ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"13" лютого 2026 р. м. Київ Справа № 911/301/26

Суддя господарського суду Київської області Рябцева О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Житло Буд» (08292, Київська обл., місто Буча(пн), вулиця Ярослава Мудрого, будинок 10/3, квартира 31, код 41655990) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтек Енерджі Групп» (08141, Київська обл., Бучанський р-н, село Святопетрівське, вул.Кооперативна, будинок 7, код 38973878) 141486,00 грн. заборгованості за договором підряду № 27/02-25 від 27.02.2025 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Електро Житло Буд» звернулось до господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтек Енерджі Групп» 141486,00 грн. за договором підряду № 27/02-25 від 27.02.2025 р.

За змістом статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, судом встановлено наступне.

Згідно з п. 2 ч. 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

В заяві про видачу судового наказу місцезнаходження боржника вказано як: Україна, Київська обл., Бучанський район, село Святопетрівське, вулиця Кооперативна, будинок 7, 08205. Однак як вбачається з відомостей, що містяться у ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтек Енерджі Групп» є: 08141, Київська обл., Бучанський р-н, село Святопетрівське, вул.Кооперативна, будинок 7, код 38973878.

Отже, заявником при поданні до суду заяви про видачу судового наказу зазначено неправильну повну адресу боржника.

Таким чином, заявником не дотримано вимог п. 2 ч. 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 4 ч. 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Заявником не дотримано вимог п. 4 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в заяві про видачу судового наказу не зазначено обставин, на яких ґрунтуються вимоги, зокрема не конкретизовано акти приймання виконаних робіт (з вказівкою їх номерів, дат, обсягів робіт та конкретних сум за кожним актом), за якими виникла заборгованість у розмірі 141486,00 грн., а також не вказано, ким саме від імені сторін такі акти були підписані, що унеможливлює перевірку безспірності вимог без звернення до додатків, тоді як заява повинна самостійно містити зазначення вказаних обставин.

Таким чином, заявником не дотримано вимог п. 4 ч. 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Заявником не дотримано вимог п. 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в заяві про видачу судового наказу не зазначено перелік актів приймання-виконаних робіт, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Керуючись ст. 148, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Електро Житло Буд» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтек Енерджі Групп» 141486,00 грн. заборгованості за договором підряду № 27/02-25 від 27.02.2025 р.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева