ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 лютого 2026 року м.Тернопіль Справа № 921/779/25
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

при секретарі судового засідання Дідур А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ", місто Київ

до відповідача Бучацької міської ради, місто Бучач Чортківського району Тернопільської області

про стягнення 58 830грн 44коп.

за участю представників:

позивача: Трофимчук С.М., провідний фахівець відділу роботи з дебіторською заборгованістю, довіреність №159 від 30.12.2025;

відповідача: не з`явився.

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ", місто Київ звернулося 29.12.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Бучацької міської ради, місто Бучач Чортківського району Тернопільської області, про стягнення 51 805,62грн основного боргу, 413,57грн інфляційних нарахувань, 583,35грн - 3% річних, 6 027,90грн пені, з підстав неналежного невиконання відповідачем умов договору постачання природного газу №18-8058/24-БО-Т від 05.12.2024.

В обґрунтування позову товариством зазначено, що у період з січня по квітень 2025 року відповідачем використано 27 872,46 м. куб природного газу, вартістю 475 297,82 грн, однак відповідачем здійснено оплату частково на суму 423 492,20 грн, тобто спожитий газ у квітні 2025 року є неоплаченим. Оскільки відповідач не повернув підписані акти приймання-передачі газу, зокрема за квітень 2025 року, позивач визначив обсяги спожитого газу альтернативно - на підставі даних Інформаційної платформи Оператора ГТС, що передбачено пунктами 3.5.1-3.5.4 договору №18-8058/24-БО-Т від 05.12.2024.

Також наявність прострочення в оплаті за природний газ послугував підставою для здійснення нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат згідно зі ст. 611, 625 ЦК України та п. 7.2 договору, зазначивши, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплатити борг чи нараховані санкції.

Заперечення відповідача.

Бучацька міська рада заперечила позовні вимоги, зазначивши, що затримка в оплаті не була умисним ухиленням від зобов`язань, а зумовлена специфікою бюджетного фінансування. Зокрема, міська рада стверджує, що тимчасова несплата за спожитий у квітні 2025 року природний газ викликана об`єктивними обставинами, які не залежали від волі відповідача, а спричинена статутом відповідача бюджетної установи, у зв`язку з чим проведення платежів здійснювалося виключно в межах бюджетних призначень та за умови наявності відповідних підтверджуючих документів. Наголошує, що ці обставини у договірних правовідносинах з позивачем мали разовий характер і, на думку ради, не можуть свідчити про злісне ухилення від виконання умов договору. Для підтвердження добросовісності своєї поведінки у спірних правовідносинах відповідачем надано докази виконання договірних зобов`язань за січень, лютий та березень 2025 року на загальну суму 423 492,20 грн.

Окрім того, Бучацька міська рада вказує на те, що позивач не дотримався певних умов договору перед зверненням до суду, а саме, в порушення пункту 5.5 договору, не надіслав вимоги щодо проведення звірки розрахунків. Також товариство не намагалося врегулювати заборгованість в досудовому порядку; позивач не припинив (не обмежив) постачання газу у зв`язку з несплатою за природного газу, як це передбачено п. 6.3 договору.

Зважаючи на відсутність вини ради у затримці платежів, вважає нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат неправомірним.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 позовну заяву ТОВ "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" розподілено на розгляд судді Андрусик Н.О.

Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи, а підготовче засідання призначено на 27 січня 2026 року.

Ухвалою суду від 06.01.2026 задоволено заяву позивача про участь його представника у засіданні поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 27.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 10 лютого 2026 року.

Ухвалою від 09.02.2026 судом, на підставі заяви позивача, замінено особу представника, що братиме участь у розгляді справи в судовому засіданні 10.02.2026 поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції.

Представник позивача підтримав доводи та заперечення, наведені у заявах по суті спору та у підготовчому засіданні і просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився; у заявах від 26 січня 2026 року та від 9 лютого 2026 року просив розглядати справу за його відсутності.

Оскільки неявка відповідача у цьому випадку не є перешкодою для розгляду справи, адже брати участь в судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст.42 ГПК України, з огляду на подання відповідачем відзиву на позов, в якому наведено власні аргументи та заперечення по суті позову, суд дійшов висновку за можливе розглянути спір у даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 ГПК України, суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

У судовому засіданні 10.02.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом на підставі наявних у справі доказів та зміст спірних правовідносин.

05 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" як Постачальником та Бучацькою міською радою як Споживачем, якому присвоєно EIC-код 56XS000041MDB00J, укладено договір постачання природного газу № 18-8058/24-БО-Т (далі - договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити Споживачу природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 "Газове паливо" (природний газ), а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем для своїх власних потреб.

Згідно з п.2.1 договору, Постачальник передає Споживачу на умовах цього договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 1 січня 2025 року по 30 квітня 2025 року в кількості 26 тис. м3,в тому числі в розрізі помісячно: січень 2025 року - 9,5 тис. м3, лютий 2025 року - 8,0 тис. м3, березень 2025 року - 7,0 тис. м3, квітень 2025 року - 1,5 тис. м3.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що перегляд та коригування замовлених Споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання Сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду. Споживач зобов`язався самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати Постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором. В будь якому випадку обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, що оформлений відповідно до п.3.5 цього договору, вважається фактично використаним обсягом природного газу.

Відповідно до п.3.1 договору право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі.

Приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.5 договору).

Ціну природного газу та загальну вартість договору сторони погодили у розділі 4 договору.

Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, сторонами визначено наступним чином: ціна природного газу за 1000 м3 газу без ПДВ складає 13 658,33 грн за 1000 м3 , з ПДВ - 16 390,00 грн. Крім того, тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи складає 124,16 грн без ПДВ. Коефіцієнт, який застосовується при замовленій потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 м3.

Таким чином, ціна за 1000 м3 газу з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед визначена умовами договору в розмірі 16 533,89 грн/ 1 000 м.куб (п.4.1 договору).

Загальна вартість цього договору становить 358 667,62 грн, крім того ПДВ - 71 733,52 грн, а разом з ПДВ - 430 401,14 грн (п. 4.3 договору).

В пунктах 5.1-5.3 договору сторони визначили, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу сплачується до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу, а остаточний розрахунок за фактично переданий за актом приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору, а саме у разі не підписання/неповернення Споживачем підписаного оригіналу акта до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними Споживача та даними остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданих у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.

Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови оплати Споживачем 100% вартості природного газу, замовленого на попередній розрахунковий період, та 100% оплати вартості фактично переданого природного газу у попередні розрахункові періоди (п.5.3 договору).

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність. У разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.п. 7.1-7.2 Договору).

Пунктом 13.1 договору визначено, що він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та діє в частині постачання газу з 1 січня 2025 року до 30 квітня 2025 року (включно), а в частині розрахунків - до повного їх виконання. При цьому узгоджено, що договір може бути підписано шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису (надалі - КЕП)/удосконаленого електронного підпису (далі - УЕП), відбитків підписів електронної печатки (за наявності) з використанням сервісів для обміну електронними документами. Сторони, підписуючи договір, підтвердили, що визнають форми електронних документів, що будуть укладатись сторонами під час дії цього договору, з дотриманням вимог щодо реєстрації КЕП/УЕП та печатки (за наявності) засобами телекомунікаційного зв`язку, підписані з використанням спеціалізованих програмних рішень, зокрема, але не виключно, системи обміну електронним документами "М.Е.Doc", "ВЧАСНО". Перелік документів, які сторони можуть укладати в електронній формі, в тому числі, але не виключно: а) цей договір, додаткові угоди, що укладаються в період дії договору і передбачають внесення будь-яких змін до його умов, додатки до Договору/додаткових угод; б) акти приймання-передачі природного газу; в) рахунки-фактури (рахунки) на оплату; г) листи, повідомлення, заяви та інші документи, які мають або можуть подаватися сторонами з метою виконання цього договору.

Усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками Сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 13.4 та 13.5 цього договору (п.13.3 договору).

На підставі підписаної сторонами додаткової угоди №1 від 30 січня 2025 року до договору постачання природного газу №18-8058/24-БО-Т внесено зміни до пункту 4.1 договору, що стосується вартості природного газу, а саме ціну природного газу збільшено до 17 052,60 грн за 1 000 м. куб. Угода набрала чинності з дати її підписання, а її дія поширюється на правовідносини, що виникли з 1 січня 2025 року.

Як стверджує позивач, ним виконано належним чином та в повному обсязі взяті на себе зобов`язання відповідно до договору у строк та порядку, передбачені договором.

Встановлено, що в період з січня по квітень 2025 року позивачем поставлено природний газ в кількості 27,87246 тис. м. куб на суму 475 297,82 грн, а саме: згідно з Актом приймання-передачі природного газу від 12.02.2025 (за січень 2025 року) - 9,21851 тис. м. куб на суму 157 199,53 грн (у тому числі ПДВ - 26 199,92 грн); згідно з Актом приймання-передачі природного газу від 11.03.2025 (за лютий 2025 року) - 8,28862 тис. м.куб на суму 141 342,49 грн (у тому числі ПДВ - 23 557,08 грн); згідно з Актом приймання-передачі природного газу від 11.04.2025 (за березень 2025 року) - 7,32734 тис. м. куб. на суму 124 950,18 грн (у тому числі ПДВ - 20 825,03 грн); згідно з Актом приймання-передачі природного газу від 12.05.2025 (за квітень 2025 року) - 3,03799 тис. м. куб на суму 51 805,62 грн (у тому числі ПДВ 8 634,27 грн).

На виконання підпункту 3.5.2 пункту 3.5 договору, позивачем Акти прийому-передачі природного гагу направлено на адресу електронної пошти відповідача для підписання. Так, Акт за січень 2025 року надіслано 12.02.2025 о 09:32год.; Акт за лютий 2025 року надіслано 11.03.2025 о 12:02год.; Акт за березень 2025 року надіслано 11.04.2025 о 13:49год.; Акт за квітень 2025 року надіслано 12.05.2025 о 12:00год., що також не заперечує відповідач.

Окрім того, Акти приймання-передачі природного газу додатково надсилалися Бучацькій міській раді поштовими відправленнями, про що свідчать відповідні реєстри відправлень простих листів, зокрема: Акт за січень 2025 року направлений згідно з накладною від 19.02.2025 (у реєстрі під номером 3280); Акт за лютий 2025 року направлений згідно з накладною від 13.03.2025 (у реєстрі під номером 2207); Акт за березень 2025 року направлений згідно з накладною від 15.04.2025 (у реєстрі під номером 6345); Акт за квітень 2025 року направлений згідно з накладною від 14.05.2025 (реєстрі під номером 4531).

Бучацькою міською радою акти підписані за січень - березень 2025 року, тобто підписавши акти та в подальшому провівши їх оплату на суму 423 492,20 грн, відповідачем визнано обсяги та вартість газу за такими актами.

Однак, Акт за квітень 2025 року (від 12.05.2025) на суму 51 805,62 грн міською радою не підписано, а також не надано у встановлений договором строк мотивованої відмови від його підписання. У відзиві на позов відповідач не заперечив факту споживання природного газу у квітні 2025 року та його обсяг, а лише зіслався на обставини, що унеможливили своєчасно провести розрахунок.

Дані щодо обсягів споживання відповідачем природного газу у квітні 2025 року підтверджуються листом Оператора ГТС (ТОВ «Оператор газотранспортної системи України») №ТОВВИХ-25-15252 від 30.09.2025, згідно з яким та доданих до нього витягів з Інформаційної платформи Оператора ГТС підтверджено інформацію щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS000041MDB00J (збігається з кодом Бучацької міської ради, вказаним у договорі №18-8058/24-БО-Т від 05.12.2024), та вказано, що Споживач за період з січня по квітень 2025 року використав наступні обсяги газу, які були включені в алокацію постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг»: за січень 2025 року - 9 218,51 м. куб, за лютий 2025 року - 8 288,62 м. куб, за березень 2025 року - 7 327,34 м. куб, за квітень 2025 року - 3 037,99 м. куб. Дані, вказані позивачем в Актах, повністю відповідають даним Інформаційної платформи Оператора ГТС, яка згідно з п.3.5.4 договору є джерелом інформації про фактичні обсяги спожитого газу у разі неповернення підписаних актів. У вказаний період (квітень 2025 року) Бучацька міська рада була зареєстрована в Реєстрі споживачів саме за ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», що робить позивача єдиним законним постачальником природного газу.

Оскільки відповідач не надав мотивованої відмови від підписання Акту, обсяг природного газу, спожитого у квітні 2025 року вважається встановленим згідно з даними Інформаційної платформи Оператора ГТС (п. 3.5.4 договору).

Факт оплати за спожитий в розмірі 423 492,20 грн сторонами підтверджено і це вбачається з платіжної інструкції № 125 від 13 лютого 2025 року на суму 157 199,53 грн, платіжної інструкції № 265 від 13 березня 2025 року на суму 141 342,49 грн, платіжної інструкції № 425 від 16 квітня 2025 року на суму 124 950,18 грн.

Таким чином, вартість спожитого в квітні 2025 року природного газу в розмірі 51 805,62 грн радою не оплачено, що послугувало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Крім того, у зв`язку із несвоєчасною оплатою заборгованості, позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати згідно ст.625 ЦК України та умов договору.

Мотиви та норми закону, з яких суд виходить ухвалюючи рішення.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним кодексами України, Правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 "Про затвердження Правил постачання природного газу" підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.

Матеріали справи свідчать про те, що укладений між сторонами у справі правочин за своєю правовою природою є договором поставки, згідно з яким, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Господарський суд враховує приписи статей 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, в силу яких договір є підставою виникнення зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногоспо-дарського інтересу.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст. 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно загальних положень про купівлю-продаж, ст.662-663, 689, 691-692 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. В свою чергу, покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тобто, враховуючи умови п. 3.5.4 договору, відповідач повинен був здійснити розрахунок за спожитий природний газ до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, тобто по зобов`язаннях квітня 2025 року - відповідач мав здійснити розрахунок до 15.06.2025.

Факт передачі позивачем та прийняття відповідачем у заявленому періоді (січень - квітень 2025 року) 27,87246 тис. м.куб природного газу на загальну суму на суму 475 297,82 грн, його часткову оплату на суму 423 492,20 грн підтверджено долученими до матеріалів справи доказами. Ці обставини також підтверджено обома сторонами у справі.

Доказів повного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань та здійснення остаточного розрахунку за спожитий природний газ матеріали справи не містять.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, умови договору, норми законодавства, якими врегульовано зобов`язальні правовідносини з поставки, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 51 805,62грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на прострочений платіж в розмірі 51 805,62 нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 413,57 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з липня 2025 року по жовтень 2025 року, 583,35 грн - 3% річних, нарахованих з 17.06.2025 по 31.10.2025 та 6 027,90 грн пені, нарахованих за період з 17.06.2025 по 31.10.2025.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18, постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

Також, в силу статей 546-551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. При цьому неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч.2 ст.551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У пункті 5.1 договору сторони передбачили обов`язок Споживача оплатити 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу та провести остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Таким чином, відповідач розрахунок за природний газ, спожитий в квітні 2025 року, повинен був здійснити не пізніше 15 червня 2025 року, однак допустив заборгованість в розмірі 51 805,62грн, котра станом на день звернення з позовом, не погашена.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення 413,57 грн інфляційних нарахувань, 583,35 грн - 3% річних та 6 027,90 грн пені, судом з`ясовано, що такий розрахунок здійснено арифметично вірно, у відповідності до приписів чинного законодавства, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню як правомірні.

Щодо доводів відповідача про відсутність вини та здійснення розрахунків виключно в межах бюджетного фінансування, то такі судом оцінюються критично, виходячи з такого.

Стаття 617 ЦК України не визначає відсутність у боржника необхідних коштів як підставу звільнення від відповідальності.

Бюджетне законодавство регулює внутрішні відносини щодо розпорядження коштами, однак не може змінювати договірні зобов`язання перед третіми особами. Відсутність бюджетного фінансування не є форс-мажорною обставиною в розумінні закону.

Підписуючи договір, відповідач як бюджетна установа, підтвердив наявність фінансових ресурсів для своєчасного та повного виконання зобов`язань та взяв на себе відповідальність за своєчасну оплату.

Також безпідставними суд вважає твердження про необхідність перед пред`явленням позову здійснити звірку розрахунків, оскільки пункт 5.5 договору, на який посилається міська рада, передбачає проведення звірки протягом 10 днів з моменту письмової вимоги однієї зі сторін. Цей пункт надає право сторонам уточнити дані та не є обов`язковою досудовою процедурою, що передує пред"явленню позову. Чинне законодавство не містить вимоги про обов`язкове досудове врегулювання подібних спорів. Позивач належним чином надсилав акти приймання-передачі на офіційну електронну адресу відповідача. Відповідач, споживаючи газ, був обізнаний про обсяги та його вартість. Заяви відповідачем не подавалося для проведення звірки, також не надано мотивованих відмов від підписання акту, що згідно з п. 3.5.4 договору, свідчить про визнання таких обсягів споживання.

Доводи відповідача щодо безпідставності нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат також є неспроможними, оскільки суперечать умовам договору та закону, зокрема пункту 7.2 договору, яким встановлено обов`язок Споживача сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних та інфляційні збитки у разі прострочення оплати. Три відсотки річних та інфляційні втрати, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права кредитора від знецінення коштів та платою за користування ними. Вони нараховуються незалежно від вини боржника. Оскільки факт споживання газу у квітні 2025 року відповідачем не заперечується, а оплата у визначений п. 5.1 договору строк не здійснена, прострочення є доведеним фактом, що автоматично дає позивачу право на застосування санкцій, передбачених законом та договором.

Таким чином, позиція відповідача базується на помилковому тлумаченні норм права, які нібито дозволяють бюджетним установам уникнути відповідальності за порушення грошових зобов`язань.

Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч. 4 ст. 74 ГПК України, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Дослідивши подані позивачем докази суд визнав їх належними, допустимими, достовірними, а також вірогідними і взаємозв`язаними у сукупності доказами в розумінні ст.86 Господарського процесуального кодексу України. На підставі цих доказів, з урахуванням встановлених обставин по справі та діючого законодавства, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача. В даному спорі подані позивачем докази відповідачем жодним чином не спростовані.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача 51 805,62грн основного боргу, 413,57 грн інфляційних нарахувань, 583,35 грн - 3% річних та 6 027,90 грн пені.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі 2422,40 грн (3028 грн х 0,8), з урахуванням ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", оскільки позовну заяву подано в електронній формі.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 42, 73-80, 86, 91, 129, 202, 231, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Бучацької міської ради (майдан Волі, будинок 1, місто Бучач Чортківського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 04058479) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ" (вул. Шолуденка, будинок 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 42399676) - 51 805грн 62 коп. основного боргу, 413грн 57 коп. інфляційних нарахувань, 583грн 35 коп. - 3% річних, 6 027грн 90коп. пені, 2 422грн 40коп. в повернення сплаченого судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.02.2026.

Суддя Н.О. Андрусик