ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Справа № 903/720/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - Сакарінєн Л.В.; Прокопюк А.Л.;

відповідача - Троянчук Д.М.;

органу ДВС - Ладік О.С. (в режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 03 грудня 2025 року (повний текст складено 08.12.2025) у справі №903/720/24 (суддя Дем`як В.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари"

про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари"

до Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод"

про внесення змін до договору оренди нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 03 грудня 2025 року у справі №903/720/24 розгляд скарг на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця від 21.10.2025 за вх.№01-87/4751/25 та від 12.11.2025 за вх.№01-87/5178/25 об`єднано в одне провадження.

Вимоги за скаргами задоволено частково.

Визнано незаконними дії головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксани Степанівни щодо винесення 06.10.2025 в межах виконавчого провадження №79283253, постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення 32 000,00 грн виконавчого збору, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Визнано недійсною постанову Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції від 06.10.2025 в межах виконавчого провадження №79283253 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення 32 000,00 грн. виконавчого збору та постанови від 06.10.2025 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Визнано бездіяльність головного державного виконавця Володимирського відділу державної служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксани Степанівни щодо нездійснення закінчення виконавчого провадження № 79283253 - незаконною та протиправною.

Зобов`язано головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксану Степанівну в установленому законом порядку закінчити виконавче провадження №79283253 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" та врахувати, що у відповідності до ч.9 ст.27 Закону, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксани Степанівни щодо складення акту державного виконавця від 05.11.2025 у виконавчому провадженні №79283253.

Скасовано акт державного виконавця від 05.11.2025 року, складений головним державним виконавцем Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксаною Степанівною у виконавчому провадженні №79283253.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксани Степанівни щодо винесення постанови про накладення штрафу від 06.11.2025 р. у виконавчому провадженні №79283253 .

Скасовано постанову головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксани Степанівни про накладення штрафу від 06.11.2025 у виконавчому провадженні №79283253.

Зобов`язано Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари суму сплаченого штрафу в розмірі 5100 грн на користь ГУК у Волинській обл./м. Нововол.21081100.

Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксани Степанівни щодо не закінчення виконавчого провадження № 79283253.

В решті вимог за скаргами відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду у повному обсязі та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарг ТОВ "Володимирська фабрика гофротари", визнати дії державного виконавця правомірними та визнати постанови від 06.10.2025 та 06.11.2025 законними.

Також не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" у задоволенні скарг на дії державного виконавця від 21.10.2025 за вх.№01-87/4751/25 та від 12.11.2025 за вх.№01-87/5178/25.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянти посилаються на порушення Господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Волинської області від 03 грудня 2025 року у справі №903/720/24. Призначено справу №903/720/24 до розгляду на 09 лютого 2026 року о 11:00 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 03 грудня 2025 року у справі №903/720/24. Призначено справу №903/720/24 до розгляду на 09 лютого 2026 року об 11:00 год. Об`єднано апеляційні скарги Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 03 грудня 2025 року у справі №903/720/24 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду.

Відповідач за первісним позовом у відзивах на апеляційні скарги вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні представники сторін повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційних скаргах та у відзивах на них.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Волинської області від 11.11.2024 у справі №903/720/24 в первісному позові Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" відмовлено, зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" до Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" задоволено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 у справі №903/720/24 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" задоволено частково. Рішення Господарського суду Волинської області від 11 листопада 2024 року у справі №903/720/24 скасовано. Прийнято нове рішення. Первісний позов задоволено частково. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" звільнити від сторонніх речей та повернути Приватному акціонерному товариству "Нововолинський ливарний завод" нежитлове приміщення (частину приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0200), що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимирський район, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29. В решті первісного позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

19.05.2025 на виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 Господарським судом Волинської області видано накази №903/720/24-1, №903/720/24-2 та №903/720/24-4.

16.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" звернулося до Господарського суду Волинської області із заявою за вх.№01-87/2675/25 про визнання виконавчих документів по справі №903/720/24 такими, що не підлягають виконанню, зокрема накази: №903/720/24-1 від 19.05.2025 року, №903/720/24-2 від 19.05.2025 року та №903/720/24-4 від 19.05.2025 року, які були видані на примусове виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 у справі №903/720/24. В обґрунтування заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" зазначає, що станом на 30.04.2025 було виконано рішення суду в частині звільнення від сторонніх речей нежитлового приміщення (частину приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 кв.м. та повернуто його Приватному акціонерному товариству "Нововолинський ливарний завод", про що проінформовано ПрАТ "НЛЗ" листом вих. №161/04-25 від 30.04.2025, до якого було додано підписаний керівником ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" Акт прийому-передачі майна від 30 квітня 2025 року до договору №01-12/2023-0 оренди нерухомого майна від 01 грудня 2023 року в кількості 2-х примірників.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 23.06.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" за вх.№01-87/2675/25 від 16.06.2025 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню задоволено. Визнано такими, що не підлягають виконанню накази Господарського суду Волинської області №903/720/24-1 від 19.05.2025 з 01 травня 2025 року, №903/720/24-2 від 19.05.2025 та №903/720/24-4 від 19.05.2025 з 21 травня 2025 року, у зв`язку з їх добровільним виконанням.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" задоволено частково. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 23.06.2025 у справі №903/720/24 скасовано в частині визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Волинської області від 19.05.2025 р. № 903/720/24-1. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" в частині визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Волинської області від 19.05.2025 р. № 903/720/24-1. Викладено резолютивну частину ухвали в наступній редакції:

"1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню задоволити частково.

2. Визнати такими, що не підлягають виконанню накази Господарського суду Волинської області від 19.05.2025 р. № 903/720/24-2 та від 19.05.2025 р. № 903/720/24-4 у зв`язку з їх добровільним виконанням.

3. Відмовити у визнанні таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Волинської області від 19.05.2025 р. № 903/720/24-1.".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" (45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Луцька, буд. 25, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" (45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Луцька, буд. 29, ) 807,47 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

21.10.2025 до Господарського суду Волинської області від ТзОВ "Володимирська фабрика гофротари" надійшла скарга на дії (бездіяльності) державного/приватного виконавця за вх.№01-87/4751/25.

Вказана скарга обгрунтована тим, що державним виконавцем допущено бездіяльність, яка полягає у неправомірному відкритті та незакінченні виконавчого провадження №79283253 за наявних для того правових підстав. В підтвердження вказаного заявник долучає письмові, фото- та відео- докази. Також заявник зазначає, що безпосередньо в ході проведення виконавчих дій 05.11.2025 вказував на фактичне виконання боржником наказу Господарського суду Волинської області №903/720/24-1 від 19.05.2025 ще з 30 квітня 2025, що відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для його закінчення.

Зокрема, заявник вказує, що до закінчення апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Волинської області від 23.06.2025 про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, 06.10.2025 головним державним виконавцем Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Ладік О.С. було винесено постанови:

- про відкриття виконавчого провадження №79283253 на примусове виконання наказу №903/720/24-1 від 19.05.2025, виданого Господарським судом Волинської області;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження за ВП №79283253;

- про стягнення виконавчого збору за ВП №79283253.

Вказані постанови направлені боржнику та стягувачу 06.10.2025 супровідними листами №160528, №160532 та №160534.

07.10.2025 ТО "Володимирська фабрика гофротари" звернулось листом вих. №348-1/10-25 до державного виконавця та повідомило, що до моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження останній виконав вимоги наказу №903/720/24-1 від 19.05.2025 повністю. А також вказав, що станом на 30.04.2025 ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" було виконано постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 у справі №903/720/24 в частині звільнення від сторонніх речей нежитлового приміщення (частини приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 кв.м. та повернення його Приватному акціонерному товариству "Нововолинський ливарний завод", про що було проінформовано ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" листом вих. №161/04-25 від 30.04.2025, до якого було додано підписаний керівником ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" акт прийому-передачі майна від "30" квітня 2025 до договору №01-12/2023-0 оренди нерухомого майна від 01.12.2023 в кількості 2-х примірників та долучено фотодокази звільнення від речей та залишення ключів від приміщення.

05.11.2025 головним державним виконавцем Ладік Оксаною за участю директора ТзОВ "Володимирська фабрика гофротари" та представника ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" складено Акт державного виконавця, в якому зафіксовано те, що зобов`язання ТзОВ "Володимирська фабрика гофротари" звільнити від сторонніх речей та повернути ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" нежитлове приміщення (частини приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл. Володимирський р-н., м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Волинської області №903/720/24-1 від 19.05.2025, - звільнено від сторонніх речей (окрім ширми), частина приміщення модельної ділянці не передана.

05.11.2025 ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" скерував на адресу державного виконавця зауваження до Акту державного виконавця від 05.11.2025, в якому зазначено, що стягувач ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" під час вчинення виконавчих дій запропонував здійснити демонтаж дверей приміщення власним слюсарем та за власні кошти для можливості потрапляння до приміщення. Однак представники боржника відмовилися від цієї пропозиції.

06.11.2025 головним державним виконавцем Ладік О.С. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду на ТзОВ "Володимирська фабрика гофротари" за ВП №79283253.

Вказаний штраф сплачено боржником, що підтверджується розпорядженням №79283253 від 12.11.2025.

На підставі викладеного, скаржник просить суд:

1) зупинити виконавче провадження №79283253 до моменту закінчення розгляду скарги;

2) визнати незаконними дії головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксани Степанівни щодо винесення 06.10.2025 в межах виконавчого провадження №79283253 постанови відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення 32 000,00 грн виконавчого збору, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, виклику державного виконавця;

3) визнати недійсними постанови Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції від 06.10.2025 в межах виконавчого провадження №79283253 про відкриття виконавчого провадження, про стягнення 32 000,00 грн виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

4) визнати бездіяльність головного державного виконавця Володимирського відділу державної служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксани Степанівни щодо нездійснення закінчення виконавчого провадження №79283253 - незаконною та протиправною;

5) зобов`язати головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксану Степанівну в установленому законом порядку закінчити виконавче провадження №79283253 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" та врахувати, що у відповідності до ч. 9 ст. 27 Закону, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

12.11.2025 до Господарського суду Волинської області від ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" надійшла, ще одна скарга на дії/бездіяльність державного/приватного виконавця за вх.№01-87/5178/25, у якій просить суд:

1) зупинити виконавче провадження №79283253 до моменту закінчення розгляду скарги;

2) визнати неправомірними дії головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксани Степанівни щодо складення Акту державного виконавця від 05.11.2025 у виконавчому провадженні №79283253. Скасувати акт державного виконавця від 05.11.2025, складений головним державним виконавцем Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксаною Степанівною у виконавчому провадженні №79283253;

3) визнати неправомірними дії головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксани Степанівни щодо винесення постанови про накладення штрафу від 06.11.2025 у виконавчому провадженні №79283253. Скасувати постанову головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксану Степанівну про накладення штрафу від 06.11.2025 у виконавчому провадженні №79283253;

4) зобов`язати головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксани Степанівни повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика горотари" суму сплаченого штрафу. Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксани Степанівни щодо не закінчення виконавчого провадження №79283253;

5) зобов`язати головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ладік Оксану Степанівну в установленому законом порядку закінчити виконавче провадження №79283253 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" в зв`язку із фактичним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" 30 квітня 2025 року наказу Господарського суду Волинської області №903/720/24-1 від 19.05.2025 в повному обсязі до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження;

6) витребувати у Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції матеріали виконавчого провадження №79283253 для всебічного, повного та об`єктивного розгляду скарги.

Місцевий господарський суд, розглянувши скарги представника відповідача на дії (бездіяльності) державного виконавця, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані скарги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду таких скарг, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За змістом статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 339-1 ГПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Питання, що виникають на стадії виконання рішень, винесених господарським судом, вирішуються в порядку, передбаченому нормами ГПК Українита Законом України "Про виконавче провадження". Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є Закон України "Про виконавче провадження", яким врегульовані питання щодо порядку, умов та підстав здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень. Поряд з цим Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Згідно ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 у справі №38773/05 (Савіцький проти України) зазначено наступне: "суд повторює, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок".

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2012 №18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.09.2024 у справі №908/314/18, протиправною бездіяльністю державного виконавця як суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Нормативно правове регулювання алгоритму дій державного виконавця про виконання рішення суду про виселення із нежитлового приміщення визначається Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом №74/5 Міністерства юстиції України від 15.12.1999 та наказами Міністерства юстиції України із внесення змін до неї.

Зокрема, статтею 66 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано виконання рішення про виселення боржника, згідно якої державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення.

У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.

Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, у забороні боржнику користуватися цим приміщенням.

Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

З тлумачення частини першої статті 28 та частини другої статі 66 Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що на державного виконавця закон покладає обов`язок письмового повідомлення боржника про дату та час його примусового виселення.

Пункт 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, у відповідності до ч. 9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з ч. 3 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції про проведення виконавчих дій визначено порядок та умови здійснення виконавчого провадження:

4.1. Добровільне виконання рішень

4.1.1. Державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

При цьому до отримання відомостей про одержання боржником копії постанови для захисту прав стягувача державний виконавець може вжити заходів щодо забезпечення виконання, передбачені частиною шостою статті 24 Закону України "Про виконавче провадження". Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток.

У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження", та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

4.1.2. У разі повного добровільного виконання рішення боржником у встановлений для добровільного виконання строк державний виконавець складає про це акт, який є підставою для закінчення виконавчого провадження.

4.1.3. Якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, то державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання в межах строку, передбаченого статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження".

З матеріалів вбачається, що 06.10.2025 головним державним виконавцем Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Ладік О.С. було винесено постанови:

- про відкриття виконавчого провадження №79283253 на примусове виконання наказу №903/720/24-1 від 19.05.2025, виданого Господарським судом Волинської області;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження за ВП №79283253;

- про стягнення виконавчого збору за ВП №79283253.

07.10.2025 ТО "Володимирська фабрика гофротари" звернулось листом вих. №348-1/10-25 до державного виконавця та повідомило, що до моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження останнє виконало вимоги наказу №903/720/24-1 від 19.05.2025 повністю. А також вказав, що станом на 30.04.2025 ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" було виконано постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 у справі №903/720/24 в частині звільнення від сторонніх речей нежитлового приміщення (частини приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 кв.м. та повернення його Приватному акціонерному товариству "Нововолинський ливарний завод", про що було проінформовано ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" листом вих. №161/04-25 від 30.04.2025, до якого було додано підписаний керівником ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" акт прийому-передачі майна від "30" квітня 2025 до договору №01-12/2023-0 оренди нерухомого майна від 01.12.2023 в кількості 2-х примірників та долучено фотодокази звільнення від речей та залишення ключів від приміщення.

До вказаного листа було долучено докази добровільного виконання наказу №903/720/24-1 від 19.05.2025 до моменту відкриття виконавчого провадження:

- копію листа вих. №161/04-25 від 30.04.2025 з доказами надсилання;

- копію Акту прийому-передачі майна від 30 квітня 2025 року до договору №01-12/2023-0 оренди нерухомого майна від 01 грудня 2023 року;

- роздруківку трекінгу відправлення 195 та копія повідомлення про вручення на підтвердження факту отримання листа ПрАТ "Нововолинський ливарний завод";

- фото звільненої від сторонніх речей частини приміщення модельної дільниці Б-2, що долучалися до звіту про виконання судового рішення від 12.05.2025, в кількості 5 шт.;

- фото загорожі, що відмежовує повернуту частини приміщення модельної дільниці Б-2 від приміщень ТОВ "Володимирська фабрика гофротари", в кількості 2 шт., що долучалися до звіту про виконання судового рішення від 12.05.2025;

- відео звільненої від сторонніх речей частини приміщення модельної дільниці Б-2, в кількості 2 шт., що долучалися до звіту про виконання судового рішення від 12.05.2025;

- фото від 20.06.2025 з фіксацією переданої стороні ПрАТ "НЛЗ" частини приміщення модельної дільниці Б-2 в кількості 4 шт.;

- відео від 20.06.2025 з фіксацією переданої стороні ПрАТ "НЛЗ" частини приміщення модельної дільниці Б-2;

- відеофайли, які фіксують факт отримання представником ПрАТ "НЛЗ" ключів і замка дверей переданої стороні ПрАТ "НЛЗ" частини приміщення модельної дільниці Б-2, у кількості 2 шт.;

- копію звіту від 23.05.2025 про виконання судового рішення по справі №903/720/24 та наказів про примусове виконання постанови;

- копію листа вих. №184/05-25 від 21.05.2025 з доказами надсилання;

- копію ухвали Господарського суду Волинської області від 23 червня 2025 року по справі №903/720/24.

Отже, отримавши 07.10.2025 заяву боржника про добровільне виконання наказу №903/720/24-1 від 19.05.2025 та докази на його підтвердження в силу приписів п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 4.1.2. Інструкції про проведення виконавчих дій у державного виконавця виник обов`язок перевірити обставини та пересвідчитись у факті добровільного виконання рішення суду за наказом №903/720/24-1 від 19.05.2025.

Натомість, такі докази відсутні як в матеріалах виконавчого провадження, так і в матеріалах справи, будь-яких пояснень щодо таких обставин державний виконавець Ладік О.С. ні суду першої інстанції, на апеляційному суду не надала.

Разом з тим, докази, які раніше були надані державному виконавцю з листом вих. №348-1/10-25 від 07.10.2025, були оглянуті спільно представниками стягувача, боржника і державного виконавця під час проведення виконавчих дій лише 05.11.2025, проте державний виконавець не взяла їх до уваги і факту їх дослідження не відобразила в Акті від 05.11.2025.

Колегія суддів зазначає, що проведення перевірки наявності доступу у стягувача до частини приміщення модельної дільниці Б-2, яка раніше орендувалася боржником, було прямим обов`язком виконавця, без вчинення якого будь-які висновки виконавця є необ`єктивними, необґрунтованими і безпідставними, оскільки не ґрунтуються на безпосередньому дослідженні обставин.

Варто зауважити, що під час проведення виконавчих дій 05.11.2025 державний виконавець не тільки не наполягла на наданні доступу до приміщення стягувачем, не відобразила відповідних зауважень під час складення акту, не заявила вимоги до стягувача про надання технічних документів для можливості встановити наявність доступу до приміщення у стягувача, а й отримавши інформацію про наявність у стягувача доступу до частини приміщення (яке орендувалося) через інші входи до приміщення модельної дільниці б-2, не наполягла на наданні стягувачем можливості здійснити його огляд.

При цьому, виконавець свої висновки, викладені в Акті від 05.11.2025, заснував повністю на словах стягувача, не здійснивши жодної безпосередньої перевірки або огляду частини приміщення, яке було предметом оренди, що не заперечувалося виконавцем і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів стягувача про те, що належним доказом, який підтверджує виконання рішення суду (наказу №903/720/24-1) є акт приймання-передачі майна, підписаний двома сторонами ТзОВ "Володимирська фабрика гофротари" та ПрАТ "Нововолинський ливарний завод", то колегія суддів зазначає наступне.

Складання акта приймання-передачі - це двостороння дія та прояв волевиявлення двох сторін.

Між тим, судами обох інстанцій встановлено, що між стягувачем та боржником наявний конфлікт, за наявності якого складання акта в двосторонньому порядку не вбачається за можливе.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення вважається добровільно виконаним, якщо боржник самостійно виконав вимоги виконавчого документа до початку примусових заходів.

Згідно п. 9 ч.1, ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у зв`язку з фактичним виконанням рішення.

Для виконання рішення суду про звільнення приміщення та його передачі закон не містить вимоги про необхідність складання чи підписання боржником акта приймання-передачі для того, щоб визнати рішення виконаним. Тобто критерієм для оцінки визнання звільнення та передачі приміщення є лише фактичний результат - звільнення приміщення. Акт - це лише документальне підтвердження волевиявлення, але факт повернення майна є реальною дією. Якщо боржник звільнив приміщення, вивіз речі та передав (або намагався передати) ключі, то обов`язок вважається виконаним.

Верховний Суд у постановах від 12.03.2025 у справі №910/13612/23, від 06.07.2022 у справі №914/1979/18, Вищий Господарський Суд України у постанові від 11.09.2017 у справі №908/168/14 визначив, що фактичні дії сторони, що свідчать про повернення майна або припинення користування ним, мають пріоритет над формальним документальним оформленням. Ненадання або непідписання акта не спростовує факту повернення майна, якщо цей факт підтверджено іншими доказами.

Колегія суддів зазначає, що факт нездійснення підписання акта не може свідчити про те, що сторона не виконала обов`язок щодо повернення майна, якщо в матеріалах справи є інші докази на підтвердження цього.

Виконавець зобов`язаний реагувати на фактичне звільнення приміщення в силу ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", а саме:

- встановити наявність фактичного виконання;

- скласти відповідний акт;

- за наявності факту виконання - закінчити виконавче провадження.

Відмова від підписання акта або уникнення від його підписання не впливає на дійсність виконання зобов`язання, якщо є докази його фактичного виконання.

Доказами фактичного звільнення/передачі/повернення майна можуть бути, але не виключно:

- фото- та відео- фіксація;

- свідчення осіб;

- листування;

- фактична відсутність речей у приміщенні;

- припинення доступу та користування.

Отже, рішення про виселення вважаться добровільно виконаним якщо:

1) орендар фактично покинув приміщення;

2) виніс усі речі;

3) передав доступ (залишив ключі або інакше припинив користування);

4) цей факт підтверджено, зокрема, фото- чи відео- фіксацією.

Підписання акта приймання-передачі не є юридичною умовою виконання рішення.

За законом акт виконавця оформлює вже наявний факт, але факт не виникає від акта приймання-передачі. Відсутність акта або відмова його підписати не скасовує факту виконання.

Матеріалами виконавчого провадження, а саме звітом про виконання судового рішення, що був надісланий ТзОВ "Володимирська фабрика гофтовари" на адресу ВДВС, стягувача, а також доданий до матеріалів господарської справи №903/720/24 підтверджується, що орендар фактично покинув приміщення, виніс усі речі, залишив ключі та припинив користування орендованим приміщенням, зокрема:

- фото звільненої від сторонніх речей частини приміщення модельної дільниці Б-2, на яких зафіксовано факт знаходження коробки з ключами і навісним замком на території раніше орендованої частини приміщення, факт відкритих вікон в приміщенні і відсутності навісного замка на дверях, факт відділення від іншої частини приміщення лише ширмою, яка не перешкодою у доступі до приміщення;

- фото загорожі, що відмежовує повернуту частини приміщення модельної дільниці Б-2 від приміщень ТОВ "Володимирська фабрика гофротари", яке підтверджує факт відсутності фізичного доступу до раніше орендованої частини приміщення після виконання судового рішення;

- відео звільненої від сторонніх речей частини приміщення модельної дільниці Б-2, на яких зафіксовано факт знаходження коробки з ключами і навісним замком на території раніше орендованої частини приміщення, факт відкритих вікон в приміщенні і відсутності навісного замка на дверях, факт відділення від іншої частини приміщення лише ширмою, яка не є перешкодою у доступі до приміщення;

- фото з фіксацією переданої стороні ПрАТ "НЛЗ" частини приміщення модельної дільниці Б-2, на яких відображається назва пристрою, яким здійснено фото, а також дату і час здійснення, що демонструють: 1) факт відкритих дверей в приміщенні, що ведуть на територію ПрАТ "НЛЗ", 2) факт відсутності коробки з ключами та навісним замком;

- відео від 20.06.2025 з фіксацією переданої стороні ПрАТ "НЛЗ" частин приміщення модельної дільниці Б-2, що демонструють: 1) факт відкритих дверей в приміщенні, що ведуть на територію ПрАТ "НЛЗ", 2) факт відсутності коробки з ключами та навісним замком;

- відеофайли, які фіксують факт отримання представником ПрАТ "НЛЗ" ключів і замка дверей переданої стороні ПрАТ "НЛЗ" частини приміщення модельноїдільниці Б-2, де зображено, що 21.05.2025 особа на території раніше орендованої частини приміщення підійшла і підібрала коробку з ключами і замком і попрямувала до виходу на територію ПрАТ "НЛЗ".

Отже, факт звільнення приміщення від речей, залишення ключів та припинення користування орендованим приміщенням підтверджено фото та відео фіксацією.

Щодо обставин добровільного виконання рішення суду не може залишитися поза увагою суду і той факт, що згідно доводів орендаря, викладених у письмових поясненнях від 21.11.2025 (а.с. 188-189, том 5), та копії технічного паспорта на приміщення модельної дільниці Б-2 за адресою: вул. Луцька, 29, м. Нововолинськ, який внесений в ЄДЕССБ за реєстраційним номером ТІ01:1910-9258/2894/9009:

1) частина приміщення модельної дільниці Б-2, що передавалась в оренду ТзОВ "Володимирська фабрика гофротари" не відмежована капітальною стіною або будь-якою іншою капітальною перепоною від тієї частини приміщення модельної дільниці Б-2, яка завжди знаходилася у володінні стягувача;

2) існує одночасно декілька входів до приміщення модельної дільниці Б-2 зокрема, якщо не рахувати входу зі сторони ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" безпосередньо в ту частину приміщення, що було передано в оренду, наявними є ще щонайменше два зовнішні входи і один внутрішній.

Відсутність відділеності частини приміщення модельної дільниці Б-2, що передавалось в оренду ТзОВ "Володимирська фабрика гофротари", від тієї частини приміщення модельної дільниці Б-2, яка завжди знаходилась у володінні стягувача, також підтверджує витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №360146466 від 27.12.2023 на приміщення модельної дільниці Б-2, розташоване за адресою: м. Нововолинськ, вулиця Луцька, 29, оскільки витяг позначає їх як єдиний об`єкт.

Як слідує із матеріалів виконавчого провадження, а саме з фото -, відео - доказів орендоване нежитлове приміщення (частини приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 кв.м. є єдиним нежитловим приміщенням, яке відгороджено тентом, будь-які сторонні речі, товари відсутні, площа є чистою та вільною, що в свою чергу підтверджує фактичне звільнення боржником.

Отже, ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" звільнила орендовану частину приміщення від всіх сторонніх речей, які належали орендарю. Тент (ширма) до таких речей не належить.

Колегія суддів бере також до уваги відсутність капітальних стін чи інших нездоланних перешкод, які б унеможливлювали доступ до частини приміщення (переданої в оренду), а сама по собі ширма ніяким чином не могла створювати перешкод у доступі стягувача до раніше орендованої боржником частини приміщення, якби стягувач дійсно бажав цю частину приміщення прийняти від орендаря.

Зазначені обставини ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" в суді апеляційної інстанції не спростовані. Не спростовані вони також і виконавцем.

Також безпідставними є доводи ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" про те, що ширма (тент) є власністю боржника, а відтак саме він мав звільнити від неї приміщення, оскільки докази цього ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду надано не було.

При цьому, судом береться до уваги те, що під час розгляду скарг на дії та бездіяльність державного виконавця в межах справи №903/720/24 в суді першої інстанції стягувач ані в письмових заявах по суті справи, ані в усних поясненнях під час судових засідань в суді першої інстанції не зазначав про відсутність у нього ключів до приміщення, натомість повністю покладався тільки на той факт, що акт прийому-передачі частини приміщення стягувачем не підписаний, чим аргументував, що рішення не є виконаним.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово підкреслював у інших категоріях справ про те, що фактичні дії важливіші за формальні документи - якщо результат настав, то він вважається виконаним, акт - це не обов`язок боржника, а спосіб фіксації.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Оскільки державний виконавець має виконувати саме вимоги виконавчого документа з огляду на зміст резолютивної частини судового рішення, яка в даному випадку передбачала зобов`язання боржника: 1) звільнити приміщення від сторонніх речей; 2) повернути приміщення стягувачу, то колегією суддів береться до уваги те, що:

По-перше, в рішенні відсутня вказівка, що повернення приміщення має здійснюватися на умовах, викладених в договорі, що судовим рішенням і було встановлено;

По-друге, рішенням не вимагається підписання акту прийому-передачі приміщення. Складення даного документа само по собі передбачає наявність двох зустрічних зобов`язань: в орендаря - передати, а в орендодавця - прийняти. В той же час, рішенням зобов`язано боржника виконати тільки його частину зобов`язань - передати приміщення, що і було зафіксовано в акті прийому-передачі, а виконання або невиконання своєї частини зобов`язань щодо прийняття приміщення стягувачем змістом судового рішення не охоплюється, отже, і не становить жодного значення для встановлення питання виконання судового рішення.

У постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №520/11437/18 зазначено, що основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.

У постанові від 11.09.2017 у справі №908/168/14 Вищий господарський суд України зазначає, що Акти приймання-передачі лише фіксують вчинення сторонами правочину тих чи інших дій (є доказом їх вчинення у певний момент), однак, не породжують виникнення прав та обов`язків у сторін.

Таким чином, важливим є фактичне виконання рішення суду щодо звільнення орендованої частини приміщення боржником від сторонніх речей і повернення його стягувачу, а не наявність оформленого акту прийому-передачі такої частини приміщення.

Боржник вчинив всі залежні від нього дії для повернення приміщення, тож невиконання обов`язку стягувача щодо його прийняття і непідписання ним отриманого акту прийому-передачі ніяким чином не можуть заперечувати факту виконання судового рішення боржником.

Щодо доводів стягувача безпосередньо в судовому засіданні про те, що приміщення звільнено від сторонніх речей (що останній побачив з двору через вікно в приміщення, яке перебувало в оренді боржника), однак зазначене, на його думку, не свідчить про виконання рішення суду, оскільки він позбавлений можливості оцінити стан цього приміщення, то колегія суддів зазначає, що якщо приміщення відповідачем було звільнено, навіть за умови погіршення речі, переданої у найм, орендодавець не може ухилятись від прийняття майна з оренди та підписання акту про його повернення; за наявності такого ухиляння позивач є кредитором, що прострочив прийняття належного виконання з приймання приміщення у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України (постанови Вищого господарського суду України від 05.11.2014 у справі №910/6671/14, від 02.03.2016 у справі №922/2531/15).

Актуальність даної правової позиції підтверджено також постановою Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №915/14/17, який зазначив, що 1) зобов`язання з повернення майна після закінчення договору оренди в силу вимоги ч. 1 ст. 785 ЦК України за своїм змістом є зустрічними; 2) намір виконати повернення майна, реалізований шляхом направлення двох примірників актів для підписання, є таким, що правомірно був реалізований.

З п. 66 Постанови Верховного Суду від 29.05.2024 у справі №910/2491/23 слідує, що за умови отримання орендодавцем підписаного стороною орендаря акта прийому-передачі об`єкта, заперечення орендодавцем факту здійснення повернення орендованого приміщення з підстав непідписання ним акта приймання-передачі майна з оренди є безпідставними та декларативними.

Отже, державний виконавець, отримавши 07.10.2025 повідомлення про добровільне виконання рішення суду шляхом припинення користування ним, звільнення приміщення від речей та залишення ключів був зобов`язаний перевірити викладені у звіті про виконання судового рішення обставини, докази на їх підтвердження та скласти акт про фактичне виконання/невиконання.

Водночас, такі дії здійснені не були.

Проте, 06.10.2025 державний виконавець винесла постанову про стягнення з ТзОВ "Володимирська фабрика гофротари" виконавчого збору у розмірі 32 000 грн.

Крім того, державний виконавець в порушення приписів Закону України "Про виконавче провадження" не перевівши обставини добровільного виконання наказу Господарського суду Волинської області боржником в установлений термін добровільного виконання:

- 06.10.2025 винесла постанову про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження за ВП №79283253;

- 06.10.2025 винесла постанову про стягнення виконавчого збору за ВП №79283253;

- 06.11.2025 винесла постанову про накладення штрафу розмірі 5100 грн за ВП №79283253.

При цьому, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо правомірності дій державного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження від 06.10.2025, оскільки на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ухвала Господарського суду Волинської області від 23.06.2025 у справі №903/720/24 про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, була чинною.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Волинської області від 23.06.2025 заяву відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у справі №903/720/24 задоволено. Визнано такими, що не підлягають виконанню накази Господарського суду Волинської області №903/720/24-1 від 19.05.2025 з 01.05.2025, №903/720/24-2 від 19.05.2025 та №903/720/24-4 від 19.05.2025 з 21.05.2025 у зв`язку з їх добровільним виконанням.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 23.06.2025 у справі №903/720/24.

Разом з тим, як вже зазначалося вище, 06.10.2025 головним державним виконавцем Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Ладік О.С. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №79283253 на примусове виконання наказу №903/720/24-1 від 19.05.2025, виданого Господарським судом Волинської області.

Оскільки на момент відкриття виконавчого провадження №79283253 на примусове виконання наказу №903/720/24-1 від 19.05.2025, виданого Господарським судом Волинської області, в апеляційній інстанції на розгляді перебувала апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду від 23.06.2025 у справі №903/720/24 про визнання даного наказу таким, що не підлягає виконанню, державний виконавець мав зупинити виконавче провадження згідно зі ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження", чого останнім зроблено не було.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення скарг.

При цьому, доводи стягувача, що скарги ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" скеровані на переоцінку доказів в апеляційній інстанції при перегляді ухвали Господарського суду Волинської області від 23.06.2025 у справі №903/720/24, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки предметом судового розгляду за скаргами є надання правової оцінки діям державного виконавця з позиції дотримання Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції "Про проведення виконавчих дій".

Водночас, матеріали виконавчого провадження №79283253 містять докази про те, що останнє підлягало закриттю на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з виконанням виконавчого документа, а саме наказу №903/720/24-1 добровільно боржником 30.04.2025.

Щодо доводів стягувача про преюдиційність висновків, що містяться в постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі №903/720/24, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, за змістом ч. 4 ст. 75 ГПК України учасники господарського процесу звільненні від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляд іншої господарської, цивільної чи адміністративної справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас, відповідно до ч. 7 ст. 75 ГПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді іншої справи.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення у мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2018 у справі №917/1345/17 вказано, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

У постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №761/29966/16-ц вказано, що звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Верховний Суд у постанові від 16.05.2023 у cправі №910/16093/18 сформував з цього приводу наступну правову позицію, яка на даний час не була зміненою: "Правова оцінка обставин справи, здійснена іншим судом не має преюдиційного значення. Преюдицію мають виключно ті обставини, які суд безпосередньо дослідив і встановив.

Відтак суд у кожному випадку має дослідити та оцінити чи має місце правова оцінка чи преюдиційні обставини. Верховний Суд, з огляду на принципи господарського судочинства, які закріплені у пунктах 1, 4 частини третьої статті 2, статей 13, 73 - 80 ГПК України, висновує, що обставини справи, які встановлені у рішенні, мають оцінюватись судом під час розгляду даної справи у чіткому дотриманні статей 75, 76 і 86 ГПК України та з урахуванням того, що жодний доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили, а суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя статті 86 ГПК України)".

Колегія суддів зазначає, що в постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 було зроблено саме правову оцінку обставин справи, що виключає преюдиційність даного судового рішення.

Це підтверджується тим, що суд:

- не досліджував докази, надані боржником, що підтверджують факт виконання судового рішення, визначивши їх як неналежні, хоча під час дослідження їх в суді першої інстанції представником стягувача було визнано, що на них зображено саме частину приміщення модельної дільниці Б-2, яка була об`єктом оренди;

- не досліджував законності постанови про відкриття виконавчого провадження;

- судом не було досліджено доказів звернення боржника до державного виконавця з листом вих. №348-1/10-25 від 07.10.2025, а було виключно констатовано, що боржник на той час не надав доказів оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця, а встановлення законності відкриття виконавчого провадження виходить за межі апеляційного розгляду. Судом також не було досліджено питань: 1) кому належала ширма; 2) який фактичний стан приміщення після його звільнення боржником; 3) обставини фізичного обмеження доступу боржника до раніше орендованої частини приміщення; 4) факт ухилення стягувача від прийняття приміщення; 5) факт наявності інших входів і шляхів доступу у стягувача до частини приміщення, яке раніше здавалося в оренду.

Таким чином, апеляційним судом не було досліджено і встановлено жодних обставин, окрім двох: 1) того факту, що акт прийому-передачі не підписано стороною орендодавця, і 2) того факту, що наявне відкрите виконавче провадження.

При цьому всьому, непідписання акту прийому-передачі об`єкта оренди орендодавцем - встановлена обставина, яка наділена преюдиційністю, а висновок суду про те, що це свідчить про невиконання судового рішення орендарем, оскільки "єдиним належним та допустимим доказом повернення спірного приміщення може бути акт, який підписаний обома сторонами договору" - це правова оцінка обставин справи, здійснена апеляційним судом, і така правова оцінка не має преюдиційності.

При цьому, така оцінка прямо суперечить чинній практиці касаційних господарських судів, оскільки важливим є фактичне виконання рішення суду щодо звільнення орендованої частини приміщення боржником від сторонніх речей і повернення його стягувачу, а не наявність оформленого акту прийому-передачі такої частини приміщення.

Аналогічно, наявність відкритого виконавчого провадження - це встановлена судом обставина, яка має преюдиційність, а твердження, що це є свідченням невиконання боржником судового рішення - це правова оцінка обставин справи, здійснена апеляційним судом, і така правова оцінка не має преюдиційності.

Отже, апеляційний суд в постанові від 15.10.2025 не встановлював обставин, він лише здійснив правову оцінку. При цьому, саме державний виконавець створив юридичну ситуацію, яка стала підставою для скасування ухвали першої інстанції, оскільки апеляційний суд послався на факт неправомірно відкритого провадження як на доказ невиконання судового рішення боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді скарг.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 03 грудня 2025 року у справі №903/720/24 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "16" лютого 2026 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Крейбух О.Г.