ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 Справа № 904/6902/25
за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей", м. Дніпро

про стягнення

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі (виклику) представників сторін

ПРОЦЕДУРА

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей", в якому просить суд стягнути збитки у розмірі 358 231, 75 грн.

Ухвалою суду від 10.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Суд наголошує на тому, що зі своєї сторони ним здійснені всі необхідні заходи щодо належного повідомлення учасників справи про розгляд цієї справи.

07.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" надійшов відзив на позову заяву.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8, 5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на тривале невиконання відповідачем постанови Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 904/5799/23, яким скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024. Прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги Дніпровської міської ради. На виконання вказаного рішення Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ від 05.05.2025. Враховуючи довготривале не виконання вказаного наказу, Дніпровська міська рада була вимушена самостійно вживати відповідні заходи, спрямовані на виконання постанови суду.

Позивач зазначає про укладення Інспекцією з питань благоустрою Дніпровської міської ради (замовник) із Товариством з обмеженою відповідальністю Рембудкров та Товариством з обмеженою відповідальністю Манілідс (виконавці) договорів: № 34 від 29.05.2025, № 35 від 29.05.2025 (відповідно). Відповідно умов яких, виконавці зобов`язавались надати, а замовник прийняти та сплатити послуги зі здійснення заходів, спрямованих на усунення перешкод у користуванні земельних ділянок, у тому числі, шляхом знесення/демонтажу об`єктів самочинного будівництва па підставі судових рішень за адресою: вул. Старочумацька, 8 Д.

Позивач повідомив про надходження на його адресу вимоги старшого державного виконавця Індустріального відділу ДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.06.2026 про призначення виконавчих дій та необхідності залучення відповідної техніки. Згідно з актом державного виконавця від 16.06.2025 виконавчі дії закінчені, судове рішення виконано у відповідності до вимог виконавчого документу. Старший державний виконавець виніс постанову від 17.06.2025 про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення суду. Позивач зазначає, що вартість виконаних робіт складає 358 231, 75 грн.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач не визнає позовних вимог з огляду на наступні обставини. Відповідач зазначає, що постановою Верховниого Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.12.2025 у справі № 904/5799/23 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 904/5799/23 скасовано, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024, яким відмовлено Дніпровській міській раді в задоволенні позову залишено в силі. Відповідач вказує на те, що дії Дніпровської міської ради зі здійснення заходів, спрямованих на усунення перешкод у користування земельними ділянками, звільнення/повернення самовільно зайнятих земельних ділянок шляхом знесення/демонтажу об?єктів самочинного будівництва на підставі судових рішень за адресою: вул. Старочумацька, 8Д не відповідають рішенню суду.

Таким чином, позовні вимоги Дніпровської міської ради ґрунтуються на заподіянні збитків, які обумовлені здійсненням заходів, спрямованих на усунення перешкод у користування земельними ділянками, звільнення/повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, у тому числі шляхом знесення/демонтажу об?єктів самочинного будівництва на підставі судових рішень за адресою: вул. Старочумацька, 8Д позивачем на виконання постанови від 22.04.2025 у справі № 904/5799/23 Центрального апеляційного господарського суду, яка скасована, що виключає обов?язок відповідача відшкодовувати збитки.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Як зазначає позивач, Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ГРІНВЕЙ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з позовними вимогами:

- усунути перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади м. Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованих будівель та споруд торгівельного призначення, що складаються з: А-будівля кафе, загальною площею 150,0 кв. м, а1-ганок, а2-ганок, а 3-ганок, Б-торгівельні приміщення, загальною площею 600 кв. м, В-вбиральня, загальною площео 19,2 кв.м, в1-ганок (РНОНМ 020), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" ();

- припинити володіння Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Грінвей» () правом власності на складські приміщення, нежитлову будівлю, загальною площею: 769,2 кв. м з наступним описом: нежитлові будівлі, які складаються з: літ. А-1 - будівля складу, загальною площею 150,0 кв. м літ. а1-ганок, літ.а2-ганок, літ.а3-ганок; літ. Б-1 - будівля складу, загальною площею 600,0 кв. м; літ.В-1 - вбиральня, загальною площею 19,2 кв. м, літ. в1-ганок (РНОНМ 020), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням інтересів територіальної громади, яке полягало в тому, що реєстрація права власності на вищевказані об?єкти самочинного будівництва на земельній ділянці комунальної власності без згоди власника, тобто Дніпровської міської ради, та укладення наступних правочинів порушувало законне право та майнові інтереси громади в особі Дніпровської міської ради щодо користування та розпорядження земельною ділянкою, а також встановлений законодавством порядок набуття прав на об?єкти нерухомості, набуття прав та реалізації прав на землю (земельну ділянку) комунальної власності.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 у справі № 904/5799/23 в задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до ТОВ «ФІРМА ГРІНВЕЙ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 у справі № 904/5799/23 - скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Дніпровської міської ради задоволено.

На виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 904/5799/23 виданий наказ від 05.05.2025.

Яким зобов`язано боржника, усунути перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади м. Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованих складських приміщень, нежитлової будівлі, загальною площею: 769,2 кв. м, 3 наступним описом: нежитлові будівлі, які складаються з: літ. A-1 - будівля складу, загальною площею 150,0 кв. м, літ. аl-ганок, літ. а2-ганок літ. а3-ганок; літ. Б-1 - будівля складу, загальною площею 600,0 кв. м; літ. В-1 - вбиральня, загальною площею 19,2 кв. м, літ. ві-ганок (РНОНМ 020), розташовані за адресою: вул. Старочумацька, буд. 8Д у м. Дніпро за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей".

Постановою головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.05.2025 відкрито виконавче провадження № 78001001 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2025 у справі № 904/5799/23 на підставі заяви Дніпровської міської ради.

21.05.2025 з метою перевірки виконання боржником вимог наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2025, державним виконавцем здійснено вихід за адресою: вул. Старочумацька, 8Д, м. Дніпро та встановлено, що рішення суду боржником не виконано, самочинний об?єкт будівництва не знесено, про що складений відповідний акт від 21.05.2025.

У порядку ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», 21.05.2025 державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесена постанова про накладення штрафу на боржника та повторно встановлений 10 - денний строк для виконання рішення та попереджено його про кримінальну відповідальність за невиконання виконавчого документа.

05.06.2025 для проведення перевірки виконання боржником вимог викона документу здійснено повторний вихід та встановлено, що рішення суду не виков самочинний об?єкт будівництва не знесено про що складений акт державного виконавця від 05.06.2025.

05.06.2025 державним виконавцем Індустріального відділу держі виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управі Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання рішення суду винесена постанова накладення штрафу на боржника в подвійному розмірі.

05.06.2025 державним виконавцем Індустріального відділу державної викона служби в м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скеровано вимогу до Дніпровської міської ради з проханням на спеціалізовану техніку та працівників для виконання рішення суду за рах стягувача без участі боржника на підставі ст. 75 Закону України «Про викон провадження».

Враховуючи те, що боржником судове рішення не виконувалось, Дніпровська міська рада вимушено вжила відповідні заходи, спрямовані на виконання рішення самостійно.

05.06.2025 державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби в м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скеровано вимогу до Дніпровської міської ради з проханням надати спеціалізовану техніку та працівників для виконання рішення суду за рахунок стятувача без участі боржника на підставі ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи те, що судове рішення тривали час не виконувалось, Дніпровська міська рада, задля поновлення своїх порушених боржником прав, була вимушена вживати відповідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду, самостійно.

Позивач вказує на те, що Дніпровською міською радою прийнято Програму розвитку земельних відносин на 2021-2025 роки, затверджену рішенням міської ради № 19/61 від 23.09.2020 (зі змінами).

Керуючись нормами Постанови Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 (зі змінами) «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» Інспекцією з питань благоустрою Дніпровської міської ради (Замовник), після проведення тендерних процедур, укладено договір № 34 від 29.05.2025 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудкров» (Виконавець).

Відповідно до умов договору, виконавець зобов?язується надати, а замовник - прийняти та сплатити послуги зі здійснення заходів, спрямованих на усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, звільнення/повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, у тому числі шляхом знесення/демонтажу об?єктів самочинного будівництва на підставі судових рішень за адресою: вул. Старочумацька, 8 Д, за кодом ДК 021:2015:45110000-1 - Руйнування та знесення будівель і земляні роботи.

Початкова ціна за цим договором становила 474 072, 52 грн.

19 червня 2025 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 34 від 29.05.2025, у якій сторони дійшли згоди: «Змінити ціну в бік зменшення на 120 263, 38 грн, в т. ч. ПДВ 20 043 грн 90 коп, у зв?язку з чим п. 2.1. п. 2 Договору викласти в наступній редакції: « 2.1. Ціна за цим договором становить: 353 809, 14 грн 14 коп, у тому числі ПДВ 58 968 грн 19 коп, згідно договірної ціни».

Крім того, 29.05.2025 між Інспекцією з питань благоустрою Дніпровської міської ради (замовник) та ТОВ «МАНІЛІДС» (виконавець) укладено договір № 35 про надання послуг з технічного нагляду.

Відповідно до умов якого, замовник доручає, а виконавець зобов?язується надати послуги зі здійснення технічного нагляду за наданням послуг зі здійснення заходів, спрямованих на усунення перешкод у користування земельними ділянками, звільнення/повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, у тому числі шляхом знесення/демонтажу об?єктів самочинного будівництва на підставі судових рішень за адресою: вул. Старочумацька, 8 Д за кодом ДК 021:2015:45110000-1 - Руйнування та знесення будівель і земляні роботи (далі - технічний нагляд за наданням послуг з поточного ремонту на Об?єкті). Замовник оплачує послуги з технічного нагляду за наданням послуг на об?єкті на умовах зазначених у цьому договорі».

Початкова вартість послуг за даним договором складала 8 250 грн.

16.06.2025 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 35 від 29.05.2025, за умовами якої: «Сторони дійшли згоди зменшити суму договору на 2 600, 04 грн, і викласти пункт 2.1. договору в новій редакції: « 2.1. Вартість послуг за даним договором, відповідно до розрахунку на послуги зі здійснення технічного нагляду (додаток 1, який є невід?ємною частиною цього складає 5 649, 96 грн без ПДВ».

19.06.2025 між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору № 35 від 29.05.2025, за умовами якої: «Сторони дійшли згоди зменшити суму договору на 1 227, 35 грн, і викласти пункт 2.1. договору в, редакції: « 2.1. Вартість послуг за даним договором, відповідно до розрахунку на послу здійснення технічного нагляду (додаток 1, який є невід?ємною частиною договору) складає 4 422, 61 грн, без ПДВ».

Таким чином, Інспекцією з питань благоустрою Дніпровської міської ради на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 904/5799/23 на підставі договорів №№ 34, 35 від 29.05.2025 залучено ТОВ «Рембудкров» та ТОВ «МАНІЛІДС».

Примусове виконання вимог виконавчого документа було призначено на 06.06.2025 8.00 годині. Виконавцем було прийнято рішення розпочати примусове виконання судового рішення без участі боржника.

Відповідно до акту державного виконавця від 16.06.2025 виконавчі дії закінчено. Судове рішення виконано у відповідності до вимог виконавчого документу.

17.06.2025 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв?язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

В підтвердження надання послуг за договорами між замовником та виконавцями підписано акти: № 1 приймання виконаних послуг за червень 2025 року вартість виконаних робіт складає 353 809, 14 грн (договір № 34 від 29.05.2025); № 1 приймання-передачі наданих послуг склала 4 422, 61 грн (договір № 35 від 29.05.2025).

Інспекцією з питань благоустрою Дніпровської міської ради перераховано на користь виконавців грошові кошти у загальному розмірі 358 231,75 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: № 5 від 27.06.2025 на суму 353 809, 14 грн, № 6 від 27.06.2025 на суму 4 422, 61 грн.

Як зазначає позивач, загальна вартість виконаних робіт складає 358 231,75 грн, вказані кошти перераховані з місцевого бюджету, є збитками та підлягають стягнення з відповідача на користь позивача, що і стало причиною звернення до суду з вказаною позовною заявою.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Предметом спору у дані справі є вимога позивача про стягнення з відповідача збитків, завданих неналежним виконанням останнім постанови Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 904/5799/23.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, окрім іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Оскільки відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, застосування цієї відповідальності можливе лише за наявності чотирьох умов складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки боржника; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, вини боржника.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності)).

Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

При зверненні з позовом про відшкодування заподіяних збитків, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача збитків, наявність збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, що виражається в тому, що збитки мають виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача збитків.

Натомість, боржник має доводити відсутність своєї вини у заподіянні збитків, оскільки чинним законодавством закріплена презумпція вини особи, яка порушила зобов`язання.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Заперечуючи відсутність своєї вини, відповідач посилається на постанову Верховниого Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.12.2025 по справі № 904/5799/23, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2025 по справі № 904/5799/23 скасовано, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024, яким відмовлено Дніпровській міській раді в задоволенні позову, залишено в силі.

Частина 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позовні вимоги Дніпровської міської ради ґрунтуються на заподіянні збитків, які обумовлені здійсненням заходів, спрямованих на усунення перешкод у користування земельними ділянками, звільнення/повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, у тому числі шляхом знесення/демонтажу об?єктів самочинного будівництва на підставі судових рішень за адресою: вул. Старочумацька, 8Д позивачем на виконання постанови від 22.04.2025 по справі № 904/5799/23 Центрального апеляційного господарського суду, яка скасована.

Суд звертає увагу на те, що, вимога про відшкодування збитків може пред`являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

Позивач, заявляючи вимогу про відшкодування збитків, не довів протиправності поведінки відповідача і його вини та причинного зв`язку між діями відповідача і завданими збитками, тобто не довів повного складу цивільного правопорушення в діях відповідача, необхідного для застосування такої міри відповідальності.

Додатково суд при вирішенні спору звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, які зводяться до того, що суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на викладене, оцінивши усі наявні в матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є законними та обґрунтованими, не були доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а тому задоволенню не підлягають з підстав, наведених судом у даному рішенні.

Усі інші доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду щодо спірних правовідносин учасників справи, і судом надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи, і за результатами чого ухвалюється рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю, за наведених судом підстав.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 373, 48 грн покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 114, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Грінвей" про стягнення збитків у розмірі 358 231, 75 грн відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 373, 48 грн покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Ярошенко