ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
"05" лютого 2026 р. Справа №926/2853-б/24(926/2487/25)
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді МАТУЩАКА О.І.
суддів СКРИПЧУК О.С.
за участю секретаря судового засідання - ТЕЛИНЬКО Я.П.
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю К.С. Вей Транс (вх.ЗАГС №01-05/232/26 від 26.01.2026)
про розподіл судових витрат
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю К.С. Вей Транс (вх. ЗАГС №01-05/3106/25 від 22.10.2025)
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.09.2025 (суддя В.В. Дутка)
у справі №926/2853-б/24(926/2487/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Роско Груп, м.Чернівці
до Товариства з обмеженою відповідальністю К.С Вей Транс, м.Одеса
про стягнення заборгованості в сумі 75 525,00 грн
в межах справи №926/2487/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс, м. Київ
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Роско Груп, м. Чернівці
Західний апеляційний господарський суд 22.01.2026 ухвалив постанову по справі №926/2853-б/24(926/2487/25), якою задовольнив апеляційну скаргу ТОВ К.С. Вей Транс. Скасував рішення суду від 25.09.2025 у цій справі та прийняв нове про відмову у задоволенні позову.
26.01.2026 в системі Електронний суд представник апелянта адвокат Сиротко М.В. сформував заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача витрати щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542 грн і витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16 000 грн.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник заявника долучає копії таких документів:
- договору №0610 від 06.10.2025 про надання правничої допомоги;
- додаткової угоди №2 від 21.01.2026 щодо узгодження додаткових правничих витрат до договору;
- акту виконаних робіт від 22.01.2026 до договору про надання правничої допомоги №0610 від 06.10.2025.
Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
З огляду на зазначене, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 призначив судове засідання у справі №926/2853-б/24(926/2487/25) на 05.02.2026 о 12 год 45 хв без повідомлення учасників справи.
Розглянувши подану заяву, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Представник ТОВ «К.С Вей Транс» адвокат Сиротко Михайло Володимирович в апеляційній скарзі заявив клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ним подано орієнтовний розрахунок витрат, які відповідач понесе у зв`язку з розглядом справи в Західному апеляційному господарському суді, а також докази на підтвердження їх оплати в сумі 12 000 грн.
В порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, представник відповідача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подав заяву про ухвалення додаткового рішення.
У поданій заяві скаржник просить стягнути просить стягнути 4 542 грн витрат зі сплати судового збору, а також 16 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі - гонорар успіху у розмірі 4 000 грн, який визначений додатковими угодами до до договору про надання правничої допомоги №0610 від 06.10.2025.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (надалі - Закон), згідно зі ст. 26 якого адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Пунктами 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.10.2025 між ТОВ К.С. Вей Транс та адвокатом Сиротком М.В. укладено договір №0610 про надання правничої допомоги .
Відповідно до п. 1.1. вказаного договору адвокат зобов`язується надати професійну правничу (правову) допомогу на умовах і в порядку, що визначені цим договором.
Пунктом 3.1. визначено, що сторони домовилися, що гонорар буде визначений додатковими угодами до цього договору.
У додатковій угоді №2 від 21.01.2026 щодо узгодження додаткових правничих витрат до договору зазначено детальний опис робіт та розрахунок до них:
- написання апеляційної скарги та подання її до суду 10 000 грн;
- участь у судових засіданнях 2 000 грн;
- гонорар успіху 4 000 грн.
Західний апеляційний господарський суд, дослідивши умови договору та додаткової угоди № 2 від 21.01.2026 щодо узгодження додаткових правничих витрат до договору встановив, що відповідачем наведено детальний опис робіт та їхній розрахунок, що дозволяє встановити зміст, обсяг та вартість наданих послуг.
При цьому, суд звертає увагу, що у разі недотримання наведених вимог суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
Водночас суд бере до уваги, що позивач не подав обґрунтованих заперечень на заяву про розподіл судових витрат, а також не заявляв клопотання про зменшення розміру таких.
Західний апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, зокрема обсяг наданої адвокатом правничої допомоги у суді апеляційної інстанції, проаналізувавши умови договору про надання правової допомоги, враховуючи фіксований розмір гонорару адвоката, а також беручи до уваги принцип розумності, дійшов висновку, що розмір судових витрат в сумі 12 000 грн є обґрунтованим, співмірним та підтверджений матеріалами справи, а тому заява у цій частині підлягає задоволенню.
Щодо стягнення із позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн у вигляді "гонорару успіху", колегія суддів зазначає таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Зважаючи на положення ст. 126 ГПК України, дослідивши докази, надані заявником на підтвердження понесених судових витрат, практику ЄСПЛ та правові всиновки Верховного Суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу у вигляді «гонорару успіху» в сумі 4 000,00 грн.
Хоча «гонорар успіху» є допустимою та законною формою винагороди адвоката у договірних відносинах між адвокатом і клієнтом, такі зобов`язання не є обов`язковими для суду під час вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд зобов`язаний оцінювати заявлені до відшкодування витрати з точки зору їх реальності, необхідності та розумності.
У даному випадку судом вже визнано обґрунтованими та співмірними витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн, які повністю покривають обсяг наданої адвокатом правової допомоги в суді апеляційної інстанції.
За таких обставин «гонорар успіху» не був необхідним у зв`язку з розглядом цієї справи, а його стягнення призвело б до надмірного фінансового навантаження на іншу сторону та фактично мало б характер додаткового доходу, що суперечить призначенню інституту відшкодування судових витрат.
Отже, у задоволенні заяви про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у вигляді «гонорару успіху» в сумі 4 000,00 грн суд вважає за необхідне відмовити.
Також суд відмовляє у задоволенні заяви в частині відшкодування витрат відповідача на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки такі витрати уже були розподілені між сторонами у постанові Західного апеляційного господарського суду від 22.01.2026. Вказаною постановою суд стягнув із ТОВ «Роско Груп» на користь ТОВ «К.С. Вей Транс» 4 542, 00 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, заява про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню в частині стягнення 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та відмові в решті заявлених вимог.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 ГПК України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю К.С. Вей Транс про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
3. В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.
Справу повернути до Господарського суду Чернівецької області.
Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК
Судді Н.М. КРАВЧУК