ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4456/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Лінфокс", м. Хмельницький
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біолар", м. Харків
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "Лінфокс", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біолар", відповідач, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 127 957,44 грн, що складається з: 70 000,00 грн як основна заборгованість відповідача за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року; 3 641,57 грн пені за несвоєчасну оплату наданих за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року; 43 929,30 грн штрафу у розмірі 30% від суми оплати за прострочення оплати послуг за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року понад 30 календарних днів; 352,48 грн (3% річних), нараховані за порушення строків виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором транспортного експедирування б/н від 01 вересня 2025 року. Судові витрати, що складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн, позивач просить суд покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року.

Ухвалою суду від 16.12.2025 позовну заяву Приватного підприємства "Лінфокс" залишено без руху. Позивачу встановлений строк на усунення недоліків позовної заяви - сім днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Позивачу встановлений спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: розрахунку ціни позову із зазначенням усіх його складових та визначенням загального розміру суми, заявленої до стягнення; копії договору транспортного експедирування б/н від 01 вересня 2025 року та/або письмових пояснень щодо нарахування трьох процентів річних за цим договором. Роз`яснено позивачу що в разі усунення недоліків у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

17.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач вказує на те, що в прохальній частині було допущено технічну описку і помилково вказано суму до стягнення 127 957,44 грн замість 117 923,35 грн; в прохальній частині було допущено технічну описку і помилково вказано при проханні стягнути 3% річних посилання на договір транспортного експедирування б/н від 01 вересня 2025 року замість договору транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року. Виходячи з вищевикладеного, з метою усунення недоліків позовної заяви та прийняття правильного судового рішення у даній справі, позивач уточнює свої позовні вимоги та просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біолар" на свою користь заборгованість в загальній сумі 117 923,35 грн, що складається з: 70 000,00 грн основної заборгованості відповідача за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року; 3 641,57 грн пені за несвоєчасну оплату наданих за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року; 43 929,30 грн штрафу у розмірі 30% від суми оплати за прострочення оплати послуг за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року понад 30 календарних днів; 352,48 грн три проценти річних, нараховані за порушення строків виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року; судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20 000,00 грн; сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою суду від 22.12.2025 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

05.01.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить суд закрити провадження у справі №922/4456/25 в частині стягнення з ТОВ "Біолар" на користь ПП "Лінфокс" основної заборгованості у розмірі 45 000, 00 грн. В обґрунтування клопотання відповідач вказує на те, що відповідно до наданої банківської виписки за період з 08.10.2025 по 25.12.2025 по розрахункам між позивачем та відповідачем після відкриття провадження у справі (22.12.2025) відповідачем було сплачено 22.12.2025 - 5 000, 00 грн, 23.12.2025 - 5 000,00 грн, 24.12.2025 - 5 000, 00 грн та 25.12.2025 - 30 000,00 грн, тобто усього 45 000, 00 грн. Відповідач вказує, що у цій частині предмет спору існував на момент відкриття провадження у справі, і припинив існувати в процесі розгляду справи, тому у цій частині провадження підлягає закриттю. Документально також підтверджується, що 25 000, 00 грн відповідачем було сплачено до відкриття провадження у справі (17.12.2025 - 10 000,00 грн, 18.12.2025 - 5 000, 00 грн та 19.12.2025 10 000,00 грн) відповідно в цій частині позову слід відмовити через безпідставність вимог (про що окремо буде зазначено у відзиві).

05.01.2026 до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач вказує на те, що даною заявою ПП "Лінфокс" зазначає, що після звернення до суду (11.12.2025), відповідачем у період з 17.12.2025 по 25.12.2025 було сплачено на користь ПП "Лінфокс" суму основної заборгованості за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09.10.2025 у розмірі 70 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, ПП "Лінфокс", керуючись ст. 42, 46, ч. 3 ст. 130 ГПК України, зазначає, що у зв`язку із частковим задоволенням відповідачем позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 70 000,00 грн після пред`явлення позивачем позову до суду, ПП "Лінфокс" не підтримує частину своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача основної заборгованості за договором транспортного експедирування №СС09102025 від 09.10.2025 у розмірі 70 000,00 грн та просить суд закрити провадження у вказаній частині, та стягнути з відповідача решту заборгованості, а саме: 3 641,57 грн пені за несвоєчасну оплату наданих за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09.10.2025; 43 929,30 грн штрафу у розмірі 30% від суми оплати за прострочення оплати послуг за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09.10.2025 понад 30 календарних днів, 352,48 грн. 3% річних, нарахованих за порушення строків виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором транспортного експедирування №СС09102025 від 09.10.2025, судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20 000,00 грн, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та присудити стягнення понесених позивачем у справі витрат з відповідача.

05.01.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 25 000, 00 грн основної заборгованості відмовити; в частині стягнення 45 000, 00 грн основної заборгованості провадження закрити; у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу у розмірі 29 949, 30 грн відмовити; у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1 437,55 грн пені та 139,12 грн 3 % річних відмовити; витрати по сплаті судового збору розподілити пропорційно, в задоволенні заяви позивача про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу відмовити. Зокрема, відповідач вказує на те, що заявкою на перевезення вантажу №СС22/10/25_02 від 22.10.2025 передбачено наступний порядок оплати: Б/р (безготівковий розрахунок) 7 днів після вивантаження авто. У заявці окремо сторонами не погоджено банківські або календарні дні на оплату, тому враховуючи, що умовами укладеного договору (пункт 4.1) передбачена оплата саме у банківських днях, вказана заявка мала би бути оплачена відповідачем протягом 7 банківських днів після вивантаження авто. Матеріали справи не містять належних доказів щодо вивантаження авто за цією заявкою, що позбавляє можливості фактично визначити початок строку виконання зобов`язання та початок строку його прострочення. Так, на підтвердження своїх вимог у цій частині позивач надає ТТН від 24.10.2025 і вважає, що з 01.11.2025 має місце прострочення відповідача (саме з 01.11.2025 нараховані пеня та 3 % річних). Відповідач проти таких висновків заперечує та вказує, що позивачем 1) безпідставно обраховано строк на оплату 7 календарних (а не банківських) днів; 2) безпідставно ототожнено дату ТТН від 24.10.2025 із датою нібито вивантаження авто. На спростування доводів позивача відповідач звертає увагу, що ТТН від 24.10.2025 не містить дати отримання вантажу вантажоодержувачем, а у самій заявці №СС22/10/25_02 від 22.10.2025 зазначено, що дата доставки вантажу 27.10.2025. Початок строку виконання грошового зобов`язання для відповідача пов`язаний із певною подією - вивантаження авто. Належних та допустимих доказів на підтвердження початку строку оплати за цією заявкою матеріали справи не містять. Обчислення цього строку, починаючи з 24.10.2025 (дата ТТН), є безпідставним та таким, що суперечить самій заявці (дата доставки 27.10.2025). Визначення строку оплати у календарних, а не банківських днях (як передбачено договором) також є безпідставним. Нарахування штрафу за заявкою на перевезення вантажу №СС09/10/25_03 від 9.10.2025 у розмірі 16 929, 30 грн на суму заборгованості, прострочення якої мало місце менше ніж 30 календарних днів є безпідставним. Нарахування штрафу за заявкою на перевезення вантажу №СС22/10/25_02 від 22.10.2025 у розмірі 13 020, 00 грн також є безпідставним, оскільки позивачем невірно визначено початок строку виконання грошового зобов`язання, а й відповідно і початок прострочення. Позивачем здійснено розрахунок пені та 3 % річних за другою заявкою №СС22/10/25_02 від 22.10.2025 у розмірі 1 437,55 грн пені та 139,12 грн 3 % річних. Розрахунок проведено за період нібито прострочення з 01.11.2025 по 09.12.2025. Відповідач не погоджується з такими розрахунками, оскільки строк оплати по другій заявці документально не підтверджується, дата вивантаження авто за другою заявкою не визначена, обчислення строку з 24.10.2025 у календарних днях є безпідставним.

05.01.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач відхиляє аргументи відповідача та, зокрема, вказує на те, що беручи до уваги положення Цивільного кодексу України щодо визначення строків, термінів та порядку їх обчислення, сторони в заявці №СС22/10/25_02 від 22.10.2025 погодили строк оплати послуг саме протягом 7 календарних днів, а твердження відповідача про те, що сторонами передбачена оплата саме у банківських днях, є нічим іншим, як його власними нічим не підтвердженими безпідставними припущеннями. ТТН від 24.10.2025 складена за результатом завантаження авто 24.10.2025, відтак авто було завантажене 24.10.2025. Вказаною ТТН визначено маршрут перевезення вантажу м. Одеса - м. Житомир. Відстань між даними містами складає 503 км, подолання якої автомобілем не вимагає витрачання часу аж 3 дні (як зазначає відповідач датою вивантаження слід вважати дату укладання сторонами акту надання послуг 27.10.2025). Разом з тим, жодних доказів на спростування тверджень позивача про вивантаження авто в місці призначення 24.10.2025 відповідачем не надано. Сторони в укладеному договорі визначили, що у разі, якщо прострочення сплати послуг складає понад 30 календарних днів відповідач має сплатити експедитору штраф у розмірі 30%, які нараховуються на вартість послуг, визначеною відповідною заявкою, а не на залишок заборгованості, як зазначає відповідач. Як вбачається з фактичних обставин, та не спростовується самим же відповідачем, строк повної оплати послуг позивача по обом заявкам складав більше 30 днів: по заявці СС09/10/25_03 від 09.10.2025 - 45 днів (повністю погашена відповідачем 22.12.2025); по заявці СС22/10/25_02 від 22.10.2025 - 24.10.2025 - 54 дні (повністю погашена відповідачем 25.12.2025). Усі розрахунки як і строки, протягом яких відповідач мав здійснити оплату послуг позивача, здійснені позивачем відповідно до умов укладеного між сторонами договору та положень чинного законодавства. Зазначаючи про неправильність здійснених стороною позивача розрахунків, відповідач не надає до суду власного аргументованого контррозрахунку, а відтак вказані аргументи є безпідставними і нічим іншим як припущеннями відповідача, які не підтверджені жодним належним і допустимим доказом.

Ухвалою суду від 20.01.2026 закрито провадження у справі №922/4456/25 в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 70 000,00 грн за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року. Вирішено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням ціни позову у розмірі 47 923,35 грн, з яких: 3 641,57 грн пені за несвоєчасну оплату наданих за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року; 43 929,30 грн штрафу у розмірі 30% від суми оплати за прострочення оплати послуг за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року понад 30 календарних днів; 352,48 грн три проценти річних, нараховані за порушення строків виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09 жовтня 2025 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.12.2025, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Частиною 4 статті 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

09.10.2025 між Приватним підприємством "Лінфокс" (експедитор за договором, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біолар" (клієнт за договором, відповідач) був укладений договір №СС09102025 на транспортне експедирування, відповідно до п. 1.1 якого, Клієнт (вантажовласник, відправник вантажу або його довірені особи) доручає Експедитору за винагороду здійснити надати послуги з транспортно - експедиторського обслуговування з метою забезпечення перевезення різними видами транспорту, перевалки у портах, експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів вантажоодержувачам Клієнта (або його довіреним особам), у міжнародних чи міжміських (по території України) перевезеннях та надання інших узгоджених Сторонами послуг.

Експедитор зобов`язується виконувати свої обов`язки на умовах даного договору, а Клієнт зобов`язується прийняти надані послуги й оплатити їх (п. 1.2 договору).

Згідно п. 1.3 договору, за дорученням Клієнта і на підставі даного договору Експедитор виконує одне чи декілька з наступних доручень Клієнта: здійснити транспортно-експедиторське обслуговування Клієнта, зокрема: здійснити пошук і підбір перевізників (або їх довірених осіб), з метою забезпечення перевезення різними видами транспорту, перевалки у портах, експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів вантажоодержувачам Клієнта (або його довіреним особам), у міжнародних чи міжміських (по території України) перевезеннях; організувати перевезення вантажів Клієнта; укласти договори від імені Клієнта з перевізниками для перевезення вантажів Клієнта та з іншими особами, які залучаються до виконання договору на транспортне - експедиторське обслуговування; організувати розсилання товаро-транспортної документації; здійснити розрахунки з усіма учасниками транспортного процесу; за згодою сторін виконує інші доручення Клієнта.

Експедитор здійснює транспортно - експедиторське обслуговування Клієнта від імені і за рахунок Клієнта й укладає договори від його імені з іншими особами для виконання зобов`язань за цим договором (п. 1.4 договору).

Відповідно до п. 1.5 договору, конкретні умови по кожному дорученню обумовлюються у заявці на організацію транспортно-експедиторських послуг та/або додаткової угоди до Договору (надалі - "Заявка"), в якій вказуються: вид послуги, вид, найменування вантажу, відправник, отримувач, пункт відправлення та призначення вантажу, розмір плати Повіреному та інші погоджені Сторонами умови. Заявка, направлена/передана з використанням засобів електронного зв`язку прирівнюється до оригіналу. Замовлення (заявка) є невід`ємною частиною даного Договору. У випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за даним Договором, пріоритетними є умови (відомості), зазначені в Договорі. Дані, визначені в підтвердженій Заявці не підлягають зміні Клієнтом в односторонньому порядку.

Оплата за цим Договором здійснюється Клієнтом протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту розвантаження автомобіля на підставі виставленого Експедитором рахунку, якщо інше не передбачено погодженою Сторонами Заявкою, у національній валюті України - гривні (п. 4.1 договору).

За фактом надання послуг Експедитор надає (надсилає) на вибір Експедитора на електронну адресу Клієнту скановану копію двостороннього Акту наданих послуг та/або через сервіс електронного документообігу (Медок, Вчасно тощо) електронну версію двостороннього Акту наданих послуг. Клієнт протягом 2-х (двох) днів з дня отримання Акту зобов`язаний направити Експедитору підписаний Акт наданих послуг або письмову мотивовану відмову від прийому послуг. При неотриманні Експедитором оформленого (підписаного) Клієнтом Акту наданих послуг або письмової вмотивованої відмови від приймання послуг протягом 2-х (двох) днів з дати відправлення Актів Експедитором на електронну адресу Клієнту та/або направлення Експедитором Клієнту Актів через сервіс електронного документообігу (Медок, Вчасно тощо), послуги вважаються прийнятими Клієнтом без зауважень та підлягають оплаті у повному обсязі (п. 4.7 договору).

За несвоєчасну оплату наданих Експедитором на оплату Клієнту рахунків Клієнт сплачує Експедитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день сплати від суми, яка підлягає сплаті за кожний день та за весь час такого прострочення, до дня повного погашення заборгованості включно, а у разі, якщо прострочення складає понад 30 календарних днів Клієнт додатково сплачує Експедитору штраф у розмірі 30% від суми оплати узгодженої в заявці. Клієнт несе відповідальність за збитки, заподіяні Експедитору відмовою в оплаті чи несвоєчасною оплатою рахунків Експедитора (п. 5.11 договору).

Цей Договір набирає чинності і є дійсним з дати його підписання Сторонами і скріплення печатками Сторін і направлення Клієнтом на електронну пошту Експедитора сканованої копії підписаного договору. При цьому сторони узгодили, що якщо після направлення Клієнтом на електронну пошту Експедитора сканованої копії підписаного даного договору, будь-яка із сторін проведе будь-які дії направлені на виконання своїх зобов`язань по договору (підписання і направлення іншій стороні заявки на перевезення вантажу, завантаження/митне оформлення вантажу для міжнародного перевезення, оплата послуг тощо), то цей договір буде вважатися укладеним незалежно від виконання іншою стороною (сторонами) умов щодо обміну оригіналами даного договору та заявок на перевезення вантажу. Даний договір діє до надіслання письмового повідомлення другій стороні про його розірвання, а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань - до моменту їх повного виконання. Таке повідомлення повинно бути надіслано не менш ніж за 30 днів до дати розірвання Договору. При цьому Сторони домовилися, що інший порядок розірвання цього Договору є неприпустимим (п. 10.2 договору).

09.10.2025 між сторонами була підписана заявка на перевезення вантажу №СС09/10/25_03 згідно договору на транспортне експедирування №СС09102025 від 09.10.2025, відповідно до умов якої позивач зобов`язався виконати послуги з перевезення вантажу (поліетиленгликоль) за маршрутом: м. Люблін (Польща) - м. Харків (Харківська обл., Україна), дата та час завантаження 14.10.2025, адреса завантаження: Turka 141B, 20-258 Lublin, адреса розвантаження: м. Харків, сума, час, форма розрахунку: 103 031 грн. (Сто три тисячі тридцять одна гривня 00 копійок), по курсу НБУ на день підготовки довідки про трансп. витрати. Б/р 14 банківських днів після вивантаження авто. Вартість фрахту є приблизною. Остаточна вартість визначається після фактичного завантаження авто з розрахунком 90 EUR/ton, дата доставки: 17.10.2025.

Послуги за даною заявкою надані позивачем у повному обсязі, у належній якості та у відповідні строки, що підтверджується CMR б/н по поїздці за заявкою №СС09/10/25_03.

22.10.2025 сторонами була підписана заявка на перевезення вантажу №СС22/10/25_02 згідно з договору на транспортне експедирування №СС09102025 від 09.10.2025, відповідно до умов якої позивач зобов`язався виконати послуги з перевезення вантажу (касторове масло) за маршрутом: м. Чорноморськ (Одеська обл., Україна) - м. Житомир (Житомирська обл., Україна), адреса завантаження: м. Чорноморськ (Одеська обл., Україна), адреса розвантаження: м. Житомир (Житомирська обл., Україна), сума, час, форма розрахунку: 43 400 грн (Сорок три тисячі чотириста гривень 00 копійок), Б/р 7 днів після вивантаження авто. Вартість фрахту є приблизною. Остаточна вартість визначається після фактичного завантаження авто з розрахунком 2000 грн/тонна, дата доставки 27.10.2025.

Послуги за даною заявкою надані позивачем у повному обсязі, у належній якості та у відповідні строки, що підтверджується ТТН № Бі-00000933 від 24.10.2025.

За результатами наданих транспортно-експедиційних послуг сторонами за допомогою сервісу електронного документообігу з використанням КЕП було підписано:

- акт надання послуг № 584Л від 17.10.2025 на суму 103 031,00 грн та рахунок на оплату № СС09/10/25_03 від 15.10.2025 на суму 103 031,00 грн;

- акт надання послуг № 655Л від 27.10.2025 на суму 43 400,00 грн та рахунок на оплату № СС22/10/25_02 від 27.10.2025.

Вказані документи були додатково направлені на електронну адресу відповідача - , яка вказана у п. 10.11 Договору.

Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг виконав неналежним чином, надані послуги своєчасно не оплатив.

11.11.2025 та 21.11.2025 ТОВ "Біолар" надіслало на адресу ПП "Лінфокс" два гарантійні листи, у яких зазначало, що заборгованість за договором № СС09102025 від 09.10.2025 у сумі 146 431,00 грн буде погашена до 21.11.2025, а у другому листі відповідач гарантував оплату до 26.11.2025. Проте, з того часу відповідач лише частково і з порушенням строків виплатив наявну у нього заборгованість.

Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань позивачем відповідачу до стягнення нараховані 3 641,57 грн пені, 43 929,30 грн штрафу та 352,48 грн три проценти річних.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України).

Частиною 1 статті 929 ЦК України унормовано, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до частини 1 статті 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Оплатність за договором транспортного експедирування визначена у статті 931 ЦК України, за якою розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Статтею 920 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

За приписами статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частини перша статті 526 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов`язку з оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу у погоджений сторонами строк, внаслідок чого наявні підстави для застосування до відповідача встановленої договором відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

У п. 5.11 договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату наданих Експедитором на оплату Клієнту рахунків Клієнт сплачує Експедитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день сплати від суми, яка підлягає сплаті за кожний день та за весь час такого прострочення, до дня повного погашення заборгованості включно, а у разі, якщо прострочення складає понад 30 календарних днів Клієнт додатково сплачує Експедитору штраф у розмірі 30% від суми оплати узгодженої в заявці. Клієнт несе відповідальність за збитки, заподіяні Експедитору відмовою в оплаті чи несвоєчасною оплатою рахунків Експедитора.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідна правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 09.07.2018 у справі № 903/647/17.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку пені і штрафу та встановлено, що розрахунок здійснено відповідно до умов договору та законодавства, виконано арифметично правильно.

При цьому, суд відхиляє заперечення відповідача щодо початку строку та порядку обчислення прострочення відповідача, оскільки у п. 4.1 договору сторони погодили, що оплата за цим договором здійснюється клієнтом протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту розвантаження автомобіля на підставі виставленого експедитором рахунку, якщо інше не передбачено погодженою сторонами заявкою, у національній валюті України - гривні.

Отже, пріоритетному застосуванню підлягають умови, погоджені сторонами в заявках. У заявці на перевезення вантажу №СС22/10/25_02 від 22.10.2025 сторони визначили наступний строк оплати послуг: Б/р (безготівковий розрахунок) 7 днів після вивантаження авто. Отже, сторони в заявці №СС22/10/25_02 від 22.10.2025 погодили строк оплати послуг саме протягом 7 календарних днів. У п. 5.11 договору сторони також погодили, що у разі, якщо прострочення понад 30 календарних днів клієнт додатково сплачує експедитору штраф у розмірі 30% від суми оплати узгодженої в заявці. Тобто, відповідач має сплатити штраф у розмірі 30% від вартості послуг, визначених відповідною заявкою, а не від залишку заборгованості.

З урахуванням викладеного, суд вважає правомірним нарахування відповідачу за прострочення сплати вартості транспортно-експедиційних послуг 3 641,57 грн пені та 43 929,30 грн штрафу.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши правильність нарахування трьох процентів річних у розмірі 352,48 грн, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, є обґрунтованим, обчислення здійснено позивачем арифметично вірно.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог як обґрунтованих, підтверджених наданими доказами та не спростованих відповідачем.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010).

Відповідно до ч. 4 ст.130 ГПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

05.01.2026 позивачем до суду подано заяву, в якій позивач вказав, що ПП "Лінфокс", керуючись ст. 42, 46, ч. 3 ст. 130 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням відповідачем на користь позивача позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09.10.2025 у розмірі 70 000,00 грн після пред`явлення позивачем позову до суду, не підтримує частину своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача основної заборгованості за договором транспортного експедирування № СС09102025 від 09.10.2025 у розмірі 70 000,00 грн, просить суд закрити провадження у вказаній частині, стягнути з відповідача решту заборгованості, судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 130 ГПК України, враховуючи наявність відповідної заяви позивача, витрати по оплаті судового збору у даній справі покладаються на відповідача.

Щодо визначеної позивачем суми судових витрат на правничу допомогу, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 20 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц викладено правову позицію про те, що вимога частини 8 статті 141 ЦПК України (аналогічна норма міститься у частині 8 статті 129 ГПК України) щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У позовній заяві позивачем зроблено заяву, що заява про стягнення з відповідача судових витрат з розрахунком та всіма необхідними доказами буде подана протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі, відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Суд звертає увагу, що з дати ухвалення рішення у даній справі, позивач має присічний строк на представлення документального підтвердження судових витрат на правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн, що зумовить застосування судом правого механізму охопленого пунктом 3 частиною 1 статті 244 ГПК України (ухвалення додаткового рішення).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610 - 612,625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біолар" (61052, місто Харків, вулиця Дмитрівська, будинок 22, нежиле приміщення 1-23 Літ. А-3, ) на користь Приватного підприємства "Лінфокс" (29000, місто Хмельницький, вулиця Зарічанська, будинок 34, ) - 3 641,57 грн пені, 43 929,30 грн штрафу, 352,48 грн три проценти річних та 2 422,40 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Приватне підприємство "Лінфокс" (29000, місто Хмельницький, вулиця Зарічанська, будинок 34, ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Біолар" (61052, місто Харків, вулиця Дмитрівська, будинок 22, нежиле приміщення 1-23 Літ. А-3, ).

Рішення підписано 19 лютого 2026 року.

СуддяО.В. Погорелова