РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.01.2026Справа № 910/13604/25

За позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТ-МАСТЕР" (м. Київ)

про стягнення 996 630,00 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Васійчук Л.Ф.

Від відповідача: Осіпчук В.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТ-МАСТЕР" про стягнення 996 630,00 грн, з яких: 279 630,00 грн пені та 717 000,00 грн штрафу за порушення строків поставки товару за Договором № від 02.12.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 відкрито провадження у справі №910/13604/25, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заяв та клопотань.

27.11.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені також заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

01.12.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТ-МАСТЕР" про розгляд справи №910/13604/25 в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення, призначено судове засідання з розгляду справи №910/13604/25 на 16.12.2025.

10.12.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У судових засіданнях 16.12.2025 та 20.01.2026 оголошувались перерви.

У судовому засіданні 27.01.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у

27.01.2026 суд проголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомив дату і час його проголошення.

27.01.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частину рішення та повідомив, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2024 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АСТ-МАСТЕР" (Постачальник) було укладено договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність Покупця "Насоси та компресори (Агрегат насосний для подачі диетиленгліколю)" код згідно ДК 021-20-6 (далі - Товари), зазначені у специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього Договору (далі - Специфікація), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість Товарів, одиниці виміру, ціна за одиницю, строк та місце поставки, інші вимоги до Товарів зазначаються у Специфікації (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору його ціна становить 7 170 000,00 грн з ПДВ.

Пунктами 4.2.1., 4.2.3. передбачено, що Покупець здійснює авансовий платіж шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника, зазначений у розділі 15 цього Договору, в сумі 3 585 000,00 грн, що складає 50% від ціни Договору, зазначеної в п. 3.1 цього Договору, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання від Постачальника оригіналу рахунку-фактури, за умови надання Постачальником та прийняття Покупцем безумовної безвідкличної банківської гарантії забезпечення повернення авансового платежу на суму не меншу від суми авансового платежу. Вимоги до банківської гарантії забезпечення повернення авансового платежу наведені в Додатку 3 до Договору. Банківська гарантія забезпечення повернення авансового платежу забезпечує повернення авансового платежу у разі порушення Постачальником зобов`язання за Договором. Покупець зобов`язаний оплатити Постачальнику вартість переданих Товарів, з урахуванням суми авансового платежу, у разі його здійснення, не раніше 7 (семи) та не пізніше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати поставки, визначеної за правилами п. 5.8 цього Договору.

За умовами п. п. 5.1., 5.3., 5.6. Договору Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації. Покупець має право змінити місце поставки Товарів не пізніше ніж за 10 (десять) робочих днів до дати поставки, про що Сторони складають додаткову угоду. Поставка Товарів здійснюється на умовах DDP "Поставка зі сплатою мита" (місце поставки визначається у Специфікації), ІНКОТЕРМС (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакція 2010 року) з урахуванням умов п. 5.1 цього Договору. Право власності на Товари переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі Товарів Постачальником Покупцю за видатковою накладною в місці поставки.

Відповідно до п. 5.7. Договору приймання Покупцем Товарів за видатковою накладною не є підтвердженням належного виконання Постачальником його обов`язку з поставки Товарів за цим Договором та відсутність у Покупця претензій до Постачальника щодо якості та комплектності Товарів. Такі претензії можуть бути заявлені Покупцем Постачальнику у порядку, визначеному цим Договором та чинним за законодавством У країни.

Пунктом 5.8. Договору передбачено, що датою поставки Товарів за цим Договором с прийняття Покупцем Товарів за кількістю та якістю відповідно до пункту 5.13 цього Договору та одночасна передача Постачальником Покупцю в повному обсязі наведених нижче наступних документів:

5.8.1. Видаткової накладної;

5.8.2. Оригіналу рахунку-фактури;

5.8.3. Товарно-транспортної накладної;

5.8.4. Документу про підтвердження гарантійних зобов`язань виробника на Товар (у разі відсутності такої інформації в паспорті та/або іншому документі);

5.8.5. Технічний паспорт на товар (на кожну одиницю);

5.8.6. Інструкція (настанова) з експлуатації та порядком технічного обслуговування товару (на кожну одиницю);

5.8.7. Детальні креслення та опис улаштування фундаментів для монтажу товару;

5.8.8. Копію(-Ї) чинного(-их) на дату виготовлення продукції сертифікату(-ів) перевірки (або експертизи) типу на відповідність вимогам технічного регламенту обладнання та захисних систем, призначених для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах (Постанова Кабінету Міністрів України від 28.12.2016р. №1055), виданого органом оцінки відповідності, призначеним Мінекономрозвитку України, згідно із Законом України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" від 15 січня 2015 року №124-VIII;

5.8.9. Декларацію про відповідність, складену виробником продукції або його уповноваженим представником, або постачальником, згідно вимог п.п. 39, 43-46, за структурою додатку 10 Технічного регламенту обладнання та захисних систем, призначених для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах (Постанова Кабінету Міністрів України від 28.12.2016р. №1055).

5.8.10. Фактичної калькуляції собівартості Товарів, підготовленої виробником такого товару, складеної за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України, - якщо встановлені пунктом 61 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі" вимоги щодо ступеня локалізації виробництва товарів поширюються на закупівлю Товарів;

5.8.11. Сертифіката/-™ про походження Товарів, виданого/-них компетентним органом країни походження, - якщо країною походження запропонованого учасником товару є країна, з якою Україною укладено міжнародний договір, що виключає застосування до такої закупівлі вимог пункту 61 Розділу X Закону України "Про публічні закупівлі" (а також якщо закупівля підпадає під дію положень Закону України "Про приєднання України до Угоди про державні закупівлі").

Неналежне оформлення Постачальником документів, зазначених в п. 4.3, п. 5.8. п. 5.13 цього Договору або відсутність хоча б одного із вказаних в цих пунктах Договору документів, або невиконання чи неналежне виконання інших вимог цього Договору вважається порушенням Постачальником умов Договору, до усунення якого Покупець мас право відстрочити виконання свого зобов`язання з оплати Товарів (пункт 5.14. Договору).

Пунктом 7.4. Договору сторони погодили, що за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) відсотка вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товарів понад 30 (тридцять) днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено. Сплата пені та/або штрафу не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань за цим Договором.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє по 30.06.2025, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п. 12.1. Договору).

У додатку №1 до Договору сторони погодили Специфікацію на товар, строк поставки (150 календарних днів з дати укладення Договору) та технічні вимоги до товару).

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 692 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив погоджені сторонами строки поставки товару.

Враховуючи умови Договору та Специфікацію, Постачальник зобов`язаний був поставити Товар протягом 150 (ста п`ятдесяти) календарних днів з дати укладення Договору, тобто до 01.05.2025 включно.

Проте відповідач поставив Товар з порушенням строку поставки, встановленого Договором, про що свідчить акт № 203-1 від 10.06.2025 прийняття продукції (товарів) за кількістю та якістю по видатковій накладній №67 від 19.05.2025 на загальну суму 7 170 000,00 гривень.

Враховуючи, що останній день поставки Товару, припадав на 01.05.2025, а фактична поставка здійснена Постачальником 10.06.2025, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 279 630,00 грн пені, нарахованої за період з 02.05.2025 по 10.06.2025 (39 днів) та 717 000,00 грн штрафу (за прострочення поставки понад 30 днів).

Відповідач зазначає, що він поставив товар позивачу 19.05.2025, що підтверджується видатковою накладною №67 від 19.05.2025, товарно-транспортною накладною від 19.05.2025, а позивачем товару було прийнято за актом приймання-передачі від 20.05.2025, тож нарахування неустойки до 10.06.2025 позивачем здійснено необґрунтовано.

Згідно з п. 5.7 Договору приймання Покупцем Товарів за видатковою накладною не є підтвердженням належного виконання Постачальником його обов`язку з поставки Товарів за цим Договором та відсутність у Покупця претензій до Постачальника щодо якості та комплектності Товарів. Такі претензії можуть бути заявлені Покупцем Постачальнику у порядку, визначеному цим Договором та чинним законодавством України.

Згідно з п. 5.8 Договору датою поставки Товарів за цим Договором є прийняття Покупцем Товарів за кількістю та якістю відповідно до пункту 5.13 цього Договору та одночасна передача Постачальником Покупцю в повному обсязі документів, зазначених в п. 5.8.1, п. 5.8.2, п. 5.8.3, п. 5.8.4, 5.8.5, 5.8.6, 5.8.7, також п. 5.13. Приймання Товарів за кількістю та якістю здійснюється за умови надання документів, вказаних у пункті 5.8 цього Договору.

Згідно з п. 5.8.9 Договору Постачальник мав надати Декларацію про відповідність, складену виробником продукції або його уповноваженим представником або постачальником, згідно вимог п. п. 39, 43-46 за структурою додатку 10 Технічного регламенту обладнання та захисних систем, призначених для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах (Постанова Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 р. №1005).

Судом встановлено, що відповідач за видатковою накладною №67 від 19.05.2025 та товарно-транспортною накладною від 19.05.2025 поставив, а позивач по акту приймання-передачі від 20.05.2025 прийняв товар за Договором.

22.05.2025 позивачем складено Акт зупинення вхідного контролю ТМЦ №203 у зв`язку з ненаданням документів згідно з п. 5.8.9. Договору (Декларація про відповідність).

10.06.2025 відповідно до Акту №203-1 позивачем поновлено вхідний контроль та прийнято поставлений товар по кількості та якості.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Частиною 1 ст. 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було усунуто недоліки комплектності товаросупровідних документів та надано декларацію про відповідність товару від 29.05.2025.

При цьому суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що відновлення вхідного контролю позивачем лише 10.06.2025 не може вважатись підставою для нарахування штрафних санкцій після надання всіх товаросупровідних документів.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що обґрунтованим та доведеним є прострочення відповідачем строків поставки товару в період з 02.05.2025 по 29.05.2025 (28 днів).

Суд відхиляє посилання позивача на те, що приймання продукції здійснено в межах допустимих термінів після надання Постачальником Декларації про відповідність, з огляду на положення Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю №П-6 та Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю № П-7, оскільки приймання товару протягом встановленого цими актами 20-денного строку не може бути підставою для нарахування Постачальнику штрафних санкцій після поставки ним товару а надання усіх товаросупровідних документів.

Відповідно до здійсненого судом розрахунку сума нарахованої відповідачу пені за період прострочення з 02.05.2025 по 29.05.2025 складає 200 760,00 грн.

Таким чином, позовні вимог про стягнення з відповідача 200 760,00 грн пені за порушення строків поставки товару є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. В задоволенні решти вимог про стягнення пені суд відмовляє у зв`язку з неправильним визначенням позивачем періоду прострочення виконання зобов`язання з поставки товару. Вимога про стягнення з відповідача 717 000,00 грн штрафу за прострочення поставки понад 30 днів не підлягає задоволенню з огляду на те, що прострочення відповідача склало менше 30 календарних днів.

Частиною 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Інші доводи і твердження сторін судом відхилено як такі, що не спростовують встановлених вище обставин та не впливають на результат вирішення даного спору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТ-МАСТЕР" (04086, м. Київ, вул. Петропавлівська, буд. 34-А; ідентифікаційний код 24100025) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 30019801) 200 760 (двісті тисяч сімсот шістдесят) грн 00 коп. пені за порушення строків поставки товару та 2 409 (дві тисячі чотириста дев`ять) грн 12 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 19.02.2026.

Суддя Т.М. Ващенко