.4 Договору взяв на себе зобов`язання своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (у грошовій формі).

Як стверджує позивач, Відповідачем належним чином не виконано обов`язки зі сплати орендних платежів у строк, порядку та розмірі, встановленими Договором, внаслідок чого виникла заборгованість перед бюджетом Харківської міської територіальної громади з оплати орендної плати за Договором в сумі 38 685,49 грн.

Крім того, згідно п. 3.4 Договору, нарахування орендної плати та пені припиняється з дати підписання акта приймання-передачі майна або з моменту розірвання Договору відповідно до п. 10.6.

Відповідно до п. 3.10 Договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь балансоутримувача та бюджету м. Харкова з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день проплати).

Відповідно до п. 7.3 Договору, у разі прострочення Орендарем виконання зобов`язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п. 3.10 Договору порядку незалежно від строку та моменту, коли зобов`язання повинно було бути виконано.

Як зазначено у позові, враховуючи, що відповідач порушував строки сплати орендної плати, в результаті чого виникла заборгованість зі сплати пені в розмірі 17 125,21 грн.

Щодо розірвання договору позивач зазначає, що відповідно до п.п. 5, 6 п. 7.2 Договору, орендодавець має право вимагати розірвання цього Договору та відшкодування збитків, якщо, Орендар не виконує пп. 3.5, 3.6, 3.7, 4.4, 4.6, 4.7, 4.8, 4.9, 4.10, 4.11, 4.12, 4.13, 4.16, 4.17, 4.18, 4.20 та у разі внесення Орендарем 3-х орендних платежів не в повному обсязі.

Як вказує позивач, у зв`язку з порушенням суттєвих умов договору оренди, а саме: несплата орендної плати (в результаті утворилась заборгованість, більш, ніж за три місяці, та на теперішній час є не сплаченою), у Позивача виникли підстави розірвати договір.

Щодо звільнення та повернення нежитлових приміщень позивач зазначає, що згідно п. 2.3 Договору у разі припинення цього Договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві Майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержане, з урахуванням нормального зносу, згідно з актом приймання-передачі в термін, що зазначений у листі про непролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін. Відповідно до п. 4.14 Договору у разі припинення або розірвання Договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати Орендодавцю збитки в разу погіршення стану орендованого Майна чи його втрати (повної або часткової) з вини Орендаря.

Як стверджує позивач, з огляду на систематичні порушення зі сторони Відповідача строків оплати орендної плати, встановлених Договором, у Позивача виникло законне право звернутися до суду за захистом порушених прав шляхом дострокового розірвання Договору у судовому порядку, стягнення заборгованості та пені, повернення орендованого приміщення.

Надаючи правову кваліфікацію вищевказаним обставинам, що стали предметом спору між сторонами у даній справі, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з такого.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, укладаючи та підписуючи договір та додаткову угоду до нього, сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

Згідно із частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 31 січня 2020 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач, орендодавець за договором) та ГРОМАДСЬКОЮ ОРГАНІЗАЦІЄЮ «ВЕТЕРАНИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ГАЗЕТИ «СЛОВО ВЕТЕРАНА» (відповідач, орендар за договором) був укладений Договір оренди № 2089.

Відповідно до п. 1.1. Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення 3-го поверху № 31-:-33 площею 61,0 кв. м та 33/100 частини приміщень 3-го поверху № 20, 21, 34, 36, 37 площею 71,0 кв. м у нежитловій будівлі (технічний паспорт від 25.10.2010, інвентаризаційна справа № 3457), (далі Майно), яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, провулок Короленка, будинок 19, літ. «А-4» та знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс».

У відповідності до п. 10.1. Договору він діє з 31.01.2020 по 31.12.2022. Водночас, станом на моменту закінчення строку дії Договору діяла постанова Кабінету Міністрів України № 634 від 27 травня 2022 року «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» (в редакції від 05.11.2022) пунктом 5 якого передбачалося, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.

Крім того, у відповідності до п. 10.5. Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору протягом 30 днів після закінчення його строку Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Враховуючи вищезазначені положення, на момент вирішення спору по суті Договір є чинним.

Згідно із п. 2.1. Договору набуття Орендарем права користування майном настає після підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна, що підписуються одночасно.

Позивачем представлено до матеріалів справи акт приймання-передачі від 31.01.2020 року, що підтверджує передання позивачем та прийняття відповідачем в користування нежитлових приміщень 3-го поверху № 31-:-33 площею 61,0 кв. м та 33/100 частини приміщень 3-го поверху № 20, 21, 34, 36, 37 площею 71,0 кв. м у нежитловій будівлі, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, провулок Короленка, будинок 19, літ. «А-4».

Отже, на підставі укладеного 31.01.2020 року Договору позивачем передано, а відповідачем прийнято у строкове платне користування нежитлові приміщення 3-го поверху № 31-:-33 площею 61,0 кв. м та 33/100 частини приміщень 3-го поверху № 20, 21, 34, 36, 37 площею 71,0 кв. м у нежитловій будівлі, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, провулок Короленка, будинок 19, літ. «А-4».

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу Додаток 2 до Положення про оренду майна територіальної громади м. Харкова, затвердженої рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання №755/17 від 20.09.2017.

Пунктом 10 Методики передбачено наступне: «Перед розрахунком орендної плати за перший місяць оренди чи після перегляду розміру орендної плати визначається розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку за такою формулою: «Опл.міс = Опл./12 х Ід.о х Ім», де Опл.міс - розмір орендної плати за місяць, грн; Опл - розмір річної орендної плати, визначений за цією Методикою, грн; Ід.о - індекс інфляції за період з дати проведення оцінки вартості майна до базового місяця розрахунку орендної плати; Ім - індекс інфляції за базовий місяць розрахунку орендної плати. Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди». В той же час, розмір річної орендної плати визначається відповідно до положень п.7 Методики, згідно якого: «у разі оренди нерухомого майна (крім оренди нерухомого майна фізичними та юридичними особами, зазначеними у пункті 8 цієї Методики) розмір річної орендної плати визначається за формулою: Опл = (Вп х Сор)/100; де Опл - розмір річної орендної плати, грн; Вп - вартість орендованого майна, визначена шляхом проведення оцінки, грн; Сор - орендна ставка, визначена згідно з додатком 2 до Методики».

При цьому, Сторонами додатково в п. 3.6. Договору передбачено, що розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування Орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно. Орендар сплачує орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до п. 3.3 Договору нарахування орендної плати починається з дати підписання акта приймання-передачі. Пунктом 3.5 Договору визначено, що орендна плата за орендоване майно сплачується Орендарем щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця. Відповідач, відповідно до п. 4.4 Договору, взяв на себе зобов`язання своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (у грошовій формі).

На підставі вищевикладених норм, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний був сплачувати орендну плату за Договором з дати підписання акта приймання-передачі щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця.

Як вбачається із представленого позивачем розрахунку заборгованості з орендної плати, у відповідача обліковується заборгованість починаючи з січня 2022 року по вересень 2025 року. В цей період відповідач частково погашав заборгованість, але таке погашення не призвело до повної сплати боргу, у зв`язку із чим у відповідача наявний борг з орендної плати за Договором у розмірі 38 685,49 грн.

Відповідачем не надано доказів повного погашення заборгованості, як і доказів на спростування вищенаведених висновків суду.

Пунктом 3.10 Договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі стягується на користь Орендодавця з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день проплати). Згідно п. 3.4. Договору нарахування орендної плати та пені припиняється з дати підписання акта приймання-передачі майна або з моменту розірвання Договору відповідно до п. 10.6. Відповідно до п. 7.3. Договору у разі прострочення Орендарем виконання зобов`язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п. 3.10 Договору порядку незалежно від строку та моменту, коли зобов`язання повинно було бути виконано.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Беручи до уваги обов`язок відповідача сплачувати за Договором орендну плату щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця, відсутність в матеріалах справи доказів оплати означеної заборгованості, як і контррозрахунку відповідача, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати за договором оренди № 2089 від 31.01.2020 року у розмірі 38 685,49 грн.

Крім того, здійснивши перевірку суми нарахованої позивачем пені, суд прийшов до висновку, що вона здійснена арифметично вірно, а отже підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме у сумі 17 125,21 грн.

Крім того, позивачем заявлена вимога про розірвання Договору.

Відповідно до п.п. 4, 5 п. 7.2. Договору, орендодавець має право вимагати розірвання цього Договору та відшкодування збитків, якщо, Орендар не виконує пп. 3.5 та у разі внесення Орендарем 3-х орендних платежів не в повному обсязі. Відповідно до п. 10.3 Договору, договір може бути розірвано на вимогу однієї зі сторін за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством та умовами цього Договору. Відповідно до п. 10.6 Договору, дія Договору оренди припиняється достроково за згодою сторін або за рішенням суду.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором. Згідно ч.1 ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору.

Цивільне законодавство базується на принципі обов`язкового виконання сторонами зобов`язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ч. 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як встановлено судом вище, відповідач систематично не сплачував орендну плату, зокрема, як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, в період з січня 2022 по вересень 2025 року відповідачем проведено 2 оплати по 500,00 грн (у березні 2023 та березні 2025). Тобто, щонайменше 14 місяців підряд (з 01.2022 по 02.2023) відповідач не сплачував орендну плату.

Беручи до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, а також відсутність будь-яких доказів протилежного, наданих відповідачем, суд прийшов до висновку, що відповідач не в повному обсязі вносив орендну плату щонайменше 14 місяців поспіль, а також про порушення відповідачем п. 3.5. Договору, а саме не сплати відповідачем орендної плати щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця, у зв`язку із чим суд прийшов до висновку про задоволення вимоги позивача про розірвання договору оренди № 2089 від 31 січня 2020 року на підставі п.п. 4, 5 п. 7.2. Договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди. Згідно до ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Враховуючи задоволення судом вимоги про розірвання Договору, суд прийшов до висновку про задоволення вимоги, як похідної від розірвання Договору, про зобов`язання відповідача звільнити та повернути позивачу нежитлові приміщення 3-го поверху № 31-:-33 площею 61,0 кв.м та 33/100 частини приміщень 3- го поверху № 20, 21, 34, 36, 37 площею 10,0 кв.м загальною площею 71,0 у нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, провулок Короленка, будинок 19, літ. «А-4» протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем, покладаються на відповідача.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Керуючись статтями 1-5, 10-13, 20, 41-46, 49, 73-80, 86, 123, 129, 194-196, 201, 208-210, 217-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди № 2089 від 31 січня 2020 року, який укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Громадською організацією «ВЕТЕРАНИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ГАЗЕТИ «СЛОВО ВЕТЕРАНА».

3. Зобов`язати ГРОМАДСЬКУ ОРГАНІЗАЦІЮ «ВЕТЕРАНИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ГАЗЕТИ «СЛОВО ВЕТЕРАНА» звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради нежитлові приміщення 3-го поверху № 31-:-33 площею 61,0 кв.м та 33/100 частини приміщень 3-го поверху № 20, 21, 34, 36, 37 площею 10,0 кв.м загальною площею 71,0 кв.м. у нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, провулок Короленка, будинок 19, літ. «А-4» протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили

4. Стягнути з ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ «ВЕТЕРАНИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ГАЗЕТИ «СЛОВО ВЕТЕРАНА» (61003, місто Харків, провулок Короленка, будинок 19; ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, місто Харків, майдан Конституції, будинок 16; ) орендну плату за період з січня 2022 до вересня 2025 в розмірі 38 685,49 грн, пеню в розмірі 17 125,21 грн, а також судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі 7 267,20 грн.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.02.2026.

СуддяН.А. Новікова