УХВАЛА

12 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 912/1788/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Рогач Л. І., Мачульського Г. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" на постанову Центрального апеляційного господарського Суду від 16.01.2026 (колегія суддів: Чус О. В., Кощеєв І. М., Іванов О. Г.) та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.09.2025 (суддя Закурін М. К.) у справі

за позовом Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" до Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" про стягнення 100 531,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне виробниче підприємство "Дніпро-Кіровоград" (далі - ОКВП "Дніпро-Кіровоград" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" (далі - ПрАТ "МААК "УРГА") про стягнення 100 531,99 грн.

03.09.2025 Господарський суд Кіровоградської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2026, про задоволення позову.

03.02.2026 ПрАТ "МААК "УРГА" звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове - про відмову у позові.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Рогач Л. І., Мачульського Г. М.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідною з частиною сьомою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2025 у розмірі 3 028,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у даній справі є стягнення 100 531,99 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (302 800,00 грн), а тому справа є малозначною у розумінні статті 12 ГПК України.

Разом із тим підпункти "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачають випадки за наявності яких рішення суду у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб може бути оскаржено в касаційному порядку. При цьому, особа, яка подає касаційну скаргу повинна обґрунтувати та довести наявність такого випадку.

В обґрунтування підстав подання касаційної скарги ПрАТ "МААК "УРГА" посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а підставами касаційного оскарження є підпункти "а" та "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, зазначає, що подана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Судова колегія звертає увагу скаржника на те, що, оскаржуючи у касаційному порядку судові рішення у малозначних справах скаржник має не лише послатися на підпункти пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, а й навести належне обґрунтування цих підстав, з огляду на те, що:

- питання права, яке має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики та про яке йдеться у підпункті "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, означає наявність правової проблеми, яка впливатиме на велику кількість спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення такої проблеми. Водночас, формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права є метою вирішення виключної правової проблеми, яка має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів;

- вжите законодавцем у підпункті "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України словосполучення "виняткове значення" справи для її учасника, суд оцінює виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для її учасника можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Разом з тим, ПрАТ "МААК "УРГА", крім посилання на підпункти "а" і "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, не навело належного обґрунтування наявності цих підстав.

Зокрема, оцінюючи доводи скаржника щодо наявності підстави, передбаченої пунктом "а" (фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики), Суд зазначає, що скаржник обґрунтовує наявність виключного випадку необхідністю вирішення колізії між нормами Правил приймання стічних вод, затверджених наказом Мінрегіону № 316 (щодо одночасного відбору арбітражної проби), та Місцевими правилами (де такий відбір здійснюється за ініціативою споживача).

Однак, наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин щодо дотримання процедури відбору проб у конкретних правовідносинах сторін. Посилання скаржника на пріоритет норм права вищої юридичної сили в даному контексті є спробою спонукати суд касаційної інстанції до здійснення переоцінки доказів та фактичних обставин справи, що в силу вимог статті 300 ГПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду. Скаржником не обґрунтовано, яким чином вирішення питання щодо ієрархії зазначених нормативних актів у цій конкретній справі матиме фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а не стосується лише суб`єктивного інтересу заявника у цій справі.

Щодо посилання скаржника на пункт "в" (значний суспільний інтерес або виняткове значення для учасника справи), то Суд зауважує, що доводи скаржника про те, що справа стосується широкого кола споживачів послуг водовідведення, носять загальний та абстрактний характер. Наявність великої кількості суб`єктів, на яких поширюються Місцеві правила, автоматично не надає кожному спору, що виникає з цих правовідносин, статусу такого, що становить значний суспільний інтерес. Скаржник не навів переконливих аргументів, що судове рішення у цій справі створить прецедент, який суттєво вплине на права невизначеного кола осіб або загрожує стабільності цивільного обороту.

Посилання на "виняткове значення" справи для скаржника через фінансове навантаження (стягнення плати за понаднормативне забруднення) також не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження. Скаржником не доведено, що стягнення спірної суми (яка є меншою за 100 розмірів прожиткового мінімуму) критично вплине на його господарську діяльність або призведе до незворотних наслідків, які неможливо виправити без втручання Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду щодо розгляду скарг, чим покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Фактично скаржник веде до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, й в цілому до заперечення результату розгляду справи. Однак в контексті повноважень суду касаційної інстанції як "суду права", а не "суду фактів" та положень статті 300 ГПК України й враховуючи предмет та підстави позову даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені доводи є необґрунтованими, а тому відсутні підстави для відкриття провадження у справі.

Зважаючи на обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПрАТ "МААК "УРГА" на підставі пункту 1 частини першої статті 293 цього ж Кодексу, оскільки її подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 912/1788/25 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" на постанову Центрального апеляційного господарського Суду від 16.01.2026 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.09.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Л. І. Рогач

Суддя Г. М. Мачульський