ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 906/593/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючий, Губенко Н. М., Кондратової І. Д.,

за участю секретаря судового засідання Сініцина В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Саврія В. А., Крейбух О. Г., Коломис В. В.

від 25 серпня 2025 року

у справі за позовом Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби

до 1) Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс"

про визнання недійсним договору на закупівлю послуг, застосування наслідків недійсності правочину,

за участю представників:

від прокуратури: Одуденко А. В.

від позивача: не з`явилися

від відповідача-1: Шуман О. О.

від відповідача-2: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2024 року заступник керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс" про:

- визнання недійсним договору на закупівлю послуг № 301 від 29 грудня 2023 року, укладеного між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс";

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс" на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області 3 110 634,96 грн, а зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області одержані за рішенням суду 3 110 634,96 грн в дохід держави.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір стосувався закупівлі послуг, що вже були предметом попередньої закупівлі UA-2021-04-21-001562-а за договором № 156 від 12 липня 2021 року, був укладеним між тими ж самими сторонами, та підлягає визнанню недійсним на підставі частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, як такий, що суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки був укладений всупереч пунктів 5, 10 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режими воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12 жовтня 2022 року (далі по тексту - Особливості), без використання електронної системи закупівель, за відсутності підстав для його укладення в такому порядку, передбачених підпунктом 8 пункту 13 Особливостей, був укладений за ініціативою відповідача-2 (виконавця) на позаконкурентних засадах з метою досягнення підвищення ціни за вже надані послуги, отримання підвищеного прибутку та протиправного заволодіння бюджетними коштами. За твердженням прокурора наявність умислу на підвищення договірної ціни та заволодіння бюджетними коштами вбачається саме в діях відповідача-2, який ініціював укладення спірного правочину, а недійсність спірного договору зумовлює застосування особливого виду наслідків його недійсності, визначених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України: стягнення з відповідача-2 одержаних ним за недійсним договором грошових коштів в дохід держави.

Крім того, прокурор зазначив про те, що спірний договір є також недійсним в силу статті 48 Бюджетного кодексу України, оскільки був укладений за відсутності бюджетних призначень та асигнувань, а подальше здійснення відповідного бюджетного призначення згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 199 від 23 лютого 2024 року не має вирішального значення, оскільки не спростовує відсутності такого призначення в момент вчинення правочину.

Господарський суд Харківської області ухвалою від 03 червня 2024 року прийняв зазначену позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 906/593/24.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.

21 квітня 2021 року Служба автомобільних доріг у Житомирській області, яка в подальшому змінила своє найменування на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області, (Замовник) на вебпорталі Уповноваженого органу з питань закупівель оприлюднила оголошення про проведення відкритих торгів №-04-21-001562-а на закупівлю послуг: "ГБН Г.1-218-182:2011 "Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та перелік робіт". Послуги з поточного середнього ремонту з влаштування елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 124+100 - км 125+500 автомобільної дороги державного значення М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через мм. Львів, Мукачево, Ужгород), Житомирська область (з розробкою проектної документації) (45230000-8. Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь)».

Тендерний комітет Замовника рішенням, оформленим протоколом № 212 від 19 травня 2021 року, затвердив тендерну документацію на закупівлю послуг ГБН Г.1-218-182:2011 "Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та перелік робіт". Послуги з поточного середнього ремонту з влаштування елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 124+100 - км 125+500 автомобільної дороги державного значення М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через мм. Львів, Мукачево, Ужгород), Житомирська область (з розробкою проектної документації) (45230000-8. Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь) (зі зміною 2) (далі - тендерна документація).

За змістом пункту 1.1. технічного завдання, що є додатком № 6 до затвердженої та оприлюдненої Замовником тендерної документації, предметом закупівлі є повний комплекс робіт з проектування, постачання та монтажу обладнання та опорних конструкцій, підготування дорожнього покриття, а також введення в експлуатацію об`єкта (майданчика) зважування в русі (WIM) (далі - об`єкт) з усім обладнанням та програмним забезпеченням, в числі яких система розпізнавання номерних знаків транспортних засобів, яка включає в себе камеру для автоматичного розпізнавання номерних знаків (ANRP).

Комплекс робіт і послуг зі спорудження об`єкта містить основні послуги, а саме: роботи з підготовки дорожнього покриття; роботи з виготовлення опорних конструкцій, включно з усіма необхідними проектно-конструкторськими роботами, пов`язані із земляними роботами, фундаментом та металевою конструкцією; роботи з тестування, введення в експлуатацію та інтеграції всіх компонентів системи, в тому числі для роботи з ЦОД; послуги з навчання персоналу Замовника (українською мовою); послуги з отримання сертифікатів, дозволів, погоджень, висновків та експертиз, необхідних для успішної реалізації проекту; послуги з технічної підтримки та гарантійного ремонту; послуги з підключення до інженерних мереж (пункт 1.3. технічного завдання).

Відповідно до відомості обсягів робіт, передбачених тендерною документацією, закуповуваний комплекс робіт включає в себе, окрім іншого, роботи щодо демонтажу та влаштування 216 погонних метрів однобічного металевого бар`єрного огородження (глава 7 відомостей).

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. технічного завдання Підрядник готує окреме технічне завдання на розроблення проектної документації, яке затверджується Замовником. Проектна документація повинна бути розроблена та погоджена відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з підпунктом 3.1.1. пункту 3.1., підпунктом 3.2.6. пункту 3.2. технічного завдання Підрядник несе повну відповідальність за встановлення всього устаткування об`єкту. Облаштування монолітних бетонних та залізобетонних конструкцій необхідно виконувати відповідно до робочих креслень конструкцій, проекту виробництва робіт і дотримання вимог ДСТУ Б В.2.6-200: 2014 "Конструкції металеві будівельні. Вимоги до монтажу" або іншого чинного стандарту.

За результатами проведених відкритих торгів тендерний комітет Замовника прийняв рішення, оформлене протоколом № 261 від 24 червня 2021 року, про визначення переможцем закупівлі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс".

12 липня 2021 року між Службою автомобільних доріг у Житомирській області, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс", як виконавцем, був укладений договір № 156 на закупівлю послуг (далі по тексту - договір № 156), згідно з пунктами 1.1., .1.3. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати послуги з розробки проектної документації та з виконання поточного середнього ремонту з влаштування елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 124+100 - км 125+500 автомобільної дороги державного значення М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через мм. Львів, Мукачево, Ужгород), Житомирська область (з розробкою проектної документації) (45230000-8. Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь) (надалі - послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги. Предметом договору є повний комплекс робіт з проектування, постачання та монтажу обладнання та опорних конструкцій, підготування дорожнього покриття, а також введення в експлуатацію об`єкта (майданчика) зважування в русі (WIM) (далі - об`єкт) з усім обладнанням та технічним забезпеченням включно.

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. договору № 156 сума договору становить 28 436 800,00 грн, у тому числі ПДВ 4 739 466,67 грн. Бюджетні та фінансові зобов`язання за договором дорівнюють договірній ціні за виключенням зворотних сум та становлять 28 347 402,40 грн, у тому числі ПДВ 4 739 466,67 грн.

Згідно з пунктом 7.1. договору № 156 строки надання послуг - до 31 грудня 2021 року.

За змістом пунктів 10.1., 10.2. договору № 156 розробка проектної документації покладається на Виконавця. Експертиза (позитивна) є завершальним етапом розроблення проектної документації на поточний ремонт. На Виконавця покладається відповідальність за відповідність проектної документації вимогам нормативно-правових актів та будівельним нормам.

Відповідно до підпунктів 11.3.1., 11.3.3. пункту 11.3. договору № 156 Виконавець зобов`язаний забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором; забезпечити постачання необхідних для надання послуг матеріалів, конструкцій, виробів; передати Замовнику у порядку, передбаченому законодавством закінчені послуги; своєчасно усувати недоліки послуг (робіт), допущені з його вини; інформувати Замовника про обставини, що перешкоджають наданню послуг за договором, а також заходи, необхідні для їх усунення.

У додатку № 4 до договору № 156 (протокол узгодження цін на матеріальні ресурси) сторони договору узгодили ціни на матеріальні ресурси згідно із зазначеним у ньому переліком.

У подальшому між сторонами договору № 156 були укладені додаткові угоди до цього договору, зокрема:

- додаткові угоди № 156/1/158 від 12 липня 2021 року, № 156/2/259 від 16 листопада 2021 року, № 156/3/268 від 23 листопада 2021 року, № 156/4/270 від 23 листопада 2021 року, № 156/5/327 від 22 грудня 2021 року, якими сторони уточнили договірну ціну та суму фінансування у 2021 році;

- додаткову угоду № 156/6/393 від 28 грудня 2021 року, якою сторони продовжили строк дії договору № 156 та строк надання послуг до 31 грудня 2022 року;

- додаткову угоду № 156/7/26 від 08 лютого 2022 року про продовження строку дії банківської гарантії;

- додаткові угоди № 156/8/36 від 21 лютого 2022 року, № 156/9/147 від 04 серпня 2022 року та № 156/10/169 від 10 серпня 2022 року про визначення суми фінансування на 2022 рік;

- додаткову угоду № 156/11/137 від 26 грудня 2022 року, в якій сторони підтвердили, що на момент її підписання між ними немає неврегульованих спорів з приводу виконання договору № 156, а також будь-яких невиконаних сторонами зобов`язань, в тому числі по оплаті наданих послу, жодна із сторін не має претензій до іншої сторони по договору, а згідно з пунктом 17.1. договору зобов`язання сторін вважаються виконаними.

На офіційному вебпорталі електронної системи публічних закупівель "Prozorro" Замовник оприлюднив звіт про виконання договору про закупівлю №-04-21-001562-а, сформований 28 грудня 2022 року.

Крім того, Служба автомобільних доріг у Житомирській області звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс", як автора проекту "Послуги з поточного середнього ремонту з влаштування елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 124+100 - км 125+500 автомобільної дороги державного значення М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через мм. Львів, Мукачево, Ужгород), Житомирська область (з розробкою проектної документації)" з листом № 03-09/1559 від 25 листопада 2022 року, в якому просила виконати корегування проектної документації та провести експертизу проекту.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс" виконало корегування проектно-кошторисної документації та провело експертизу проекту, за результатом якої отримало позитивний експертний звіт від 28 листопада 2022 року № ЛВ 0275-4498-22/УЕГ/В. Проектна документація (відкоригована) була затверджена наказом Служби автомобільних доріг у Житомирській області № 215 від 14 грудня 2022 року. Проте, у зв`язку із закінченням бюджетного 2022 року угода на виконання додаткового обсягу робіт, передбачених відкоригованим проектом, не була укладена між сторонами договору № 156 у 2022 році.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Сістемс» звернулося до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області з листом № 315 від 09 серпня 2023 року, в якому просило розглянути можливість проведення корегування проектної документації на поточний середній ремонт з влаштуванням елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 124+100 - км 125+500 автомобільної дороги державного значення М-06 Київ-Чоп (на м. Будапешт через мм. Львів, Мукачево, Ужгород), Житомирська область з таких причин:

1) запропоновані металеві аркові опорні конструкції для встановлення оглядових відеокамер, відеокамер розпізнавання задніх номерів та номерів причепів автотранспортних засобів можуть бути виготовлені не раніше 4-5 місяців від дати замовлення, тому запропоновано розробити альтернативний варіант опорної конструкції для відеокамер, що забезпечить зниження складності та вартості існуючого проектного рішення без погіршення технічних характеристик, та може бути встановлене протягом 7 днів від дати замовлення і забезпечить швидке закінчення будівельно-монтажних робіт на об`єкті, пришвидшить передачу об`єкту на баланс замовника для забезпечення контролю за перевантаженнями на вказаній ділянці автомобільної дороги, що дозволить забезпечити додаткові надходження до Державного бюджету України та збереження дорожнього покриття;

2) повторне застосування двобічного бар`єрного огородження у якості однобічного бар`єрного огородження неможливе, оскільки стримувальна здатність при однобічному використанні складе 190 кДж, при необхідності забезпечення стримувальної здатності на рівні не менше 280 кДж згідно ДСТУ Б В.2.3-12-2004 "Огородження дорожнє металеве бар`єрного типу. Загальні Технічні умови" для однобічних конструкцій. Запропоновано виконати заміну існуючого двобічного бар`єрного огородження на відповідний тип (11ДО-280-0,8-1,33-1,1) однобічного бар`єрного огородження згідно ДСТУ Б В.2.3-12-2004. Також для унеможливлення об`їзду зони зважування по укріпленій бічній смузі (ширина якої 2,5 м) пропонується виконати звуження ширини узбіччя до 1 м.

При цьому, виникають додаткові обсяги робіт, пов`язані: із застосуванням нового типу бар`єрного огородження замість повторного застосування існуючого бар`єрного огородження; із коригуванням проектної документації, затвердженої наказом Служби автомобільних доріг у Житомирській області № 215 від 14 грудня 2022 року.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Сістемс» звернулось до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області з листом № 873 від 15 грудня 2023 року, в якому повідомило Замовника про те, що для виконання корегування у найкоротший термін необхідно надати завдання на коригування проектної документації, пройти експертизу кошторисної документації, провести процедуру закупівлі в одного учасника та укласти угоду з Товариством на виконання додаткового обсягу робіт по об`єкту "Послуги з поточного середнього ремонту з влаштування елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 124+100 - км 125+500 автомобільної дороги державного значення М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через мм Львів, Мукачево, Ужгород) Житомирська область (з розробкою проектної документації)", враховуючи необхідність збереження єдиної технології будівництва і пуско-налагоджувальних робіт та застосування обладнання сумісного з уже встановленим на об`єкті; забезпечити виконання додаткового обсягу робіт по об`єкту та забезпечити введення об`єкта в експлуатацію.

18 грудня 2023 року виконуючий обов`язки начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області затвердив завдання № 7 на корегування проектної документації на поточний середній ремонт з влаштування елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 124+100 - км 125+500 автомобільної дороги державного значення М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через мм Львів, Мукачево, Ужгород) Житомирська область.

29 грудня 2023 року виконуючий обов`язки начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області затвердив Обґрунтування підстави для здійснення закупівлі згідно з підпунктом 8 пункту 13 Особливостей, за змістом яких (Обґрунтувань) укладення договору без використання електронної системи закупівель пояснюється саме необхідністю закупівлі додаткових робіт чи послуг, пов`язаних з предметом закупівлі основного договору, в того самого виконавця робіт/надавача послуг.

У грудні 2023 року Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України затвердило, а Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України погодило План заходів за бюджетною програмою КПК ВК 3111320 "Фінансове забезпечення заходів з розвитку аеродромної інфраструктури, у тому числі завершення будівництва, реконструкції аеродромної та енергетичної інфраструктури, задіяної у забезпеченні належного функціонування Міжнародного аеропорту "Львів" імені Данила Галицького та фінансового забезпечення заходів із забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до державних програм" в розрізі завдань, визначених Державною програмою підвищення рівня безпеки дорожнього руху в Україні на період 2023 року, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2020 року № 1287, та Державною цільовою програмою розвитку аеропортів до 2023 року, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 126 на 2023 рік, (далі - План заходів), що є підставою для продовження та завершення робіт по об`єкту.

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області на вебпорталі Уповноваженого органу з питань закупівель оприлюднила звіт про договір, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2024-01-03-000399-a, згідно з яким 29 грудня 2023 року між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області, як Замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс", як виконавцем, був укладений договір № 301 на закупівлю послуг з поточного середнього ремонту з влаштування елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 124+100 - км 125+500 автомобільної дороги державного значення М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через мм. Львів, Мукачево, Ужгород), Житомирська область. Коригування (45230000-8. Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь) (далі - договір № 301, спірний договір)

Відповідно до пункту 1.1. договору № 301 в порядку та на умовах, визначених цим договором, Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати послуги з коригування проектної документації та з поточного середнього ремонту з влаштування елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 124+100 - км 125+500 автомобільної дороги державного значення М-06 Київ - Чоп (на м. Будапешт через мм. Львів. Мукачево, Ужгород). Житомирська область. Коригування (45230000-8. Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь) (надалі - послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2. договору № 301 сума цього договору становить 7 620 669,86 грн, у тому числі ПДВ 1 270 111,64 грн. Бюджетні та фінансові зобов`язання за договором дорівнюють договірній ціні за виключенням зворотних сум та становлять 7 338 406,56 грн, у тому числі ПДВ 1 223 067,76 грн.

Відповідно до пункту 7.1. договору № 301 строк надання послуг: з дати підписання договору по 31 грудня 2024 року.

Договір № 301 набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє по 31 грудня 2024 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 16.1. договору № 301).

У додатку № 4 до договору № 301 (протокол узгодження цін на матеріальні ресурси) сторони узгодили ціни на матеріальні ресурси згідно із зазначеним у ньому переліку.

У подальшому сторони уклали:

- додаткові угоди № 301/1/47 від 15 квітня 2024 року та № 301/2/52 від 17 квітня 2024 року до договору № 301, в яких визначили суму фінансування на 2024 рік в остаточному розмірі 7 338 406,56 грн з ПДВ,

- додаткову угоду № 301/3/116 від 19 грудня 2024 року до договору №301, якою зменшили суму фінансування у 2024 році на 4 227 771,60 грн та визначили, що всього сума фінансування на 2024 рік становить 3 110 634,96 грн з ПДВ та продовжили строк дії договору і строк надання послуг за ним по 31 грудня 2025 року. Згідно з додатком № 3 "План фінансування" до договору № 301 та додатковою угодою № 301/3/116 від 19 грудня 2024 року обсяг фінансування на 2024 рік склав 3 110 634,96 грн, на 2025 рік - 4 227 771,60 грн. Термін надання послуг: з дати підписання договору по 31 грудня 2025 року.

На виконання договору № 301 Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області 03 травня 2024 року сплатила Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс" на підставі акту КБ-2в № 9 від 17 квітня 2024 року вартість наданих послуг у розмірі 3 110 634,96 грн.

У період з 18 по 29 квітня 2024 року Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області на підставі виявлених органом державного фінансового контролю в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель, ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель провело моніторинг проведеної Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області процедури закупівлі UA-2024-01-03-000399-a без застосування електронної системи закупівель, за результатами якого склало висновок про відсутність виявлених порушень

Житомирська обласна прокуратура зверталась до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області з листом № 15/2-234вих-24 від 25 квітня 2024 року, в якому повідомила про виявлені порушення вимог законодавства про публічні закупівлі при проведенні Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області закупівлі № UА-2024-01-03-000399-а та просила провести опрацювання наведеної інформації, вжити заходи на захист порушених інтересів держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області направило прокуратурі лист № 260615-17/1264-2024 від 02 травня 2024 року, в якому повідомило про те, що відповідно до Положення про Державну аудиторську службу України та Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю» органи державного фінансового контролю мають право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, а не самостійно звертатися до суду щодо визнання їх недійсними.

Житомирська обласна прокуратура на виконання вимог частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» листом від 29 травня 2024 року № 15/2-340вих-24 повідомила Північний офіс Держаудитслужби та Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області про самостійне звернення до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби, а у травні 2024 року заступник керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс" про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору на закупівлю послуг № 301 від 29 грудня 2023 року та про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс" на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області 3 110 634,96 грн, а зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області одержані за рішенням суду 3 110 634,96 грн в дохід держави.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір є недійсним відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України та статті 48 Бюджетного кодексу України.

3. Короткий зміст ухвалених судами попередніх інстанцій оскаржуваних рішення та постанови, мотиви їх ухвалення.

Господарський суд Харківської області рішенням від 02 квітня 2025 року відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що:

- прокурор не довів обставин недодержання сторонами спірного договору в момент його вчинення конкретних вимог законодавства, не довів суперечності спірного договору інтересам держави та суспільства, обставин його укладення відповідачем-2 з метою заволодіння коштами державного бюджету. За висновком суду спірний договір був правомірно укладений між відповідачами у справі без використання електронної системи закупівель, що було найбільш економічно доцільним, оскільки договір стосувався закупівлі послуг, що є додатковими в розумінні підпункту 8 пункту 13 Особливостей, чого прокурор не спростував. Додатковий характер передбачених договором послуг підтверджується результатами проведеної на замовлення відповідача-2 будівельно-технічної експертизи та матеріалами справи в цілому;

- підстави для визнання недійсним спірного договору відповідно до частини третьої статті 48 Бюджетного кодексу України відсутні, оскільки положення цієї норми права стосуються розпорядника бюджетних коштів та не розповсюджуються на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області як на одержувача бюджетних коштів, а відтак не підлягають застосуванню до спірних правовідносин; положення цієї норми стосуються нікчемності правочину (недійсність якого прямо встановлена законом), який не підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. Фінансові зобов`язання за спірним договором є довгостроковими, оскільки становлять більше 1 календарного року і фінансування робіт, передбачених спірним договором, було передбачене Планом заходів за бюджетною програмою КПК ВК 3111320 «Фінансове забезпечення заходів з розвитку аеродромної інфраструктури, у тому числі завершення будівництва, реконструкції аеродромної та енергетичної інфраструктури, задіяної у забезпеченні належного функціонування Міжнародного аеропорту «Львів» імені Данила Галицького та фінансового забезпечення заходів із забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до державних програм», затвердженим у грудні 2023 року Державним агентством відновлення та розвитку інфраструктури України та погодженим Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України, в розрізі завдань, визначених Державною програмою підвищення рівня безпеки дорожнього руху в Україні на період 2023 року, затвердженою постановою КМУ від 21 грудня 2020 року № 1287, та Державною цільовою програмою розвитку аеропортів до 2023 року, затвердженою постановою КМУ від 24 лютого 2016 року № 126 на 2023 рік.

Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 25 серпня 2025 року скасував рішення Господарського суду Житомирської області від 02 квітня 2025 року у справі № 906/593/24 та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив: визнав недійсним договір на закупівлю послуг № 301 від 29 грудня 2023 року, укладений між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс"; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс" на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області 3 110 634,96 грн, а зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області одержані за рішенням суду 3 110 634,96 грн - в дохід держави; здійснив розподіл судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського про відсутність підстав для визнання недійсним спірного договору відповідно до частини третьої статті 48 Бюджетного кодексу України, однак задовольнив позові вимоги з підстав того, що спірний договір був укладений всупереч підпункту 8 пункту 13 Особливостей, оскільки не передбачав ні закупівлю додаткових робіт, ні збільшення обсягу робіт, передбачених первинним договором, а Підрядник (відповідач-2) ініціював зміну проектних рішень щодо робіт, виконання яких передбачалося попереднім договором № 156, однак які в межах цього договору фактично ним виконані не були, що підтверджується змістом Обґрунтування Замовника, затвердженого 29 грудня 2023 року виконуючим обов`язки начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області, та пунктами 7 - 10 висновку експерта, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 822/10-2024 від 09 жовтня 2025 року, який за висновком суду, жодним чином не підтверджує додаткового характеру робіт за спірним договором щодо робіт, передбачених попереднім договором №156.

4. Короткий зміст вимог касаційних скарг.

4.1. У касаційній скарзі відповідач-1 - Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області просить скасувати постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 25 серпня 2025 року у цій справі, а рішення Господарського суду Житомирської області від 02 квітня 2025 року залишити в силі.

4.2. У касаційній скарзі відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс" просить скасувати постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 25 серпня 2025 року у цій справі, а рішення Господарського суду Житомирської області від 02 квітня 2025 року залишити в силі.

5. Узагальнені доводи осіб, які подали касаційну скаргу.

5.1. Як на підставу касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції відповідач-1 послався на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та зазначив про те, що суд апеляційної інстанції:

1) неправильно застосував статті 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права, викладені у постановах:

- об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 березня 2024 року у справі № 904/192/22 (пункти 27 - 29),

- Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (пункт 56) та від 21 червня 2023 року у справі № 905/1907/21 (пункт 8.49.),

- судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15 (пункти 64, 65),

- Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 904/193/22 (пункт 51), від 21 грудня 2022 року у справі № 904/180/22 (пункт 5.19.), від 22 червня 2021 року у справі № 903/621/20 (пункт 5.3.), від 21 жовтня 2021 року у справі № 910/4089/20 (пункт 19.3.);

2) не застосував статтю 228 Цивільного кодексу України, не мотивував застосування правових наслідків, передбачених частиною третьою статі 228 Цивільного кодексу України, не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування цієї норми права, викладені у постановах від 08 серпня 2019 року у постанові № 2а-12868/12/2670, від 20 грудня 2019 року у справі № 826/13265/13-а, від 18 листопада 2020 року у справі № 810/2287/17 та від 17 серпня 2023 року у справі № 904/3100/21;

3) порушив норми процесуального права, а саме: статті 74, 76 - 79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, що полягає в неповному з`ясуванні обставин справи та в неповному та необ`єктивному розгляді в судовому процесі всіх наявних у справі доказів, ненаданні належної оцінки поясненням відповідача-1.

5.2. Як на підставу касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції відповідач-2 послався на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та зазначив про те, що суд апеляційної інстанції:

1) неправильно застосував статті 3, 5, 16, 203, 215, 217, 228 Цивільного кодексу України, статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права, викладені у постановах від 20 жовтня 2021 року у справі № 904/2741/19 (пункти 37, 38), від 20 жовтня 2021 року у справі № 910/4089/20 (пункти 16, 17, 18, 19.1., 19.3.), від 18 вересня 2024 року у справі № 918/1043/21 (пункт 8.6.), від 19 жовтня 2021 року у справі № 911/162/19, з огляду на що:

- не з`ясував, чи були порушені відповідачем-2 права держави, за захистом яких прокурор звернувся до суду, які саме та чиї права були порушені спірним договором, в чому полягає таке порушення;

- не встановив фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання господарських договорів недійсними на момент їх вчинення і настання відповідних наслідків,

- не вказав, в чому конкретно полягає неправомірність дій відповідача-2, яким нормам законодавства не відповідає спірний правочин;

- не взяв до уваги те, що спірний договір виконаний обома його сторонами та між ними відсутні претензії стосовно його виконання;

- не вирішив питання суперечності спірного договору інтересам держави і суспільства відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України та не з`ясував, які фактичні обставини свідчать що спірний договір суперечить інтересам держави і суспільства, в чому полягала наявність умислу (наміру) відповідача-2 на укладення договору, як протиправного, не навів фактичних обставин, які б свідчили про те, що спірний договір укладений метою досягнення кінцевого результату, який завідомо суперечить інтересам держави.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач-2 у відзиві на касаційну скаргу підтримує доводи відповідача-1, викладені у касаційній скарзі, вважає їх обґрунтованими та просить задовольнити касаційну скаргу відповідача-1, скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції, а рішення Господарського суду Житомирської області від 02 квітня 2025 року залишити в силі.

Житомирська обласна прокуратура у відзивах на касаційні скарги просить касаційні скарги відповідачів залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність доводів скаржників, які не спростовують підстав задоволення позову, викладених судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові, наведені відповідачем-1 висновки Верховного Суду з питань ефективності рецисорних позовів та двосторонньої реституції незастосовні до цієї справи.

Від інших учасників справи відзиви на касаційні скарги відповідачів до Верховного Суду не надійшли.

Позиція Верховного Суду.

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанцій.

Верховний Суд, обговоривши доводи відповідачів, наведені у касаційних скаргах, та доводи прокурора, наведені у відзивах на касаційні скарги, перевіривши обґрунтованість визначених скаржниками підстав касаційного оскарження, правильність застосування та дотримання судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційні скарги відповідачів підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною першою, пунктами 4, 5 частини третьої, частиною шостою статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення. Предмет позову кореспондує із способами захисту права, визначеними, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстави.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто посилання на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову. Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви предметом позову заступник керівника Житомирської обласної прокуратури (далі по тексту - прокурор) визначив вимоги про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору на закупівлю послуг № 301 від 29 грудня 2023 року та про стягнення з відповідача-2 на користь відповідача-1, а з відповідачача-1 в дохід держави 3 110 634,96 грн.

Як на підстави заявленого позову прокурор послався на те, що спірний договір № 301 від 29 грудня 2023 року стосувався закупівлі послуг, що вже були предметом попередньої закупівлі UA-2021-04-21-001562-а за договором № 156 від 12 липня 2021 року, був укладеним між тими ж самими сторонами, та підлягає визнанню недійсними на підставі частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, як такий, що суперечать інтересам держави та суспільства, оскільки був укладений на позаконкурентних засадах всупереч пунктів 5, 10 Особливостей без використання електронної системи закупівель, за відсутності підстав для його укладення в такому порядку, передбачених підпунктом 8 пункту 13 Особливостей, з метою досягнення відповідачем-2 підвищення ціни за вже надані послуги, отримання підвищеного прибутку та протиправного заволодіння бюджетними коштами. За твердженням прокурора в діях відповідача-2, який ініціював укладення спірного правочину, вбачається наявність умислу на підвищення договірної ціни та заволодіння бюджетними коштами, а недійсність спірного договору зумовлює застосування особливого виду наслідків його недійсності, визначених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України: стягнення з відповідача-2 одержаних ним за недійсним договором грошових коштів в дохід держави.

Крім того, прокурор зазначив про те, що спірний договір є також недійсним в силу статті 48 Бюджетного кодексу України, оскільки був укладений за відсутності бюджетних призначень та асигнувань.

Отже, як вбачається з визначених прокурором предмета та підстав позову, заявлена прокурором вимога про визнання недійсним договору про закупівлю відповідає способу захисту порушених прав та / або інтересів, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України. Як на підстави позову прокурор послався на те, що спірний договір суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки був укладений на позаконкурентних засадах та за відсутності бюджетних призначень і асигнувань, з огляду на що підлягає визнанню недійсним на підставі частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України та статті 48 Бюджетного кодексу України. Тобто, саме зазначені норми права були визначені прокурором правовою підставою позову. При цьому, доводи прокурора про те, що укладення спірного договору без використання електронної системи закупівель суперечить положенням Закону України «Про публічні закупівлі», пунктам 5, 10 та підпункту 8 пункту 13 Особливостей були наведені виключно в обґрунтування того, що спірний договір суперечить інтересам держави та суспільства, як такий, що був укладений на позаконкурентних засадах. Тобто доводи прокурора про невідповідність спірного договору положенням Закону України «Про публічні закупівлі», пунктам 5, 10 та підпункту 8 пункту 13 Особливостей були наведені у безпосередньому взаємозв`язку з доводами про порушення антиконурентних засад публічних закупівель, є похідними від визначеної прокурором такої підстави позову, як суперечність договору інтересам держави та суспільства, що є підставою недійсності правочину, визначеною частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України. Крім того, позовна вимога про визнання недійним договору заявлена прокурором саме у поєднанні з вимогою про послідовне стягнення з відповідачів отриманих за спірним правочином грошових коштів в дохід держави, що є наслідком недійсності правочину, передбаченим виключно частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене Верховний Суд зазначає про те, що у цій справі правовими підставами позову є виключно положення частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України та стаття 48 Бюджетного кодексу України, які передбачають різні підстави недійсності правочину.

Однак, суд апеляційної інстанції не врахував наведеного, залишив поза увагою дійсні підстави позову у цій справі (як фактичні, так і правові) та, як наслідок, не дослідив належним чином та не встановив дійсного характеру спірних правовідносин між сторонами.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції дослідив обставини правомірності укладення спірного договору без застосування електронної системи закупівель (без проведення процедури закупівлі) з наданням оцінки цим обставинам, тобто фактично дослідив відповідність спірного у цій справі договору положенням частини десятої статті 3 та частини третьої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», пунктів 5, 10, підпункту 8 пункту 13 Особливостей, які були визначені прокурором похідними від основної правової підстави позову - частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України та фактичної підстави позову - суперечність договору інтересам держави та суспільства, як такого, що був укладений на позаконкурентних засадах. При цьому, дійсна правова підстава позову - частина третьої статті 228 Цивільного кодексу України взагалі не була досліджена судом апеляційної інстанції, про що обґрунтовано зазначили відповідачі у касаційних скаргах. Оскаржувана відповідачами постанова суду апеляційної інстанції не містить посилання суду на положення цієї норми права. Апеляційний господарський суд не перевірив правильність застосування цієї норми права судом першої інстанції, повноту встановлення та об`єктивність оцінки судом першої інстанції обставин, пов`язаних із застосування цієї норми права, що становлять предмет дослідження у цій справі.

Відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Норми чинного законодавства не містять визначення понять «інтерес» загалом та «інтерес держави і суспільства» зокрема. Законодавство України не містить ні орієнтовного переліку сфер, у яких існують державні інтереси, ні критеріїв чи способів їх визначення.

Верховний Суд виходить з того, що державні інтереси - це інтереси, пов`язані з потребою у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (див. рішення Конституційного Суду України у рішенні № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року).

Поняття «інтереси держави» має невизначений зміст, і в кожному конкретному випадку необхідно встановити, порушені чи ні інтереси окремої особи або держави. Інтереси держави - це закріплена Конституцією та законами України, міжнародними договорами (іншими правовими актами) система фундаментальних цінностей у найбільш важливих сферах життєдіяльності українського народу і суспільства.

Відповідно до висновку Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, викладеного у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 922/1391/18, аналіз частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України свідчить про те, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції при розгляді цієї справи в порушення частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України не врахував зазначений висновок Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України.

При цьому, Верховний Суд враховує те, що зазначений висновок щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України був підтверджений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2025 року у справі № 922/3456/23, до закінчення перегляду якої в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду зупинялося касаційне провадження у цій справі.

Отже, Верховний Суд зазначає про те, що при застосуванні частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України судам необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення спірного договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру (умислу) у кожної із сторін.

При цьому, не будь-які порушення актів цивільного законодавства, вчинені під час укладення договору, мають своїм наслідком невідповідність правочину інтересам держави і суспільства.

Наявність у сторін (сторони) правочину такого наміру (умислу) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Отже, для застосування положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, прокурор мав довести, що спірний правочин за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства.

Однак, суд апеляційної інстанції не врахував зазначені висновки Верховного Суду, не дослідив належним чином обставини, наведені прокурором в позовній заяві в обґрунтування підстав позову, та не встановив з достовірністю у відповідності до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України у чому саме за твердженням прокурора полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення спірного договору, в чому полягає його протиправність та протиправність дій сторін договору, чи підтверджуються ці доводи прокурора наявними в матеріалах справи доказами, зокрема вироком у кримінальному провадженні, який би мав преюдиційне значення для цієї господарської справи. Не з`ясував суд також і обставин того, чи існував у кожної із сторін намір (умисел) на укладення спірного правочину, чи усвідомлювали сторони договору або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору, в якій мірі кожною із сторін були виконані договірні зобов`язання, чи виникли внаслідок виконання сторонами (стороною) спірного договору протиправні наслідки та якщо виникли, то в чому саме вони (протиправні наслідки) полягали (неналежна якість наданих послуг, виконаних робіт; невиконання усього обсягу послуг / робіт, передбаченого договором; завдання збитків внаслідок виконання договору (завдання шкоди майну, переплата коштів тощо); наявність інших порушень при виконанні умов спірного договору про закупівлю).

Як уже зазначалося вище по тексту цієї постанови, апеляційний господарський суд, здійснюючи апеляційний перегляд цієї справи, не перевірив повноту встановлення цих обставин судом першої інстанції, не з`ясував чи правильно та об`єктивно у відповідності до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України місцевий господарський суд надав оцінку цим обставинам та доказам, які підтверджують або спростовують ці обставини, тобто не перевірив, чи правильно суд першої інстанції застосував цю норму права при вирішенні спору у цій справі.

З огляду на викладене Верховний Суд погоджується з доводами відповідачів, наведеним у касаційних скаргах, про те, що суд апеляційної інстанції при вирішення спору у цій справі безпідставно не застосував до спірних правовідносин частину третю статті 228 Цивільного кодексу України, визначену прокурором правовою підставою позову.

Крім того, суд апеляційної інстанції, задовольнивши позовну вимогу про стягнення з відповідача-2 на користь відповідача-1 грошових коштів у сумі 3 110 634,96 грн, а з відповідача-1 одержаних за рішенням суду 3 110 634,96 грн в дохід держави, жодним чином не мотивував з посиланням на відповідні норми права підстави задоволення позову в цій частині, про що обґрунтовано зазначив відповідач-1 у касаційній скарзі.

У зв`язку з цим Верховний Суд зазначає про те, що суд апеляційної інстанції, задовольнивши позовну вимогу про стягнення з відповідача-2 на користь відповідача-1 одержаних за спірним договором грошових коштів у сумі 3 110 634,96 грн, а з відповідача-1 одержаних цих за рішенням суду 3 110 634,96 грн в дохід держави, фактично застосував передбачені частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України наслідки недійсності правочину, однак не застосував цю норму права при вирішенні спору, не послався на положення цієї норм в обґрунтування задоволення позову в цій частині.

За змістом частини четвертої статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Верховний Суд ухвалами від 16 жовтня 2025 року та 22 жовтня 2025 року у цій справі зупиняв касаційне провадження за касаційними скаргами Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25 серпня 2025 року у справі № 906/593/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3456/23, а ухвалою від 13 січня 2026 року поновив касаційне провадження у справі № 906/593/24 за зазначеними касаційними скаргами.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі по тексту - Об`єднана палата) у постанові від 19 грудня 2025 року у справі № 922/3456/23 уточнила попередні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, які, зокрема містилися у постановах від 13 листопада 2024 року у справі № 911/934/23, від 17 жовтня 2024 року у справі № 914/1507/23 та в інших постановах. Згідно з уточненими висновками Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України ця норма права передбачає санкції конфіскаційного характеру, які передбачають стягнення усього отриманого за правочином на користь держави. Ці санкції спрямовані не на відновлення правового стану, який існував до порушення, а на покарання осіб, які порушили законодавчу заборону вчиняти правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства.

Об`єднана палата також зазначила про те, що конфіскація без вироку суду розглядається Європейським судом з прав людини як втручання у право власності, захищене статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Застосування наслідків, передбачених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Антиконкурентна поведінка учасника закупівлі не завжди має за мету завдати шкоди державі чи підірвати її інтереси і сама по собі не трансформує правочин у такий, що суперечить інтересам держави та суспільства у розумінні частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України.

З огляду на конфіскаційний характер санкції, передбаченої частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.

З огляду на викладене, враховуючи те, що суд апеляційної інстанції при здійсненні апеляційного розгляду цієї справи безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України та не з`ясував обставини, що підлягають встановленню відповідно до цієї норми пава, не перевірив правильність її застосування місцевим господарським судом, Верховний Суд зазначає про необхідність скасування постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 25 серпня 2025 року у цій справі з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого суду слід застосувати частину третю статті 228 Цивільного кодексу України з урахуванням останніх висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норм права, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2025 року у справі № 922/3456/23.

З огляду на викладене Верховний Суд зазначає про передчасність висновків суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для визнання недійсним спірного договору, а також і для застосування особливого виду наслідків недійсності такого правочину, визначених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України.

Передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не дають суду касаційної інстанції права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Встановлення зазначених вище обставин, дослідження та оцінка наявних в матеріалах справи доказів та доводів учасників справи виходить за межі розгляду справи в суді касаційної інстанції та є підставою для скасування оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

8. Висновки за результатами розгляду касаційних скарг.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування та порушення норм матеріального і процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, враховуючи межі розгляду справи в суді касаційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку, що постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 25 серпня 2025 року підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

9. Судові витрати.

Відповідно до підпунктів "б", "в" пункту 4 частини першої статті 315 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

За змістом частини чотирнадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа передається на новий розгляд до апеляційного господарського суду, розподіл судових витрат у справі, у тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл Сістемс" задовольнити частково.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25 серпня 2025 року у справі № 906/593/24 скасувати.

3. Справу № 906/593/24 передати на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді Н. Губенко

І. Кондратова