У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

16 лютого 2026 року м. Чернігівсправа № 927/86/26

Суддя Шморгун В. В., розглянувши матеріали заяви б/н від 05.02.2026

Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут»,

, вул. Панянка, 65Б, м. Полтава, 36022

до боржника: Кіптівської сільської ради,

, вул. Слов`янська, 51-А, с. Кіпті, Чернігівський район, Чернігівська область, 17050

про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» через підсистему «Електронний суд» подало до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з Кіптівської сільської ради 266 209,84 грн заборгованості за поставлену у грудні 2025 року електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу №20030348 від 01.08.2025 (далі Договір).

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником умов Договору в частині сплати коштів за поставлену електроенергію.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Згідно зі ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Обов`язкові вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст.150 ГПК України, відповідно до п. 4, 5 ч. 2 якої у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника та обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З аналізу вищенаведених норм законодавства випливає, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору та інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Тобто норми Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно заявник/стягувач, крім іншого, має надати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових вимог.

Відтак безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Суд, згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, ТОВ «Полтаваенергозбут» надало копію договору про постачання електричної енергії споживачу №20030348 від 01.08.2025 з додатками; копії додаткових угод №1 від 15.09.2025, №2 від 21.10.2025, №3 від 11.11.2025 до Договору; рахунок №А20030348 за грудень 2025 року.

Відповідно до п. 2.1 Договору, укладеного між ТОВ «Полтаваенергозбут» (далі Постачальник) та Кіптівською сільською радою (далі Споживач), Постачальник зобов`язується постачати Споживачу у 2025 році електричну енергію, за предметом закупівлі: Електрична енергія, код за ДК 021:20-5 Електрична енергія (далі - електрична енергія / товар / електроенергія), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити електричну енергію на умовах цього договору.

За умовами п. 5.1 Договору загальна вартість цього Договору становить 736 155,00 грн, крім того, ПДВ 20% - 147 231,00 грн, разом з ПДВ - 883 386,00 грн.

Ціна за 1 кВт/год електричної енергії визначається та змінюється відповідно до Додатка 2 до цього Договору.

Вартість спожитої електричної енергії визначається як добуток обсягу спожитої електричної енергії на ціну за 1 кВт/год, визначеної згідно з Додатком 2 до Договору (п. 5.8 Договору).

Згідно з п. 5.9 Договору фактично спожитий обсяг електричної енергії у кожному розрахунковому періоді визначається на підставі даних комерційного обліку та фіксується в акті про прийняття-передавання товарної продукції. Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання товару Споживачем здійснюється відповідно до вимог ПРРЕЕ, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі - Кодекс комерційного обліку) та інших нормативно-правових актів.

Пунктом 13.1 Договору передбачено, що зміни до договору про закупівлю можуть вноситись у випадках, зазначених у цьому Договорі та оформляються у письмовій формі шляхом укладення додаткової угоди.

Договір набуває чинності здати підписання і діє з 14 серпня 2025 року до 31 грудня 2025 року включно, а в частині розрахунків діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором (п. 14.1 Договору).

Відповідно до п. 14.6.2 Договору істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

Сторони протягом дії цього договору вносять зміни у Договір в частині ціни за одиницю товару у разі коливання ціни товару на ринку. В такому випадку Постачальник письмово звертається до Споживача щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідкою(ами) (завіреними копіями довідок) компетентного органу (Торгово-промислової палати України та/або її регіональних представництв або ДП «Держзовнішінформ», або ДП «Укрпромзовнішекспертиза» чи іншого погодженого Сторонами, органу щодо величини коливання на ринку, та/або роздруківками з офіційного вебсайту Оператора ринку, за посиланням: https://www.oree.com.ua з інформацією щодо середньозваженої ціни товару на ринку «на добу наперед» ОЕС України

В письмовому зверненні Постачальник наводить посилання на зміни в нормативно-правових актах щодо формування ціни або умов постачання електричної енергії, на підставі яких вносяться зміни/доповнення в Порядок визначення та зміни ціни постачання електричної енергії (Додаток 1).

Додатком №2 до Договору є Порядок визначення та зміни ціни постачання електричної енергії (далі Додаток №2), у п. 2 якого зазначено, що ціна за 1 кВт*год електричної енергії (Ц) на момент укладення Договору становить 5,453000 грн без урахування ПДВ та 6,543600 грн з ПДВ.

15.09.2025 між ТОВ «Полтаваенергозбут» та Кіптівською сільською радою укладено додаткову угоду №1 до Договору (далі - Додаткова угода №1), відповідно до якої за підсумками серпня 2025 року збільшено ціну електричної енергії за 1 кВт/год до 7,308012 грн з ПДВ. Відповідно до п. 5 Додаткової угоди №1 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та застосовується до відносин, які виникли між сторонами до її укладення, а саме з 14.08.2025.

21.10.2025 між ТОВ «Полтаваенергозбут» та Кіптівською сільською радою укладено додаткову угоду №2 до Договору (далі - Додаткова угода №2), відповідно до якої за підсумками вересня 2025 року зменшено ціну електричної енергії за 1 кВт/год до 6,230172 грн з ПДВ. Відповідно до п. 5 Додаткової угоди №2 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та застосовується до відносин, які виникли між сторонами до її укладення, а саме з 01.09.2025.

11.11.2025 між ТОВ «Полтаваенергозбут» та Кіптівською сільською радою укладено додаткову угоду №3 до Договору (далі - Додаткова угода №3), відповідно до якої за підсумками жовтня 2025 року збільшено ціну електричної енергії за 1 кВт/год до 7,065660 грн без ПДВ та 8,478792 грн з ПДВ. Відповідно до п. 5 Додаткової угоди №3 ця угода набуває чинності з моменту її підписання та застосовується до відносин, які виникли між сторонами до її укладення, а саме з 01.10.2025.

ТОВ «Полтаваенергозбут» виставило Кіптівській сільській раді рахунок №А20030348 на сплату спожитої у грудні 2025 електроенергії у кількості 29 381 кВт/год вартістю 9,060612 грн з ПДВ за 1 кВт/год на загальну суму 266 209,84 грн.

Отже, ціна електричної енергії, зазначена в рахунку №А20030348, не відповідає ціні, встановленій сторонами у Додатковій угоді №3, та є значно вищою.

При цьому доказів зміни (збільшення) ціни електричної енергії до 9,060612 грн за 1 кВт/год у встановленому у Договорі порядку (шляхом укладення додаткової угоди) заявник суду не надав.

Підписаного сторонами акта про прийняття-передавання товарної продукції за грудень 2025 року заявник суду також не надав.

Суд наголошує, що при зверненні із заявою про видачу судового наказу заявник повинен надати документи, які підтверджують як наявність заборгованості (період виникнення, розмір, настання строку виконання зобов`язання), так і безспірність його вимог до боржника.

При цьому суд враховує, що безспірність передбачає не лише те, що боржник не оспорює вимог заявника, оскільки боржник має право подати заяву про скасування судового наказу, а й те, що у суду не повинно виникати будь-якого сумніву у відсутності спору про право та належності заявнику права вимоги до боржника. Вимоги заявника повинні бути документально підтвердженими та безспірними, тобто не може викликати сумнів ані момент настання права вимоги, ані сума грошових коштів, ані те, що вимоги пред`явлені відповідно до умов договору.

Отже, для задоволення заяви про видачу судового наказу суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, без розгляду справи по суті на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів, які підтверджують безспірність таких вимог. З цією метою, суд має перевірити наявність обставин щодо факту виникнення, розміру заборгованості та настання строку виконання боржником зобов`язання.

Надані заявником документи свідчать, що заявлена до стягнення сума заборгованості не відповідає умовам (ціні) Договору.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заявником не надано належних доказів на підтвердження існування у боржника заборгованості за Договором у розмірі 266 209,84 грн (за грудень 2025 року).

Отже, з наданих заявником доказів не вбачається безспірності вимог, виникнення або порушення права грошової вимоги за Договором в заявленому розмірі.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 12, 147, 148, 150-154, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» у видачі судового наказу про стягнення з Кіптівської сільської ради 266 209,84 грн заборгованості (за грудень 2025 року).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун