ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р. Справа №920/1479/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дашенка Івана Івановича

на рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025

у справі №920/1479/25 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Сумського обласного центру зайнятості

до Фізичної особи-підприємця Дашенка Івана Івановича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"

про стягнення 250 000, 00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції

Сумський обласний центр зайнятості (далі - Сумський ОЦЗ) звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Дашенка Івана Івановича 250 000,00 грн заборгованості (повернення коштів мікрогранту) на рахунок Акціонерного товариства "Ощадбанк" (отримувач: АТ "Ощадбанк", код отримувача 00032129, надавач платіжних послуг отримувача: АТ "Ощадбанк", рахунок отримувача: НОМЕР_1 ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ФОП Дашенко І.І. отримав мікрогрант за кошти Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в розмірі 250 000,00 грн. Проте позивачем виявлено ряд порушень умов отримання мікрогранту, а саме: ведення господарської діяльності за фактичною адресою не проводиться; ознак ведення господарської діяльності не виявлено; наявність обладнання встановити неможливо; відсутня інформація щодо працевлаштованих людей та сплати податків; факт цільового використання коштів встановити неможливо.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 04.11.2025 відкрито провадження у справі №920/1479/25. Крім того, цією ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк").

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі №920/1479/25 позов задоволено.

Стягнуто з ФОП Дашенка І.І. мікрогрант в сумі 250 000,00 грн на рахунок АТ "Ощадбанк" (отримувач: АТ "Ощадбанк", код отримувача 00032129, надавач платіжних послуг отримувача: АТ "Ощадбанк", рахунок отримувача: НОМЕР_1 ). Стягувач: Сумський ОЦЗ (майдан Незалежності, 3-1, м. Суми, 40000, ).

Стягнуто з ФОП Дашенка І.І. на користь Сумського ОЦЗ 3 000,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 250 000,00 грн заборгованості є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ФОП Дашенко І.В. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі №920/1479/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Так, скаржник не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає оскаржуване рішення незаконним і таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне:

- судом першої інстанції не враховано форс-мажорні обставини, що унеможливили виконання умов договору;

- позивач офіційно визнав наявність форс-мажору, але не повідомив про це суд;

- неможливість повідомити центр занятості у 3-денний строк;

- Центр зайнятості проводив перевірки за адресою, відмінною від фактичної;

- фактична комунікація позивача здійснювалась не з відповідачем, а через його дружину;

- суд першої інстанції не врахував практику Верховного Суду щодо форс-мажору;

- комунікація позивача була неналежною та суперечливою.

Крім того, до апеляційної скарги долучено ряд нових доказів, а саме: лист позивача від 17.11.2025 №06.2/1829 про результати розгляду заяви та переписку з представниками Сумського ОЦЗ.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 апеляційну скаргу ФОП Дашенка І.І. у справі №920/1479/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Дашенка І.І. на рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі №920/1479/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1479/25. Учасникам справи встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 10.01.2026.

05.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №920/1479/25.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

09.01.2026, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ФОП Дашенка І.І.

Так позивач зазначає, що ФОП Дашенко І.І. не попередив Сумський ОЦЗ про зміну місця провадження господарської діяльності. Таким чином позивач фактично позбавлений можливості здійснення моніторингу та контролю виконання умов договору. Як, стверджує апелянт настання форс-мажорних обставин мало місце 13.04.2025 за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 61, яка не є фактичним місцем провадження діяльності за грантовою програмою.

Також, позивач вказує, що про настання форс-мажорних обставин ФОП Дашенко І.І. а ні Державний центр зайнятості а ні Сумський обласний центр зайнятості не повідомляв. За розірванням договору мікрогранту ФОП Дашенко І.І. до Державного центру зайнятості не звертався. Натомість, апелянт повідомив Сумський ОЦЗ листом від 10.11.2025 про настання форс-мажорних обставин, тобто після спливу більш ніж сім місяців з моменту їх настання та фактично після пред`явлення позивачем позовних вимог.

На переконання позивача, апелянт не надав суду жодних доказів які б могли підтвердити настання форс-мажорних обставин.

Узагальнені доводи, заперечення та пояснення учасників справи

09.01.2026, через систему "Електронний суд", відповідачем подано відповідь на відзив позивача на апеляційну скаргу, в якій надає письмові пояснення по суті спору.

Слід зазначити, що нормами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не передбачено подання такої процесуальної заяви, однак, колегія суддів враховує те, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Крім того, до відповіді на відзив долучено ряд нових доказів, а саме: наказ про прийняття на роботу від 23.06.2023 №1, повідомлення про прийняття на роботу, квитанції про сплату податків.

Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

Щодо наданих відповідачем до суду апеляційної інстанції, разом з апеляційною скаргою та відповіді на відзив, доказів: листа позивача від 17.11.2025 №06.2/1829 про результати розгляду заяви, переписки з представниками Сумського ОЦЗ, наказу про прийняття на роботу від 23.06.2023 №1, повідомлення про прийняття на роботу, квитанцій про сплату податків, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У силу статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, з метою забезпечення своєчасного розгляду справ і правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, чинним ГПК України встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, визначено стадії судового процесу, запроваджено розумні обмеження, у тому числі щодо подання доказів.

Так, з аналізу наведених вище норм слідує, що суд апеляційної інстанції може прийняти до розгляду докази, які не були подані стороною до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках за умови, якщо учасник справи доведе, що з об`єктивних, незалежних від нього причин не мав можливості подати їх до суду першої інстанції.

Разом із тим, відповідач не надав доказів неможливості подання вищенаведених доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За наведених обставин, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотань відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, оскільки на підставі частини 3 статті 269 ГПК України останній, не надав суду апеляційної інстанції доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25.09.2022 ФОП Дашенко І.І. звернувся через Єдиний державний вебпортал електронних послуг "Дія" з заявою №527РІО щодо отримання мікрогранту на розвиток власної справи на умовах Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 №738 (далі - Порядок №738)

За бізнес-планом ФОП Дашенка І.І. сума запиту на мікрогрант склала 250 000,00 грн для ведення бізнесу у сфері виготовлення меблів.

14.10.2022 наказом Державного центру зайнятості №112 наданий мікрогрант ФОП Дашенко І.І., на умовах Порядку №738.

Додатком №2 до наказу Державного центру зайнятості від 14.10.2022 №112 визначено список заявників, які отримали позитивне рішення комісії Державного центру зайнятості та набрали найбільшу сукупну кількість балів, у межах наявної граничної суми мікрогрантів, визначеної Міністерством економіки України, у період з 19.09.2022 до 02.10.2022. Серед заявників, яким схвалений грант, заява відповідача №527РІО за порядковим номером 163 підсумковий скоринговий бал 122 з сумою виплати гранту 250 000,00 грн (Сумська область)

20.10.2022 ФОП Дашенком І.І. подана заява про приєднання до договору про надання мікрогранту.

Форма договору про надання мікрогранту затверджена наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 №1969.

Цей договір є договором приєднання, в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), і може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання АТ "Ощадбанк" заяви про приєднання до умов цього договору, який укладається між Державним центром зайнятості (далі - ДЦЗ), з однієї сторони та суб`єктом господарювання - отримувачем, з іншої сторони, щодо якого ДЦЗ прийняв рішення про надання мікрогранту та який приєднався до умов цього договору.

Положеннями заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту встановлено, що укладання договору, внаслідок приєднання ФОП Дашенка І.І. до його умов, передбачає надання мікрогранту сумою 250 000,00 грн, що перераховується на рахунок ФОП Дашенка І.І. № НОМЕР_2 в АТ "Ощадбанк".

30.12.2022 на спеціальний рахунок ФОП Дашенка І.І. у АТ "Ощадбанк" зараховані кошти мікрогранту сумою 250 000,00 грн.

Пунктом 3 розділу IV договору передбачено, що отримувач реалізує бізнес-план протягом строку, визначеного в ньому.

Відповідно до змісту наданого ФОП Дашенком І.І. бізнес-плану, останній підлягав реалізації протягом 36 місяців з дня зарахування коштів мікрогранту на рахунок.

Отже, строк реалізації проекту за договором про надання мікрогранту ФОП Дашенку І.І. до 30.12.2025 (+ 3 роки з дня зарахування коштів мікрогранту на рахунок).

Використання коштів мікрогранту здійснюється за цільовим призначенням, яке обумовлене умовами його надання, визначається бізнес-планом та повинно відповідати цілям, визначеним у бізнес-плані, відповідно до пункту 3 розділу V цього договору (пункт 1 розділу IV договору).

Отримувач використовує кошти мікрогранту за цільовим призначенням протягом шести місяців з дати його отримання (зарахування на рахунок отримувача) (пункт 2 розділу IV договору).

Для використання коштів мікрогранту та оплати ними витрат отримувача, що відповідають цільовому призначенню мікрогранту, визначеному у бізнес-плані, відповідно до пункту 3 розділу цього договору та передбаченому бізнес-планом, отримувач подає до Уповноваженого банку рахунок-фактуру (рахунок, квитанція, накладна тощо) та договір, укладений між отримувачем і постачальником (продавцем) обладнання, сировини та матеріалів тощо.

На підставі документів, зазначених в абзаці 1 цього пункту, Уповноважений банк забезпечує проведення операції з оплати витрат, які відповідають цільовому призначенню мікрогранту та бізнес-плану (пункт 4 розділу IV договору).

Для використання коштів мікрогранту та оплати цими коштами витрат грантоотримувача, що відповідають цільовому призначенню мікрогранту за бізнес-планом, отримувач подає до АТ "Ощадбанк" рахунок-фактуру (рахунок, квитанція, накладна тощо) та договір, укладений між отримувачем і постачальником (продавцем) обладнання, сировини та матеріалів тощо.

На підставі цих документів, АТ "Ощадбанк" забезпечує проведення операції з оплати витрат, які відповідають цільовому призначенню мікрогранту та бізнес-плану, згідно з пунктом 4 розділу IV договору.

Тобто грантоотримувач обмежений у використанні мікрогранту: гроші не можуть бути виведенні у готівку; покриваються лише витрати грантоотримувача на цілі, згідно з бізнес-планом шляхом безготівкового перерахування банком грошей безпосередньо контрагентам.

Державний центр зайнятості через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості здійснює моніторинг та контроль за виконанням умов договору мікрогранту, зокрема шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача, протягом трьох років з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку або до повного виконання обов`язкової умови договору мікрогранту, визначеної абзацом 3 пункту 20 Порядку №738.

Сумською філією Сумського ОЦЗ 01.09.2025 проведено перевірку дотримання умов договору мікрогранту ФОП Дашенком І.І. в ході якої виявлено такі порушення: ведення господарської діяльності за фактичною адресою не проводиться, ознак ведення господарської діяльності не виявлено, наявність обладнання встановити неможливо, відсутня інформація щодо працевлаштованих людей та сплати податків, факт цільового використання коштів встановити неможливо. За результатами проведеної перевірки складено акт №27(3).

Обов`язковою умовою договору мікрогранту є створення отримувачем, протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку, робочих місць залежно від розміру мікрогранту - 2, при сумі 250 000,00 грн - та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту.

ФОП Дашенко І.І., в порушення абзацу 3 пункту 20 Порядку №738, не створив протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку, робочих місць залежно від розміру мікрогранту. За допомогою у підборі персоналу до центру зайнятості не зверталвся.

Згідно з абзацом 8 пункту 20 Порядку №738, у разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, зокрема, нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців, з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб, згідно з умовами цього Порядку, сума мікрогранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.

Рішення про повернення мікрогранту приймаються регіональними центрами зайнятості.

Відповідно до пункту 21 Порядку №738, у разі неможливості підтвердження цільового використання мікрогранту або встановлення факту його нецільового використання за результатами моніторингу, отримувач зобов`язаний протягом одного місяця повернути суму мікрогранту (в обсязі, що не підтверджений як такий, що використаний за цільовим призначенням) на спеціальний рахунок в уповноваженому банку для подальшого перерахування цих коштів на рахунок, з якого здійснювалося їхнє початкове надання.

Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 5 Порядку №738 меблі, обладнання та транспортні засоби, придбані за рахунок мікрогранту, не підлягають відчуженню протягом трирічного строку реалізації бізнес-плану. У разі виявлення під час моніторингу відсутності зазначених активів, отримувач зобов`язаний повернути вартість таких товарів, придбаних за рахунок коштів мікрогрант.

16.09.2025 Сумським ОЦЗ наказом №208 ухвалено рішення про повернення коштів мікрогранту, виплачених ФОП Дашенку І.І.

Сума мікрогранту 250 000,00 грн вважається заборгованістю ФОП Дашенка І.І., яка підлягає поверненню у повному обсязі на рахунок АТ "Ощадбанк". Спеціальний рахунок, відкритий в уповноваженому банку для повернення коштів мікрогранту.

19.09.2025 позивачем на адресу реєстрації відповідача надіслано претензію від 19.09.2025 №06.1/1502 про повернення повної суми мікрогранту, відповідно до якої позивач вказує про те, що сума мікрогранту 250 000,00 грн вважається заборгованістю відповідача, яка підлягає поверненню у повному обсязі на рахунок AT "Ощадбанк". Відповідь на претензію позивачу не надходила, грошові кошти не повернуто.

Таким чином, неповернуті відповідачем кошти мікрогранту у сумі 250 000,00 грн, відповідно до положень Порядку №738, вважаються заборгованістю та стягуються з нього в судовому порядку, що й стало підставою для звернення Сумського ОЦЗ до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив.

Так, у заперечення позовних вимог відповідач посилається на те, що приміщення, в якому він здійснював господарську діяльність, за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 61, було пошкоджено 13.04.2025 під час ракетного обстрілу м. Суми. Зазначені обставини є форс-мажорними та такими, що унеможливили виконання умов договору.

При цьому, відповідач визнає факт отримання мікрогранту у розмірі 250 000,00 грн.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд правомірно відхилив доводи відповідача щодо наявності форс-мажорних обставин при виконанні умов договору з огляду на таке.

Відповідач самостійно, при поданні заяви №527РІО на отримання гранту, зазначив фактичне місце провадження діяльності: м. Суми, вул. Робітнича, 57. Саме за цією адресою позивач здійснював перевірку відповідача 01.09.2025.

При цьому, відповідно до підпункту 4 пункту 2 розділу VI форми договору про надання мікрогранту, з метою здійснення моніторингу та контролю виконання умов цього договору отримувач гранту зобов`язується надавати ДЦЗ (відповідному регіональному, міському, районному, міськрайонному центру зайнятості або відповідній філії регіональних центрів зайнятості, центральним та/або місцевим органам влади (у разі їх залучення)), доступ до місця провадження господарської діяльності отримувача, а також необхідну інформацію та документи, зокрема стосовно сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та створення робочих місць, протягом трьох років з дня укладення договору або до повного виконання обов`язкової умови договору, визначеної абзацом 3 пункту 20 Порядку.

Водночас, відповідач не надав доказів повідомлення позивача про офіційну зміну фактичного місця провадження господарської діяльності, з метою здійснення позивачем відповідного контролю за використанням мікрогранту.

Правовідносини між сторонами врегульовані Законом України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" та Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 №738.

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" визначено, що державна підтримка надається суб`єктам малого і середнього підприємництва, які відповідають критеріям, встановленим частиною 3 статті 55 Господарського кодексу України. Державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Програми державної підтримки розробляються та впроваджуються спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва з залученням інших центральних органів виконавчої влади та громадських організацій, що представляють інтереси суб`єктів малого і середнього підприємництва. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" надання фінансової державної підтримки здійснюється спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва, іншими органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, Українським фондом підтримки підприємництва та іншими загальнодержавними фондами, регіональними та місцевими фондами підтримки підприємництва. Фінансова державна підтримка надається за рахунок державного та місцевих бюджетів.

Основними видами фінансової державної підтримки є: 1) часткова компенсація відсоткових ставок за кредитами, що надаються на реалізацію проектів суб`єктів малого і середнього підприємництва; 2) часткова компенсація лізингових, факторингових платежів та платежів за користування гарантіями; 3) надання гарантії та поруки за кредитами суб`єктів малого і середнього підприємництва; 4) надання кредитів, у тому числі мікрокредитів, для започаткування і ведення власної справи; 5) надання позик на придбання і впровадження нових технологій; 6) компенсація видатків на розвиток кооперації між суб`єктами малого і середнього підприємництва та великими підприємствами; 7) фінансова підтримка впровадження енергозберігаючих та екологічно чистих технологій; 8) інші види не забороненої законодавством фінансової державної підтримки.

Порядок використання коштів державного бюджету для фінансової державної підтримки суб`єктів малого і середнього підприємництва затверджується, відповідно до вимог бюджетного законодавства.

Пунктом 1 Порядку встановлено, що метою надання безповоротної державної допомоги у формі мікрогрантів є сприяння зайнятості населення, створення або розвиток власного бізнесу. Джерелами фінансування надання мікрогрантів отримувачам є кошти: Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд); державного бюджету, у тому числі кошти, що надходять на рахунок Мінекономіки "Фонд підтримки малого та середнього бізнесу", відкритий у Національному банку, на який зараховуються добровільні внески (благодійні пожертви) від фізичних та юридичних осіб приватного права та/або публічного права в національній та іноземній валюті.

Надання передбачених цим Порядком мікрогрантів може здійснюватися разом з державною підтримкою, яка може надаватися відповідно до законодавства місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, військовими адміністраціями на підставі регіональних та місцевих програм розвитку малого і середнього підприємництва за рахунок коштів місцевих бюджетів. З метою спільного надання державної підтримки, передбаченої цим Порядком і регіональними та місцевими програмами розвитку малого і середнього підприємництва, Державний центр зайнятості укладає договори про співробітництво з відповідними місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, військовими адміністраціями, в яких визначаються основні умови виконання зазначених регіональних та місцевих програм.

Головним розпорядником бюджетних коштів є Мінекономіки. Розпорядником коштів Фонду є Державний центр зайнятості.

Розмір мікрогранту, який надається одному отримувачу, визначається відповідно до його запиту, але не менше 50 000,00 грн та не перевищує: 75 000,00 грн включно, у разі зобов`язання отримувача зареєструватися фізичною особою-підприємцем; 150 000,00 грн включно, у разі зобов`язання отримувача створити одне робоче місце після отримання мікрогранту та прийняття на нього працівника на умовах, визначених цим Порядком; 250 000,00 грн включно, у разі зобов`язання отримувача створити не менше двох робочих місць після отримання мікрогранту та прийняття на них працівників на умовах, визначених цим Порядком (пункт 4 Порядку).

Надання мікрогрантів за рахунок джерел, передбачених абзацом 7 пункту 1 цього Порядку, здійснюється Мінекономіки через АТ "Ощадбанк" (уповноважений банк) на підставі рішень Державного центру зайнятості, включених до подання про надання мікрогрантів (далі - подання), відповідно до договору про взаємодію між Мінекономіки, уповноваженим банком та Державним центром зайнятості (далі - договір про взаємодію 1) (пункт 6 Порядку).

Пунктом 17 Порядку передбачено, що рішення про надання мікрогранту приймається Державним центром зайнятості протягом 15 робочих днів з дня кінцевого строку подання заяв на основі інформації уповноваженого банку, яка включає результати перевірки ділової репутації отримувача та відомостей, зазначених у заяві, а також оцінку співбесіди з отримувачем, проведеної регіональними центрами зайнятості, та документальне підтвердження отримувачем відсутності даних щодо наявності судових справ, відкритих виконавчих проваджень, арешту/конфіскації майна (активів), у разі отримання таких даних з автоматизованих систем та відсутності податкового боргу станом на 1 число місяця, в якому подається заява. Порядок обміну та передачі документів між уповноваженим банком та Державним центром зайнятості визначається договором про взаємодію.

Відповідно до пункту 20 Порядку для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту у відділенні уповноваженого банку шляхом підписання заяви про приєднання. Обов`язковою умовою договору мікрогранту, крім надання мікрогранту отримувачам, визначеним абзацом 2 пункту 4 цього Порядку, є створення протягом шести місяців, з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку, робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 цього Порядку, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту. У разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, зокрема нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців, з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб, згідно з умовами цього Порядку, сума мікрогранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.

За змістом пункту 21 Порядку Державний центр зайнятості через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості здійснює моніторинг та контроль за виконанням умов договору мікрогранту, зокрема шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача, протягом трьох років з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку або до повного виконання обов`язкової умови договору мікрогранту, визначеної абзацом 3 пункту 20 цього Порядку.

Для здійснення моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту отримувачем центр зайнятості може залучати відповідні центральні та/або місцеві органи влади.

Рішення про повернення мікрогранту приймаються регіональними центрами зайнятості.

Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього, відповідно до вимог законодавства.

У разі несвоєчасного та/або неповного виконання пункту 20 цього Порядку і цього пункту сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що сам по собі факт неотримання відповідачем кореспонденції (вимоги та претензії), яку позивач надіслав на адресу відповідача, не може вважатися причиною ненастання строку виконання зобов`язання, оскільки відповідачем не доведено, що неотримання вимоги викликане об`єктивними причинами, а не суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, з урахуванням положень статті 530 ЦК України, пункту 8 розділу IV, підпункту 6 пункту 2 розділу VI та пункту 7 розділу VII договору та пункту 20 Порядку, строк виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення коштів мікрогранту на момент розгляду справи настав.

Разом із тим, відповідач свого обов`язку з повернення мікрогранту не виконав.

Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони при виконанні договорів повинні діяти добросовісно і справедливо по відношенню до іншої сторони договору, повинні фактично виконувати умови договору, а не ухилятись від виконання обов`язків з формальних причин.

За приписами статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктом 21 Порядку, у разі несвоєчасного та/або неповного виконання пункту 20 цього Порядку і цього пункту сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку.

Аналогічні за змістом положення наведені в пункті 8 розділу VII договору.

Відповідач викладених у позові обставин не спростував, не надав доказів повернення ним отриманих коштів мікрогранту.

З огляду на що суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 250 000,00 грн заборгованості є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі №920/1479/25 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ФОП Дашенка І.І. задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ФОП Дашенка І.І.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дашенка Івана Івановича на рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі №920/1479/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі №920/1479/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Дашенка І.І.

4. Матеріали справи №920/1479/25 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран