ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"18" лютого 2026 р. Справа № 916/536/26
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши заяву Заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позову (вх. №2-297/26 від 17.02.2026)

по справі №916/536/26

за позовом Заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси (65026, м. Одеса, вул. Артура Савельєва, 6, ) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Біржова, 1, )

до відповідача - 1 Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пространство» (65026, м. Одеса, вул. Караванського Святослава, 22, );

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаван» (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 47, )

про стягнення 15 515 696,96 грн.,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2026 Заступник керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 555/26) до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пространство», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаван», в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів 15 515 696,96 грн. заборгованості, з яких: 12 142 882,80 грн. заборгованість зі сплати пайової участі замовників для створення і розвитку інфраструктури м. Одеси, 762 506,50 грн. 3 % річних, 2 610 307,66 грн. інфляційних витрат, а також витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що відповідачами, як замовниками будівництва, без достатньої правової підстави, збережено грошові кошти пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкта «Будівництво багатофункціонального житлово-громадського комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового призначення та об`єктами культурно-розважального центру за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Приморська, 47, кор. 4 (II черга будівництва), а відтак наявні підстави для стягнення зазначених коштів в порядку ст. 1212 ЦК України.

Одночасно із позовною заявою Заступник керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси подав заяву про забезпечення позову (вх. №2-297/26), згідно якої просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ «Лаван», як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у т.ч., інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать цьому товариству у межах суми позовних вимог на загальну суму 15 515 696,96 гривень;

- накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ТОВ «Лаван».

Щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, прокурор зазначає, що така необхідність у забезпеченні поданої позовної заяви зумовлена припущенням, що відповідно до предмета спору, невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Як зазначає прокурор, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Лаван», як юридична особа, станом на дату подання цієї заяви, не перебуває ні в процесі припинення, ані в процесі провадження у справі про банкрутство, санації, а здійснює: виробництво металевих дверей і вікон; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; рекламні агентства.

При цьому, вказує, що з відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень України вбачається, що господарськими судами в рамках розгляду справ № 916/3666/24 та № 916/3266/22 стягнуто з ТОВ «Лаван» грошові кошти на користь Одеської міської ради.

Між тим, прокурор зазначає, що накладення арешту як на кошти, так і на майно товариства, в даному випадку у межах заявлених позовних вимог, не матиме наслідком подвійного забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), і не суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. У випадку подання позову про стягнення грошових коштів, можливість відповідача в будь-який момент розпорядитися коштами є беззаперечною.

Щодо заходів зустрічного забезпечення, прокурор пропонує їх не застосовувати, оскільки вони не призведуть до спричинення товариству будь-яких матеріальних збитків чи матеріальної щкоди.

Розглянувши заяву Заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позову та дослідивши матеріали позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист (поновлення) порушених чи оспорюваних прав (інтересів) позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, у вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу.

Згідно зі статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі сталою практикою Верховного Суду законодавством покладено на заявника обов`язок обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Близька за змістом правова позиція визначена у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 916/143/24, від 04.10.2024 у справі № 913/289/24.

При цьому, у постанові від 04.12.2025 у справі №916/3385/25 Верховний Суд зазначив, що наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії з відповідним їх підтвердженням. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави заявлених позовних вимог та застосування відповідного їм заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вжиття заходів забезпечення позову передбачає доведення стороною обставин вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси вх. №2-297/26 від 17.02.2026, суд приходить до висновку, що прокурором не надано доказів, та не наведено фактичних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, в розумінні статей 76,77 ГПК України, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення, а також імовірність утруднення або унеможливлення виконання в майбутньому судового рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що сам по собі факт можливості відповідача розпоряджатися коштами та/або здійснити дії щодо відчуження наявного майна не є доказом ризику ухилення від виконання судового рішення за конкретно цим позовом з огляду на його підстави і предмет.

При цьому, господарський суд враховує, що невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати пайової участі ще потребує дослідження та встановлення під час розгляду справи, а тому не можна розглядати твердження прокурора, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення поданого позову.

Крім цього, суд зазнає, що прокурором не здійснено забезпечення надання доказів або інформації, яка б свідчила, що наразі відповідачем вчиняються дії, направлені на відчуження майна, перерахуванням коштів на інші рахунки, тощо.

Поряд із цим, посилання прокурора на наявність судових рішень у господарських справах № 916/3666/24 та № 916/3266/22, за якими з ТОВ «Лаван» на користь Одеської міської ради було стягнуто грошові кошти, суд оцінює критично, оскільки жодних доказів на підтвердження наявності непогашених боргів за вказаними судовими рішеннями по відкритих виконавчих провадженнях (за їх наявності) останнім до суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням критеріїв розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси.

Водночас зазначене не позбавляє останнього права звернутися до суду із відповідною заявою, надавши докази, що підтверджують необхідність вжиття заходів забезпечення позову

Керуючись ст. ст. 136-137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позову (вх. №2-297/26 від 17.02.2026) у справі №916/536/26 відмовити.

Ухвала набирає законної сили 18.02.2026 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Ю.І. Мостепаненко