номер провадження справи 9/206/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 Справа № 908/3540/25

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРАКТИК»

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД»

про стягнення суми 100907,57 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРАКТИК» про стягнення з відповідача: Приватного акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД» 20645,09 грн 3% річних та 85165,68 грн інфляційних втрат, всього загальної суми 105810,77 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 26.11.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3540/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 01.12.025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3540/25, присвоєно номер провадження справи 9/206/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16.12.2025 до господарського суду через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД» надійшов відзив на позовну заяву у справі № 908/3540/25, в якому відповідачем в т.ч. поставлені питання позивачеві в порядку ст. 90 ГПК України. Також у відзиві відповідач просив суд розгляд справи здійснити в судовому засіданні з повідомленням сторін.

19.12.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

22.12.2025 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 25.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотань Приватного акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД» про здійснення розгляду справи №908/3540/25 у судовому засіданні з повідомленням сторін та про зобов`язання позивача надати відповіді на питання, поставлені відповідачем в порядку ст. 90 ГПК України.

Також у вказаній ухвалі від 25.12.2025 зазначено про прийняття судом до розгляду відзиву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивачем заявлено про зменшення розміру позовних вимог. Просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням їх зменшення та стягнути з відповідача на користь позивача суму 100907,57 грн, з якої: сума 19044,84 грн 3% річних, сума 81862,73 грн інфляційні втрати.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог не суперечить приписам ст. 46 ГПК України та прийнята судом до розгляду.

Отже предметом розгляду у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 19044,84 грн 3% річних та суми 81862,73 грн інфляційних втрат.

Підставою для звернення з позовом до суду зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, який був поставлений позивачем за Договором поставки № 220208-5 від 08.02.2022 та оплачений відповідачем з порушенням визначеного договором строку, у зв`язку із чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні витрати за період прострочення грошового зобов`язання.

Заперечення відповідача щодо заявлених позовних вимог обґрунтовані наступним. Товар був поставлений без письмової заявки замовника і відповідно до останнього абзацу п. 4.2 Договору поставки № 220208-5 від 08.02.2022 оплаті не підлягає. Крім того, позивач у позові помилково здійснив розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, так як розрахунки позивача охоплюють і період до 28.11.2025 (при розрахунку річних) та до жовтня 2025 року включно (при розрахунку інфляційних втрат), хоча оплата товару була здійснена, як зазначає сам позивач у позові, - 19.08.2025, тобто річні проценти та інфляцій втрати нараховані за періоди у яких була відсутня заборгованість з оплати товару. Тобто позивачем невірно визначений період прострочення строків розрахунків при виконанні розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, що вплинуло на суму інфляційних втрат та 3% річних (контррозрахунки інфляційних втрат та 3% річних додаються до відзиву). До того ж, в позові зазначені фактичні обставини, які не підтверджуються та суперечать первинним документам, які додані до позову: так позивач зазначає, що товар поставлений на суму 192772,00 грн, хоча жодного документа на вказану суму не додано до позову (товар поставлений на суму 192772,20 грн, що підтверджується первинними документами), позивач зазначає, що оплата товару за Договором здійснена платіжною інструкцією №7227 від 19.08.2025, що не відповідає банківській виписки, згідно з якої оплата здійснена платіжною інструкцією № 7226 від 19.08.2025). Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

08.02.2022 між Приватним акціонерним товариством «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД» (Замовник, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРАКТИК» (Постачальник, позивач у справі) був укладений Договір поставки № 220208-5 (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався у 2022 році поставити (передати у власність) Замовникові товари, зазначені в Специфікаціях додатках до цього Договору, а Замовник прии?няти і оплатити такі товари на умовах Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до Специфікації № 1 (Додаток №1 до Договору) сторонами, зокрема, визначено: найменування товару латунь свинцева відливок, кількість 546 кг, ціна без ПДВ 305,00 грн, сума без ПДВ 166530,00 грн. Всього, загальна вартість за цією специфікацією складає: 199836,00 грн. з ПДВ.

За умовами п. 3.1 Договору, ціна (сума, загальна вартість) цього Договору становить 199836,00 грн з ПДВ.

Згідно з п. 4.2 Договору Замовник здіи?снює оплату поставленого товару протягом 60 (шістдесяти) банківських днів з дати підписання Сторонами видаткової накладної та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів.

Відповідно до п. 10.1 Договору, останній набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 192772,20 грн.

На підтвердження поставки товару позивачем надано в матеріали справи (додано до позову) в копіях: видаткову накладну № РН-020806 від 08.02.2022, товарно-транспортну накладну № РН-020806 від 08.02.2022, які містять підписи сторін та їх печатки; податкова накладна та квитанція про її реєстрацію в ЄРПН, рахунок-фактура № СФ-020806 від 08.02.2022 на оплату товару.

Відповідач здійснив оплату за товар 19.08.2025, що підтверджується випискою банку за рахунком (арк.с. 21), платіжною інструкцією № 7226 від 19.08.2025 (арк.с. 57).

Позивач звернувся до суду з позовом, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/3540/25, з вимогами про стягнення з відповідача суми 20645,09 грн 3% річних та суми 85165,68 грн інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).

Зі змісту ст.ст. 13, 14 ЦК України слідує, що цивільні права і обов`язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом вище та вбачається з матеріалів справи, 08.02.2022 позивач за видатковою накладною № РН-020806 від 08.02.2022 поставив відповідачу товар на суму 192772,20 грн.

У товарно-транспортній накладній № РН-020806 від 08.02.2022 зазначені документи, передані з вантажем, а саме: рахунок-фактура, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат (арк.с. 18 зі зворотного боку).

Згідно з п. 4.2 Договору Замовник здіи?снює оплату поставленого товару протягом 60 (шістдесяти) банківських днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів.

Отже, граничний термін оплати товару - 04.05.2022 включно.

Матеріали справи свідчать, що товар сплачений відповідачем - 19.08.2025, що підтверджується випискою з банку (арк.с. 21) та платіжною інструкцією № 7226 від 19.08.2025 (арк.с. 57).

Таким чином, зважаючи на визначений сторонами у Договорі строк оплати, суд погоджується з доводами позивача про прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару.

Щодо доводів відповідача про те, що товар був поставлений без письмової заявки замовника і відповідно до останнього абзацу п. 4.2 Договору поставки № 220208-5 від 08.02.2022 оплаті не підлягає, то вказані обставини не спростовують факту поставки товару та його прийняття замовником, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № РН-020806 від 08.02.2022 і зважаючи на викладені вище норми ЦК України товар підлягає оплаті. При цьому, суд зазначає, що пункт 4.2 Договору зобов`язує замовника (відповідача) здійснити оплату поставленого товару саме за фактом підписання сторонами видаткової накладної, тобто за фактом прийняття товару, а не за фактом його замовлення шляхом подання письмової заявки або будь-яким іншим чином. До того ж, відповідач не надав жодних доказів того, що товар був поставлений з порушенням строку або встановленого порядку, або про відмову від прийняття такого товару.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України, засадами цивільного законодавства, зокрема, є: справедливість, добросовісність та розумність.

Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість (такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/16579/20).

Відповідач посилаючись на те, що товар був поставлений без письмової заявки замовника (відповідача), жодних заперечень під час прийняття товару не висував, товар прийняв без зауважень.

Посилання відповідача на невірне зазначення позивачем у позовній заяві номеру платіжної інструкції за якою відповідач здійснив оплату за товар та суми (замість 192772,20 грн, вказано 192772,00 грн), не спростовує встановлених судом обставин та висновків суду покладених в основу даного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

У відповіді на відзив, в якій позивач заявив про зменшення розміру позовних вимог, зазначено, що під час підготовки позову позивач допустив помилку у визначенні періоду нарахування процентів річних та інфляційних втрат, що призвело до незначного завищення ціни позову. Контррозрахунки відповідача позивач визнає обґрунтованими та заявляє про зменшення розміру позовних вимог. Просив стягнути з відповідача на користь позивача суму 100907,57 грн, з якої: сума 19044,84 грн 3% річних, сума 81862,73 грн інфляційні втрати.

Згідно з наданими відповідачем контррозрахунками (арк.с. 54, 56), 3% річних за період з 05.05.2022 по 19.08.2025 становлять 19044,84 грн, інфляційні втрати за період з травня 2022 по серпень 2025 включно становлять 81862,73 грн, які й заявлені позивачем до стягнення з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

На підставі усього вищевикладеного, перевіривши відповідні розрахунки, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми 19044,84 грн 3% річних та суми 81862,73 грн інфляційних втрат.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до положень статті 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД», (69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд, 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРАКТИК», (79021, м. Львів, вул.Кульпарківська, буд. 93а) суму 19044 грн 84 коп. 3% річних, суму 81862 грн 73 коп. інфляційних втрат та суму 2422 грн. 40 коп витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 16.02.2026.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва