ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 911/2952/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мамалуй О.О. - головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу громадської організації «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025

у складі колегії суддів: Барсук М.А.,- головуючий, Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

та на ухвалу господарського суду Київської області від 16.10.2025

суддя: Смірнов О.Г.

у справі № 911/2952/24

за позовом ОСОБА_1

до громадської організації «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1, 2, 3, 4, 6, 7»

про визнання недійсними рішення,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до громадської організації «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7» (далі - ГО «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7», Громадська організація, відповідач) про визнання недійсними рішення.

2. Рішенням господарського суду Київської області від 09.09.2025 у справі №911/2952/24 у задоволенні позову ОСОБА_1 до громадської організації «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7» відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.

3. 30 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» відповідачем подана заява, яка зареєстрована у суді першої інстанції 01.10.2025, про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2952/24.

4. 16 жовтня 2025 року на адресу суду першої інстанції від позивача надійшла заява про залишення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

5. 16 жовтня 2025 року від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про залишення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення без розгляду, в яких останній заявляє про те, що якщо суд вважає, що відповідач пропустив строк, визначений ч. 8 ст. 129 ГПК України, для подання додаткових доказів понесених відповідачем витрат, останній виносить на вирішення суду питання про поновлення такого пропущеного строку.

6. Додатковим рішенням господарського суду Київської області від 16.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви громадської організації «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7» про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу, що міститься у відзиві на позовну заяву.

Короткий зміст ухвали та постанови судів попередніх інстанцій

7. Ухвалою господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі №911/2952/24 у задоволенні заяви громадської організації «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7» про поновлення строку на подання додаткових доказів відмовлено.

Заяву громадської організації «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7» про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

8. Суд першої інстанції, керуючись нормами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України не знайшов підстав для поновлення строку на подання додаткових доказів, клопотання про що було викладено у запереченнях, поданих 16.10.2025.

9. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 у справі № 911/2952/24 частково скасовано ухвалу господарського суду Київської області від 16.10.2025 про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, виклавши п. 1 резолютивної частини у наступній редакції: «Заяву Громадської організації «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7» про поновлення строку на подання додаткових доказів залишити без розгляду». Пункт 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Київської області від 16.10.2025 про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення залишено без змін, змінивши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

10. Постанова мотивована тим, що клопотання про поновлення строку на подачу доказів, викладене у поданих запереченнях (вх.№14331/25 від 16.10.2025), розгляду не підлягало як таке, що не було подано одночасно із вчиненою процесуальною дією (долучення нових доказів), та підлягало залишенню без розгляду.

11. Суд апеляційної інстанції вказав на те, що оскільки у поданій 30.09.2025 через систему «Електронний суд» заяві про ухвалення додаткового рішення не містилось клопотання про поновлення процесуального строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України, а таке клопотання було заявлено лише 16.10.2025, суд першої інстанції мав залишити без розгляду подану заяву відповідача в частині долучення нових доказів та не досліджувати відповідне клопотання сторони про поновлення строку на їх подачу, яке було подано відповідачем із порушенням встановлених приписів ч. 4 ст. 119 ГПК України.

12. Також апеляційний господарський суд вказав на те, що суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою у повному обсязі залишив без розгляду подану відповідачем 30.09.2025 заяву про ухвалення додаткового рішення, а в подальшому додатковим рішенням господарського суду Київської області від 16.10.2025, за результатами розгляду вказаної вище заяви відповідача від 30.09.2025, дійшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас, з огляду на те, що ч 8 ст. 129 ГПК України регулює саме строк подачі доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а не строк подачі заяви про ухвалення додаткового рішення, який врегульований ч. 2 ст. 244 ГПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що у даному випадку заява відповідача про ухвалення додаткового рішення була залишена судом без розгляду саме в частині нових доказів, поданих з порушенням ч. 8 ст. 129 ГПК України.

А тому оскільки нові докази, надіслані до суду 30.09.2025 разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, були подані із пропуском строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України, заявник одночасно разом із подачею таких доказів не заявив клопотання про поновлення процесуального строку на їх прийняття, як того вимагає ч. 4 ст. 119 ГПК України, та враховуючи те, що суд фактично залишив без розгляду подану 30.09.2025 заяву про ухвалення додаткового рішення саме в частині поданих нових доказів, колегія суддів дійшла до висновку, що у даному випадку заяви громадської організації «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7» про поновлення строку на подання додаткових доказів та про ухвалення додаткового рішення в частині долучення додаткових доказів підлягають залишенню без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

13. Громадська організація «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 та на ухвалу господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі № 911/2952/24, якою заяву про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

У касаційній скарзі відповідач просить Суд скасувати зазначені судові рішення судів попередніх інстанцій, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про розподіл судових витрат відповідно до заяви відповідача від 01.10.2025.

14. Скаржник зазначає, що в порушення приписів ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при вирішенні даної справи суди не врахували висновки Верховного суду щодо застосування норм процесуального права (ст.124, 129 ГПК України) у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 07.11.2024 у справі № 906/835/23, від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19, від 27.01.2022 у справі № 921/221/21 та від 31.05.2022 у справі № 917/304/21.

Так, Верховний Суд у постанові від 07.11.2024 у справі № 906/835/23, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, зробив наступні висновки щодо застосування норм процесуального права:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками:

по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії.

Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою, а саме до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21 та від 31.05.2022 у справі № 917/304/21).

15. Також відповідач вказує на те, що суди попередніх інстанцій безпідставно не взяли до уваги наведені відповідачем підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на подання ним додаткових доказів понесених витрат.

16. Крім того, скаржник у касаційній скарзі зазначає, що навіть за умов відхилення додаткових доказів, суд повинен був вирішити ініційоване відповідачем питання щодо витрат на підставі наявних матеріалів справи. Як вбачається з матеріалів даної справи, відповідач належним чином виконав свої обов`язки, визначені ст.ст. 124, 129 ГПК України, які є передумовою ухвалення рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу адвоката. Так, у своїй першій заяві по суті спору - відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи, вказавши суму витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 80 000 гривень (гонорар успіху). Представник відповідача до закінчення судових дебатів у справі 04.09.2025 усно заявив прохання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу адвоката у зазначеному вище розмірі, що підтверджується протоколом судового засідання.

17. Скаржник вказує, що на підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката відповідачем було подано суду копію договору про надання правничої допомоги від 18.11.2024, укладеного між адвокатським об`єднанням «Ковальчук і партнери» та громадською організацією «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7».

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

18. Відзивів чи заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Позиція Верховного Суду

19. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

20. Пунктом 1 ч. 3 ст.123 ГПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

21. Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

22. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст.126 ГПК України).

23. Частиною 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

24. Згідно з вимогами ч. 8 ст.129 ГПК розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

25. Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

26. Верховний Суд неодноразово та послідовно вказував, що:

- практична реалізація принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України);

- отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, (1) заявити про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів у справі та (2) повідомити про надання відповідних доказів у визначені ГПК України строки; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат з дотриманням вимог частини восьмої статті 129, статті 221 ГПК України.

- додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог;

- щодо заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та/чи подання доказів, то процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів;

- правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні;

- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

27. Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов?язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

28. Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

29. Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

30. Частинами 1, 4 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

31. Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.

32. Як встановлено судами попередніх інстанцій 01.10.2025 відповідачем подано докази щодо розміру судових витрат разом із заявою про ухвалення додаткового рішення.

33. Щодо поновлення законодавчо встановленого процесуального строку, то законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично та безумовно поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника.

34. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує з огляду на поважність причин пропуску процесуального строку. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

35. Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків по суті є пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

36. Отже, пропущений процесуальний строк може бути поновлений за обґрунтованою заявою учасника провадження і лише за наявності об`єктивних, а не суб`єктивних причин, визнаних поважними судом шляхом наведення мотивованого висновку.

37. Питання про поважність причин пропуску строку в розумінні ст. 86 Господарського процесуального строку України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

38. Відповідач щодо поновлення строку на подання доказів понесених відповідачем витрат вказує на те, що представник відповідача вважав, що суд задовольнив його прохання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в рішенні. Однак, 26.09.2025 у даній справі було оприлюднено повний текст рішення, з якого відповідач дізнався про розподіл судових витрат у цій справі лише зі сплати судового збору, у зв`язку з чим на виконання приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України відповідач протягом 5-ти денного строку подав заяву про ухвалення додаткового рішення.

Відповідач наголошує на тому, що саме 26.09.2025 у відповідача з?явилися підстави для подання заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки питання про розподіл судових витрат на правову допомогу суд не вирішив.

39. Суд першої інстанції не знайшов підстав для поновлення строку на подання доказів.

40. Верховний Суд бере до уваги, що представник відповідача, який був присутнім при оголошенні вступної та резолютивної частин рішення, повинен був усвідомлювати, що резолютивна частина рішення не містить розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, а норми ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачають обов`язок сторони надати докази понесених витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тобто залежали від волі відповідача.

41. Зазначені доводи відповідача не підтверджують неспроможність заявника подати відповідні докази згідно зі строками встановленими Господарським процесуальним кодексом України, оскільки ці обставини відносяться до волевиявлення заявника, а тому не можуть самі по собі бути розцінені судом як поважні причини для поновлення строку на подання доказів.

42. Крім того, відповідач не доводить обставин неможливості подання до закінчення судових дебатів актів датованих 08.05.2025, 10.07.2025, 05.09.2025.

43. Оскільки відповідачем не доведено обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для вчинення відповідної процесуальної дії (подання доказів в межах 5 днів), суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в поновленні строку на подання доказів.

44. Ураховуючи, що неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу у строки встановлені ч. 8 ст. 129 ГПК України, має своїм процесуальним наслідком залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

45. Ураховуючи, що у цій справі на момент звернення відповідача з клопотанням про поновлення строку на подання доказів такі докази відповідачем подані із заявою про ухвалення додаткового рішення, Верховний Суд вважає надмірним формалізмом залишення судом апеляційної інстанції заяви громадської організації «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7» про поновлення строку на подання додаткових доказів без розгляду та відповідно дійшов помилково висновку про часткове скасування ухвали суду першої інстанції, викладення п. 1 резолютивної частини ухвали в редакції резолютивної частини постанови та зміни мотивів ухвали місцевого господарського суду.

46. З огляду на зазначене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, ухвала місцевого господарського суду - залишенню в силі.

47. Верховним Судом відхиляються доводи відповідача про те, що договір про надання правничої допомоги від 18.11.2024, наданий відповідачем, є достатнім для вирішення судом питання про стягнення таких витрат, з огляду на те, що договір підтверджує договірні зобов`язання між сторонами, проте не є підтвердженням виконаних адвокатом робіт/послуг та сам по собі не дає підстав для висновку щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

48. Частинами 1, 2 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

49. Згідно з ч. 3 ст. 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

50. Відповідно до ст. 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

51. За вказаних обставин, Верховний Суд вважає за необхідне скасувати постанову апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат

52. Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу громадської організації «Об`єднання (масиву) садівницьких товариств «Кедр-1,2,3,4,6,7» задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 у справі № 911/2952/24 скасувати.

3. Ухвалу господарського суду Київської області від 16.10.2025 у справі № 911/2952/24 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

О. А. Кролевець