ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"12" січня 2026 р. Справа№ 910/16249/19 (757/56287/17-ц)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Демидової А.М.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Замай А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Мельник Н.Ю.

від третьої особи: не з`явився

від приватного виконавця: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 та вжитих на її підставі заходів забезпечення виконання судового рішення у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

в межах розгляду подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченко Владислава Геннадійовича про обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи ОСОБА_1

у справі №910/16249/19 (757/56287/17-ц)

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Фортуна-Банк»

про стягнення заборгованості

в межах справи №910/16249/19

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Рух справи

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 910/16249/19 (757/56287/17-ц) позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 670 750 дол. США 00 центів, 56 343 дол. США 00 центів, 8 420,00 грн судових витрат по сплаті судового збору.

23.12.2021 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 910/16249/19 (757/56287/17-ц) видано наказ.

12.03.2024 до Господарського суду міста Києва від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченко Владислава Геннадійовича надійшло подання про обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2024 у справі №910/16249/19 (757/56287/17-ц) відмовлено у задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченко В.Г. про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до моменту фактичного виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/16249/19 (757/56287/17-ц).

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Татарченко Владислав Геннадійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить, зокрема, поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 15.03.2024 у справі № 910/16249/19 (757/56287/17-ц); скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.03.2024 у справі №910/16249/19 (757/56287/17-ц) та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка Владислава Геннадійовича про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 у справі №910/16249/19 (757/56287/17-ц) апеляційну скаргу скасовано та прийнято нове судове рішення, яким:

- задоволено подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка Владислава Геннадійовича про обмеження у праві виїзду за межі України;

- тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , до повного виконання зобов?язань, покладених на нього у відповідності до рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі №910/16249/19 (757/56287/17-ц), без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Короткий зміст заяви та узагальнення її доводів

18.11.2025 (зареєстровано 19.11.2025) ОСОБА_1 подав заяву про скасування заходів забезпечення позову, в якій просить цю постанову апеляційного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву у зв`язку із зміною обставин, та скасувати заходи у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вжиті постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 у справі №910/16249/19 (757/56287/17-ц) щодо громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заявник посилається на зміну обставин, що стали підставою для вжиття заходів виконання рішення суду, а саме вчинення ним активних дій, спрямованих на погашення боргу шляхом подання боржником заяв про звернення стягнення на його доходи; необхідності здійснення ним ділових поїздок та поїздок з метою виконання батьківських обов`язків.

Також заявник повідомляв, що не може запропонувати інші фінансові джерела для погашення боргу за судовим рішенням, окрім заробітної плати в мінімальному розмірі, через те, що у нього відсутні майнові активи (нерухоме/рухоме майно, кошти на рахунках, тощо). Крім того, повідомив, що ОСОБА_1 визнаний банкрутом у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії відповідно до наказу Суду з питань бізнесу та власності Англії та Уельсу від 29.09.2021 провадження №BR-2020-000543, BR-2021-000024.

05.12.2025 заявник подав заяву, в якій просить те саме, що і в попередній заяві, а також додатково повідомляє суд про зміну обставин, а саме на те, що на нього накладено стягнення на заробітну плату та що він наразі знаходиться на пробації, і повинен регулярно з`являтися до правоохоронних органів під загрозою кримінального покарання. За таких обставин виключена можливість його неповернення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 подала письмові заперечення на заяву, в якій просить заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на те, що, на її думку, ця заява не може розглядатись в апеляційному порядку, оскільки вона не містить жодних законних підстав для перегляду та скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 10 липня 2024 року у справі №910/16249/19 (757/56287/17-ц). ОСОБА_2 зазначає, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України є судовим заходом забезпечення виконання рішення (ст. 337 ГПК України). Судовий захід забезпечення виконання рішення не є тотожним заходам забезпечення позову, що підтверджується наступним. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 910/16249/19 (757/56287/17-ц) відповідачем до цього часу не виконано, а тому відсутні будь-які підстави для скасування заходів забезпечення виконання рішення відносно відповідача ОСОБА_1 .

Інші учасники справи не скористались своїм правом та не надали суду письмових заперечень на заяву, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає її перегляду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви

Склад колегії суддів, за розглядом цієї заяви, неодноразово змінювався.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025, заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Буравльов С.І., Алданова С.О.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2025, у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І., який входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/16249/19 (757/56287/17-ц).

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі №910/16249/19 (757/56287/17-ц) прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді Алданова С.О., Демидова А.М. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 12.01.2026.

12.01.2026 оголошено скорочений текст ухвали суду апеляційної інстанції.

26.01.2026 матеріали справи №910/16249/19(757/56287/17-ц) передано судді Північного апеляційного господарського суду Пантелієнку В.О. для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2025 у справі №910/16249/19(757/56287/17-ц), яку призначено на 26.01.2026.

18.02.2026 матеріали справи №910/16249/19 (757/56287/19-ц) повернуто колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Буравльов С.І., Алданова С.О.

Явка представників сторін

Представник заявника в судовому засіданні 12.01.2026 підтримав вимоги своєї заяви та просив її задовольнити.

В судове засідання 12.01.2026 представники інших учасників справи не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, зокрема надіслано учасникам справи в електронний кабінет та засобами поштового зв?язку, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до системи «Електронний суд» та відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення/поверненнями.

Додатково, суд апеляційної інстанції виклав оголошення про розгляд справи 12.01.2026 на сайті «Судова влада».

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників учасників справи, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України визначено, що однієї із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду, а згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Наведені приписи Конституції України були предметом офіційного тлумачення Конституційним Судом України, який у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 р. вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

В п.37. Рішення по справі "Деркач та Палек проти України" (заяви NN 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004 року, остаточне з 06.06.2005 року, Європейський Суд зазначив:

"37. Суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (див. "Бурдов проти Росії", заява N 589498/00, п. 34)."

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок. За певних обставин така затримка може бути виправданою, але вона не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі №910/16249/19 (757/56287/17-ц) позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 670 750 дол. США 00 центів, 56 343 дол. США 00 центів, 8 420,00 грн судових витрат по сплаті судового збору.

23.12.2021 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 910/16249/19 (757/56287/17-ц) видано наказ.

12.03.2024 до Господарського суду міста Києва від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченко Владислава Геннадійовича надійшло подання про обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи ОСОБА_1 .

За наслідками розгляду вищевказаного подання, постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка Владислава Геннадійовича про обмеження у праві виїзду за межі України. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , до повного виконання зобов`язань, покладених на нього у відповідності до рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі № 910/16249/19 (757/56287/17-ц), без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до Господарського суду міста Києва із заявами про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2025, залишеною без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2025 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Одночасно ОСОБА_1 також було подано заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України і до Північного апеляційного господарського суду, що є предметом розгляду колегією суддів.

Утім наведені в цій заяві аргументи не можуть бути підставою для скасування вжитих постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 заходів із забезпечення виконання судового рішення виходячи із наступного.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

За змістом частин 1, 2 статті 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

За змістом статті 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

На переконання колегії суддів застосування заходу із забезпечення виконання судового рішення є засобом, спрямованим на запобігання порушення майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи шляхом спонукання боржника до належного (в повному обсязі) виконання остаточного судового рішення.

Враховуючи те, що цей захід забезпечення застосовується як процесуальний механізм впливу на боржника з метою фактичного задоволення законних вимог позивача (виконання судового рішення), колегія суддів акцентує увагу на тому, що суд не повинен скасовувати вжиті заходи до повного виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення, або наявність застосованих заходів забезпечення перешкоджає належному виконанню судового рішення.

У вирішення питання скасування заходів забезпечення виконання судового рішення слід розмежовувати як окремі юридичні факти "скасування заходів забезпечення" господарським судом, який їх встановив, у зв`язку з тим, що такі заходи вичерпали свою дію чи потреба у їх збереженні відпала, а також "скасування ухвали суду про вжиття заходів забезпечення" судом вищої інстанції з підстав її невідповідності нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Звернення заявника із заявою про скасування відповідного заходу забезпечення не обмежена можливістю поданням лише однієї заяви, позаяк норми процесуального закону визначають, що при появі нових обставин, якими обґрунтовується необхідність скасування забезпечення, такі заяви можуть бути подані повторно.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово звертався до Господарського суду міста Києва із заявами про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Так, зокрема, у заяві від 10.01.2025 заявник обґрунтовує підстави для скасування заходу забезпечення обставинами виконання ОСОБА_1 усіх вимог приватного виконавця (боржник надав письмові пояснення, декларацію про доходи та майно); перебування дітей боржника поза межами території України та необхідності виконання ним батьківських обов`язків; перебування на розгляді у Суді з питань бізнесу та власності Англії та Уельсу справи з пред`явленими до боржника вимогами майнового характеру та необхідності прийняття участі боржником в її розгляді; відсутності у боржника наміру вибути за межі України з метою уникнення невиконання судового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2025, залишеною без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

18.07.2025 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 вдруге було подано заяву про скасування заходів забезпечення. На обґрунтування цієї заяви заявник вказував на зміні обставин, що стали підставою для вжиття заходів виконання рішення суду, а саме вжиття ним добровільних заходів з часткового погашення боргу за рішенням суду. А також вказував на необхідності виконання батьківських обов`язків шляхом відвідування його дітей, які перебувають за межами України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2025 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Заява про скасування заходів забезпечення, що була подано через підсистему «Електронний суд» 19.11.2025 і перебуває на розгляді колегії суддів, обґрунтована посиланням на обставини вчинення боржником активних дій, спрямованих на погашення боргу шляхом подання ним заяв про звернення стягнення на його доходи; необхідність здійснення ним ділових поїздок та поїздок з метою виконання батьківських обов`язків. Також заявник повідомляв, що не може запропонувати інші фінансові джерела для погашення боргу за судовим рішенням, окрім заробітної плати в мінімальному розмірі, через те, що у нього відсутні майнові активи (нерухоме/рухоме майно, кошти на рахунках, тощо). Крім того, повідомив, що ОСОБА_1 визнаний банкрутом у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії відповідно до наказу Суду з питань бізнесу та власності Англії та Уельсу від 29.09.2021 провадження №BR-2020-000543, BR-2021-000024.

Також 05.12.2025 від ОСОБА_1 надійшла нова заява, яка є фактичним доповненням попередньо поданої заяви від 19.11.2025. В ній боржником було викладено нові обставини, які на його думку можуть бути підставою для скасування заходів забезпечення. А саме доводи обґрунтовано посиланням на необхідність здійснення поїздок за кордон для просування спільних бізнес-проєктів, обговорення перспектив майбутньої співпраці, підготовкою та запуском енергетичного інвестиційного проєкту у 2026 році у відповідності до звернення міського Голови Володимира Москаленка від імені Коростенської міської територіальної громади; відвідування неповнолітніх дітей за кордоном. Боржник наголошував, що можливість ОСОБА_1 вільно пересуватись та виїжджати за кордон з метою проведення ділових переговорів є критично важливим для підприємств, в яких він є членом наглядової ради.

Новою обставиною заявником також визначено те, що боржник наразі знаходиться на пробації, і повинен регулярно з`являтися до правоохоронних органів під загрозою кримінального покарання. У цьому зв`язку вважає, що обставина його неповернення є виключена.

Колегія суддів, проаналізувавши доводи заяв ОСОБА_1 в контексті змісту раніше поданих заяв про скасування заходів забезпечення, встановила, що наведені заявником аргументи в частині обставин вчинення ним дій із часткового зменшення боргу за судовим рішенням та необхідності виконання батьківських обов`язків не є новими та були предметом оцінки згідно наведених вище актів судових інстанції.

Щодо інших доводів і аргументів суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на те, що за змістом ст. 338 Господарського процесуального кодексу України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

В статті 337 ГПК України (Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України) не передбачено можливості подання заяви про скасування заходів забезпечення виконання судового рішення до суду апеляційної інстанції. Тобто інший порядок, аніж той, що унормовано в статті 338 ГПК України, не передбачено.

Отже, зважаючи на те, що у даному випадку апеляційний господарський суд не розглядав справу як суд першої інстанції в розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України, розгляд подання державного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України здійснювався Господарським судом міста Києва, а тому відповідна заява (із заявою-доповненням) про скасування вжитих судом заходів забезпечення підлягає вирішенню саме судом першої інстанції, судове рішення якого може бути переглянуто апеляційною інстанцією.

При цьому вжиття апеляційним господарським судом заходів забезпечення виконання судового рішення згідно постанови від 10.07.2024, що ухвалена за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання приватного виконавця, жодним чином не змінює норму процесуального закону про підсудність вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень (Розділ V ГПК України).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяв ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення виконання судового рішення у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Щодо заявленої заявником вимог про скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2024

Як вже зазначалось вище оскаржуваною постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 було застосовано захід у вигляді тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України з метою забезпечення належного виконання судового рішення. Зазначений захід має процесуальний, тимчасовий характер та є похідним від обставин, які обумовили необхідність його застосування.

Заявник, звертаючись до суду апеляційної інстанції із заявою, що перебуває на розгляді колегії суддів, в прохальній її частині вимагає скасувати постанову суду про скасування заходів у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованих зазначеною постановою, що тягне за собою скасування цих заходів.

Разом з тим постанова суду не є самостійним предметом оскарження, а має процесуальний характер та спрямована виключно на реалізацію заходу тимчасового обмеження.

Заходи тимчасового обмеження після їх встановлення відповідним судовим рішенням діють у часі. Отже, якщо у цей період обставини змінились таким чином, що підстави для продовження запровадження заходів тимчасового обмеження припинили своє існування (наприклад добровільне виконання судового рішення та інше), то у такому разі підлягають розгляду підлягають саме вимоги про подальше припинення дії тимчасових обмежень, а не скасування судового рішення, як процесуального документа, яким ці заходи були встановлені.

За таких обставин вимога про скасування постанови суду не підлягає розгляду як самостійна, а може оцінюватися судом виключно у зв`язку з вирішенням питання про наявність або відсутність підстав для подальшого застосування заходу тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в порядку норм процесуального закону.

Резюмуючи колегія констатує, що підстав для задоволення заяви про скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 не вбачається.

У своїй заяві заявник об`єднав як єдину вимогу щодо скасування постанови та прийняття нового рішення про скасування тимчасового обмеження. Отже, така єдина вимога задоволенню не підлягає з підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 145, 234, 337, 338 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2024 у справі №910/16249/19 (757/56287/17-ц), якою тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_1 та скасування цих заходів у зв`язку зі зміною обставин залишити без задоволення.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали складено та підписано, - 18.02.2026.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді А.М. Демидова

С.О. Алданова