УХВАЛА

12 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 906/702/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Кондратова І.Д., Губенко Н.М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Паламарчук Ольги Миколаївни

на рішення Господарського суду Житомирської області (Сікорської Н.А.)

від 23.09.2025 р.

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду (Павлюк І.Ю., Розізнана І.В., Крейбух О.Г.)

від 18.12.2025 р.

у справі № 906/702/25

за позовом: Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Паламарчук Ольги Миколаївни

про стягнення 45961,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Паламарчук Ольги Миколаївни (надалі - Відповідачка, Скаржниця) про стягнення коштів у розмірі 45961,74 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачкою умов типового індивідуального договору з поставки теплової енергії в частині своєчасної оплати наданих споживачу послуг.

3. Господарський суд Житомирської області рішенням від 23.09.2025 р., залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 р. у справі №906/702/25, позов задовольнив, стягнув з Відповідачки на користь Позивача 45961,74 грн. заборгованості з постачання теплової енергії та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

4. 07 січня 2026 р. Скаржниця звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій просить:

- скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 23.09.2025 р. та постанову Північно-західного апеляційного суду від 18.12.2025 р. у справі №906/702/25;

- постановити нове рішення про закриття провадження у справі з підстав неправильного визначення судами попередніх інстанцій суб`єктивного складу сторін.

5. Підставами касаційного оскарження Скаржниця зазначає пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

6. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду Скаржниця зазначила, що при розгляді справи судами не було враховано висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме:

- постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №904/10132/17;

- постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №216/181/16-ц.

7. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з наступного.

8. Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

9. Частиною першою статті 163 ГПК України встановлено, що ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

10. Частиною сьомою статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

11. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено в розмірі 3 028 грн.

12. Предметом позову в цій справі (№906/702/25) є вимога майнового характеру - стягнення грошових коштів у загальному розмірі 45961,74 грн.

13. Отже, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2025 рік - 302 800,00 грн (100 х 3028 грн).

14. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України підстав (постанова від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20).

15. При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьою статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

16. У тексті касаційної скарги Скаржниця не посилається на жодну з підстав, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

17. Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності, Верховний Суд не вправі самостійно тлумачити касаційну скаргу та визначити зі змісту доводів скаржника конкретну(і) підставу(и) з переліку пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

18. У цьому контексті Суд зауважує, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, яка реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує права на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

19. Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних, обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки інакше принцип правової визначеності буде порушено.

20. Верховний Суд дослідив та оцінив предмет і ціну позову, складність справи. Разом із тим, оскільки касаційна скарга не містить посилань на підпункти "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України з наведенням відповідного обґрунтування, Скаржниця не дотрималася умов допуску до касаційного оскарження.

21. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Відповідачки на рішення Господарського суду Житомирської області від 23.09.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі №906/702/25, оскільки вони не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Паламарчук Ольги Миколаївни на рішення Господарського суду Житомирської області від 23.09.2025 р. та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 р. у справі №906/702/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н.Губенко

І. Кондратова