ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" лютого 2026 р. Cправа № 902/1552/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,

за участю представників

позивача - Золотухін О.О. (поза межами приміщення суду)

відповідач - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Балича Павла Євгеновича ( АДРЕСА_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКРОК" (вул. Агатангела Кримського, буд. 46, офіс 74, м. Вінниця, Вінницька обл., 21037)

про стягнення 469475,07 грн

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Балича Павла Євгеновича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКРОК" про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг №Ікрок-0208/21 від 02.08.2021 469475,07 грн, з яких 451400,00 грн основного боргу, 10673,35 грн інфляційних втрат та 7401,72 грн 3 % річних.

Ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито провадження у справі №902/1552/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 01.12.2025.

25.11.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання (б/н від 25.11.2026) про відкладення судового засідання на іншу дату.

Ухвалою суду від 01.12.2025 відкладено підготовче судове засідання на 22.12.2025.

10.12.2025 від представник позивача до суду надійшла заява (б/ен від 10.12.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 12.12.2025 забезпечено участь уповноваженого представника позивача в судовому засіданні 22.12.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 22.12.2026 відкладено підготовче судове засідання на 19.01.2026.

15.01.2026 до суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення (б/н від 15.01.2026).

В судовому засіданні 19.01.2026 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.02.2026.

Ухвалою суду від 19.01.2026 повідомлено відповідача про дату судового засідання.

В судому засіданні 04.02.2026 прийняв участь представник позивача. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався.

Щодо обізнаності відповідача про судове засідання, суд зазначає наступне.

Ухвалу суду від 19.01.2026 надіслано відповідачу до електронного кабінету у системі ЄСІТС. Згідно довідки про доставку електронного листа, що оформлена відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області ухвалу 19.01.2026 надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю "ІКРОК" та доставлено до електронного кабінету.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В силу п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи. За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце судового слухання, однак сторони не скористалися своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

У визначений судом строк відзиву відповідач на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

В судовому засіданні суд протокольною ухвалою оголосив перерву в судовому засіданні до 15:00 год. Після закінчення перерви представник позивача правом участі в судовому засіданні не скористався.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

В судовому засіданні 04.02.2026 в зв`язку з неявкою учасників справи на проголошення вступної та резолютивної частини рішення остання долучена до матеріалів справи без проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

02.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІКРОК" (Замовник) Фізичною особою-підприємцем Баличем Павлом Євгеновичем (Виконавець) укладено договір № Ікрок-0208/21 про надання послуг.

Розділом 1 цього Договору передбачено, що з метою забезпечення процесу господарської діяльності Відповідача (за договором - Замовника) чи його контрагентів, налагодження інформаційно-консультаційної підтримки, господарської діяльності Замовника, Замовник доручає, а БАЛИЧ Павло Євгенович (за договором - Виконавець) бере на себе зобов`язання протягом строку дії даного Договору в рамках здійснення власної підприємницької діяльності надавати послуги, серед яких: консультування з питань інформатизації (пп. 1.1.1. п. 1.1. Договору); оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність (пп. 1.1.2. п. 1.1. Договору); комп`ютерне програмування (пп. 1.1.3. п. 1.1 Договору); послуги з базами даних (пп. 1.1.4. п. 1.1. Договору); інші види послуг (пп. 1.1.5. п. 1.1. Договору).

Ціна Договору складається з вартості послуг, що надаються Виконавцем протягом строку дії цього Договору. Загальна ціна договору становить 5000000,00 грн. Вартість фактично виконаних послуг визначається на підставі Акту виконаних послуг, який складається щомісячно до 10 числа місяця наступного від місяця початку виконання послуг (п. 2.1 Договору).

Вартість послуг визначається на основі погодинної тарифікації та становить 900 грн за 1 годину виконання послуг. Вартість послуг визначено без ПДВ. Виконавець не є платником ПДВ. Виконавець перебуває на спрощеній системі оподаткування заставкою 5% (3 група). (п. 2.2 Договору).

Розрахунок вартості послуг проводиться з врахуванням погодженого Сторонами у Завданнях змісту послуг, об`єму послуг, кількості витрачених Виконавцем годин при наданні кожної послуги та зазначається і Виконавцем в Акті про надані послуги, який передається Замовнику для підписання в порядку, передбаченому в Розділі 3 Договору (п. 2.5 Договору).

Згідно п. 2.7 Договору Замовник оплачує послуги у безготівковому порядку, шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок Виконавця.

Документом, який підтверджує надання послуг за цим Договором є Акт про надані послуги, підписаний і сторонами (п. 3.1 Договору).

Виконавець протягом 10 робочих днів з моменту надання послуги (комплексу послуг), але в будь-якому разі не пізніше 10 числа місяця, наступного за тим. в якому надавалися послуги, складає та надає Замовнику Акт про надані послуги, де зазначає перелік, зміст та обсяг наданих послуг, витрачений, Виконавцем час та загальну вартість послуг (п. 3.2 Договору).

Договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплений печатками сторін (за наявності) і діє до 31.12.2022 (п. 8.1 Договору).

На виконання умов укладеного договору позивачем надано відповідачу послуги з програмування на загальну суму 451400,00 грн, що підтверджується обопільно підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 24.03.2025 на суму 225700,00 грн та від 30.04.2025 на суму по 225700,00 грн.

Відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконано, надані послуги не оплачено.

У зв`язку з порушенням умов договору, 02.09.2025 позивачем на адресу відповідача надіслано досудову вимогу (вих. №118) з проханням оплатити надані послуги. Зазначена вимога залишена відповідачем без реагування, заборгованість не погашена

З метою захисту своїх прав позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 451400,00 грн основного боргу, 10673,35 грн інфляційних втрат та 7401,72 грн 3 % річних.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

В підтвердження факту надання послуг позивачем до матеріалів справи додано обопільно підписані та скріплені печатками сторін акти виконаних робіт.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем послуг відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за надані послуги.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимоги про стягнення з відповідача 451400,00 грн основного боргу за Договором про надання послуг №Ікрок-0208/21 від 02.08.2021 правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Щодо заявлених до стягнення 10673,35 грн інфляційних втрат та 7401,72 грн 3 % річних суд зазначає таке.

Згідно з нормами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши розрахунок інфляційних втрат за допомогою розрахунку на веб-сайті "LІGA 360", суд зазначає, що позивачем вірно обраховано розмір 3% річних та інфляційних втрат.

Отже, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 10673,35 грн інфляційних втрат та 7401,72 грн 3 % річних.

Відтак суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи, що позов задоволено повністю, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача в сумі 5633,70 грн.

При обрахунку ставки судового збору відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" застосовано коефіцієнт пониження 0,8, оскільки позовну заяву подано в електронній формі в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".

Надмірно сплачений судовий збір становить в сумі 1408,43 грн, який може бути повернений позивачу на підставі відповідного клопотання.

Керуючись ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКРОК" (вул. Агатангела Кримського, буд. 46, офіс 74, м. Вінниця, Вінницька обл., 21037, код - 38135356) на користь Фізичної особи-підприємця Балича Павла Євгеновича ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) 451400,00 грн - основного боргу за Договором про надання послуг №Ікрок-0208/21 від 02.08.2021, 10673,35 грн - інфляційних втрат, 7401,72 грн - 3 % річних та 5633,70 грн - витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Примірник повного судового рішення направити сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 16 лютого 2026 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи