ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

20 лютого 2026 року м.Харків Справа № 913/24/26

Господарський суд Луганської області у складі судді Злепко Н.І., розглянувши матеріали позовної заяви

фізичної особи ОСОБА_1 , м. Київ

до відповідача Приватного підприємства «Шекер», м. Луганськ

про скасування реєстраційних дій та відповідного запису

ВСТАНОВИВ:

17.02.2026 фізична особа ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Приватного підприємства «Шекер» (надалі ПП «ШЕКЕР», відповідач) про скасування реєстраційної дії та відповідного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №41 від 07.08.2009 про проведення державної реєстрації юридичної особи приватного підприємства «ШЕКЕР» (код в ЄДР 36562516), включаючи відомості про ОСОБА_1 як засновника (учасника), керівника та представника зазначеної юридичної особи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу у серпні 2025 року стало відомо про існування юридичної особи, яку 07.08.2009 невстановленими особами було зареєстровано як Приватне Підприємство «Шекер», код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) - 36562516 (надалі ПП «Шекер» або Відповідач) з використанням персональних даних позивача, де він зазначений як засновник та керівник.

Втім, як зазначає позивач, він не звертався до органів юстиції з заявою щодо реєстрації цього підприємства, керівником підприємства не обирався та не призначався, ніколи не виконував функції, пов`язані з діяльністю підприємства

До того ж позивач ОСОБА_1 зазначив, що у 2007 році втратив паспорт. Одразу після виявлення факту як сумлінний та законослухняний громадянин він у встановленому законом порядку звернувся до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою про те, що 29.10.2006 він виявив відсутність паспорта громадянина України. Постановою Дніпровського РУ ГУ,що затверджена 11.11.2006, відмовлено в порушенні відповідної кримінальної справи.Факт звернення підтверджує, що він вжив усіх залежних від нього заходів для анулювання чинності втраченого паспорта та інформування держави про те, що цей документ більше не може законно ідентифікувати його особу.

На підтвердження даного факту позивач зазначає, що листом ГУНП у м. Києві № від 07.10.2025 (1559251) повідомлено, що ОСОБА_1 звертався до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві із заявою від 23.01.2007 щодо втрати документа, а саме паспорта громадянина України. Надати копії матеріалів справи щодо втрати документів ОСОБА_1 не є можливим через закінчення строку зберігання. Рішення по даному зверненню прийнято згідно з Законом України «Про звернення громадян».

Додатково позивач зазначає, що Листом від 15.10.2025 № ГУНП в Черкаській області повідомило, що Придніпровським районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні від 11.01.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за фактом вчинення шахрайських дій директором ПП «Шекер» ОСОБА_1 . В подальшому, за результатами проведених слідчих дій 26.03.2014 кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Представник позивача ознайомився з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні від 11.01.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Позивач вказує, що аналіз копії паспорта на ім`я ОСОБА_1 , який наявний у матеріалах кримінального провадження, дозволяє дійти висновку про очевидну фальсифікацію даного документа, оскільки, незважаючи на ідентичність серії, номера та анкетних даних, фотокартка особи, вклеєна у вказаному документі, не відповідає дійсному зображенню позивача.

Враховуючи ці обставини позивачвказує, що не мав жодних об`єктивних підстав припускати, що через роки після звернення до правоохоронних органів його персональні дані та недійсний паспорт будуть використані третіми особами з злочинноюметою.

А отже правового зв`язку між ОСОБА_1 та ПП «Шекер» ніколи не існувало, позивач ніколи не виявляв наміру щодо створення, державної реєстрації чи управління вказаною юридичною особою. Він не брав участі у загальних зборах, не підписував статутних документів, не обирався та не призначався на посаду керівника ПП «Шекер» у встановленому законом порядку. Поготів, позивач фактично не виконував жодних адміністративно-розпорядчих чи фінансово-господарських функцій директора підприємства. Будь-які записи в ЄДР чи згадки у внутрішніх документах підприємства щодо статусу ОСОБА_1 як засновника чи керівника є наслідком протиправних дій третіх осіб з використанням підроблених документів, що виключає виникнення у позивача будь-яких прав чи обов`язків, пов`язаних із діяльністю ПП «Шекер».

Враховуючи повну відсутність правового зв`язку між ОСОБА_1 та ПП «Шекер», а також факт використання підроблених документів для внесення записів до державного реєстру позивач заявляє вимоги про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, а відтак - виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань недостовірної інформації щодо свого статусу засновника та директора ПП «Шекер».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2026 справу №913/24/26 передано на розгляд судді Злепко Н.І.

Проаналізувавши подану позовну заяву на предмет підвідомчості (спеціалізації), суд зазначає про необхідність відмови у відкритті провадження у справі у зв`язку з наступним.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України встановлено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це розмежування компетенції між загальними, господарськими та адміністративними судами. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. Основними критеріями визначення юрисдикції спорів є характер (предмет) правовідносин, що виникли між сторонами та суб`єктний склад правовідносин.

Відповідно до пунктів 6, 10, 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) юридичних осіб та їх органів, посадових та службових осіб, а також фізичних осіб - підприємців у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; інші справи у спорах між юридичними особами, які здійснюють господарську діяльність, та/або фізичними особами - підприємцями.

Згідно з пунктами 3, 4, 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають також справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

У відповідності до ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно зі ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Суд зазначає, що відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, за загальним правилом господарські суди розглядають справи у спорах за участю юридичних осіб та громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності. Участь фізичних осіб, які не є суб`єктами підприємницької діяльності допускається лише у випадках, передбачених законодавчими актами України. Такий випадок передбачений, зокрема, ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, яка відносить до підвідомчості господарських судів справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником, у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками господарських товариств, що пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Корпоративним визнаються всі спори щодо створення, діяльності, управління та при припинення юридичної особи суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи.

Предметом заявленого ОСОБА_1 позову є скасування реєстраційної дії про проведення державної реєстрації юридичної особи (ПП «Шекер») від 07.08.2009 року. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що він ніколи не мав наміру створювати це підприємство, не здійснював жодних дій щодо його заснування, а його паспортні дані були використані третіми особами без його волі.

Суд звертає увагу, що у такому випадку позивач:

- не перебуває у господарських відносинах з відповідачем;

- його вимоги спрямовані на виправлення відомостей у державному реєстрі, які були внесені внаслідок використання його даних без його волі та, ймовірної, помилки органу влади (реєстратора) при перевірці документів;

- позов не містить вимог майнового характеру;

- між позивачем та відповідачем - Приватним підприємством «Шекер» немає невиконаних договірних чи інших зобов`язань, які потребують розв`язання в порядку господарського судочинства;

- позивач звертається до суду не як учасник приватного підприємства або особа яка претендує бути його учасником з метою захисту своїх корпоративних прав, а як громадянин, що незгодний з реєстраційною дією ПП «ШЕКЕР»;

- між позивачем та відповідачем відсутні правовідносини, що мають характер корпоративних, право на управління чи участь не оспорюється, між сторонами немає реального конфлікту щодо майна чи управління, більше того навпаки, позивач стверджує, що немає і не мав жодного стосунку до відповідача. Спір стосується виключно достовірності інформації публічного реєстру та захисту персональних даних особи від протиправного їх використання (шляхом реєстрації);

- позивачем не заявлено вимог про визнання недійсними установчих документів чи рішень органів управління, які б свідчили про наявність корпоративного спору, вимога про скасування реєстраційної дії є самостійною та спрямованою на припинення публічного статусу юридичної особи, створеної без волі позивача.

Спірні правовідносини стосуються не розподілу майна чи часток, а достовірності державних реєстрів. Питання достовірності інформації в ЄДР є питанням публічного порядку, контроль за яким покладено на органи виконавчої влади. Предметом оскарження є виключно акт державного реєстратора.

Визначальною ознакою приватноправового спору є наявність матеріального інтересу в межах цивільних чи корпоративних відносинах. В заявлених позовних вимогах такий інтерес відсутній.

Спір не стосується розподілу часток чи управління бізнесом, одержання дивідендів.

Отже заявлений позов не стосується корпоративних правовідносин.

Оскільки позивач заперечує сам факт свого статусу як засновника, він діє як фізична особа, чиї конституційні права порушені внаслідок виконання (або неналежного виконання) реєстратором своїх владних управлінських функцій.

Тому у даному випадку правовідносини мають суто публічно-правовий характер, що виключає можливість їх розгляду в порядку господарського судочинства.

До того ж позивач у позовній заяві зазначає про те, що аналіз копії паспорта на ім`я ОСОБА_1 , який наявний у матеріалах кримінального провадження дозволяє дійти висновку про очевидну фальсифікацію цього документа, оскільки, незважаючи на ідентичність серії, номера та анкетних даних, фотокартка особи, що вклеєна у вказаному документі, не відповідає дійсному зображенню позивача.

Вимоги до дій реєстратора при проведенні ним реєстраційних дій юридичної особи врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Обґрунтовуючи позовні вимоги фактично позивач стверджує, що реєстрація відбулася з використанням втрачено ним паспортом, а отже реєстратор неналежним чином виконав свою публічну функцію при здійсненні реєстраційних дій, за своїм змістом і правовою природою вони є скаргою на дії держави.

Основна претензія позивача спрямована на дію державного реєстратора, який вніс запис до державного реєстру на підставі недійсних (підроблених) документів. Така вимога про скасування запису є автономною та не є похідною від корпоративного спору, має розглядатися в порядку адміністративного судочинства (ст. 19 КАС України), оскільки вона стосується перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень при реалізації ним реєстраційних функцій.

У цьому випадку має місце юридична помилка в державному реєстрі, спричинена протиправним використанням персональних даних фізичної особи.

Оскільки правовідносини у справі не мають ознак господарських або корпоративних, а стосуються оскарження дій органу державної влади щодо внесення недостовірних відомостей про фізичну особу до публічного реєстру, то справа не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Натомість, оскільки спір виник з приводу виконання суб`єктом владних повноважень своїх функцій у сфері державної реєстрації за відсутності між сторонами приватноправового конфлікту, він має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Виправлення відомостей державного реєстру у такий спосіб є формою адміністративного контролю за законністю діяльності реєстраторів, а покладання на позивача обов`язку доводити свою непричетність до статусу засновника підприємства у господарському суді за правилами комерційного спору є надмірним тягарем і не відповідає суті порушеного права.

У п. 1 ч. 1 та ч. 6 ст. 175 ГПК України унормовано, що суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Беручи до уваги викладене вище, зважаючи на суб`єктний склад сторін та предмет спору, суд дійшов висновку, що спір у даній справі не відноситься до юрисдикції господарських судів, а підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 4, 20, 30, п. 1 ч. 1 ст. 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Приватного підприємства «Шекер», про скасування реєстраційних дій та відповідного запису відмовити.

Інформацію щодо справи, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://lg.arbitr.gov.ua/sud5014/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (20.02.2026) та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Злепко