СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Харків Справа №922/3857/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,

за участю представників учасників справи:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) Лосич Т.С.,

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - Єграшиної Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» (вх.№620Х від 18.03.2025) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2025 у справі №922/3857/24 (м. Харків, суддя Чистякова І.О., повне додаткове рішення складено 26.02.2025) за заявою Комунального підприємства «Міський водоканал» (вх.№2777 від 31.01.2025) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» (вх.№№3021, 3025 від 04.02.2025) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі

за первісним позовом Комунального підприємства «Міський водоканал», м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі», м. Харків,

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі», м.Харків,

до Комунального підприємства «Міський водоканал», м. Харків,

про визнання договору недійсним та застосування двосторонньої реституції, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області перебувала справа №922/3857/24 за первісним позовом Комунального підприємства «Міський водоканал» (позивач за первісним позовом) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» (відповідач за первісним позовом) про визнання недійсними Додаткових угод №2-7 від 29.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії від 24.11.2021 №1322, укладеного між Комунальним підприємством «Міський водоканал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі», та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Комунального підприємства «Міський водоканал» грошових коштів в розмірі 319 173,75 грн, а також за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» до Комунального підприємства «Міський водоканал» про визнання договору про постачання електричної енергії споживачу №1322 від 24.11.2021 недійсним та застосування двосторонньої реституції на підставі ч.1 статті 203, ч.1 статті 216 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 первісний позов задоволено частково. Визнано Додаткові угоди №3, 4, 5, 6, 7 від 29.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії від 24.11.2021 №1322, укладеного між Комунальним підприємством «Міський водоканал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» - недійсними. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Комунального підприємства «Міський водоканал» грошові кошти в розмірі 306 954,77 грн, а також судовий збір в розмірі 15 795,46 грн. В решті частині первісного позову відмовлено. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову повністю.

31.01.2025 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Харківської області від Комунального підприємства «Міський водоканал» надійшла заява (вх.№2777) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Комунального підприємства «Міський водоканал» витрат на правову допомогу адвокатського об`єднання у розмірі 30000,00 грн відповідно до доданих до заяви доказів.

03.02.2025 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» надійшли заяви (вх.№№3021, 3025), які є аналогічними за змістом, про відшкодування витрат адвоката у розмірі 50000,00 грн на підставі поданих до заяви доказів.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 24.02.2025 заяву Комунального підприємства «Міський водоканал» (вх.№2777 від 31.01.2025) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу - задоволено частково. Покладено на відповідача за первісним позовом судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25800 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Комунального підприємства «Міський водоканал» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25800 грн. Решту суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4200 грн покладено на Комунальне підприємство «Міський водоканал». Відмовлено у задоволенні заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» (вх.№№3021, 3025 від 04.02.2025) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу повністю.

Суд першої інстанції в ухваленому додатковому рішенні, з посиланням на приписи процесуального законодавства, зазначив, що заява представника Комунального підприємства "Міський водоканал" підлягає задоволенню, оскільки, останнім вчасно подано попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та доведено фактичне надання послуг адвокатами належними доказами. Суд встановив реальність витрат в розмірі 30 000 грн, проте, враховуючи часткове задоволення первісного позову, здійснив їх розподіл пропорційно задоволених позовних вимог. Відтак, на відповідача було покладено 86% від цієї суми, що становить 25 800 грн, тоді як решта витрат залишилася за позивачем.

Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ "ВЄК Технолоджі" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн, місцевий господарський суд вказав, що представництво Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" у цій справі здійснювала Єграшина Тетяна Григорівна у порядку самопредставництва як керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі", а не як адвокат, відповідно вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" про покладення на Комунальне підприємство "Міський водоканал" судових витрат на професійну правничу допомогу за договором надання правової допомоги б/н від 04.11.2024 у розмірі 50 000 грн, який фактично було надано після ухвалення судового рішення у цій справі, задоволенню не підлягають.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» з вказаним додатковим рішенням суду не погодилося та звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати судове рішення повністю, і ухвалити нове рішення, яким відмовити в відшкодуванні витрат на правничу допомогу Міському водоканалу і задовольнити відшкодування витрат на правничу допомогу ТОВ «Вєк Технолоджі».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт, з посиланням на положення пункту 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, зазначає про те, що докази понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона заявила про намір їх подати. Проте, відповідач за зустрічним позовом таких доказів у встановлений процесуальним законом строк не подав, як і не заявив до закінчення судових дебатів про намір їх подання, а також не порушував відповідне питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. За наведених обставин, на думку апелянта, відсутні правові підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу зазначених судових витрат.

Скаржник також зауважує, що відповідач за зустрічним позовом за умовами договору про надання правової допомоги №1177-19/11/2024 від 19.11.2024 в пункті 1.2 зазначено, що сторони домовились погодити надання наступних послуг по даному договору:

- участь в судових засіданнях по справі №922/3857/24 за позовом клієнта до ТОВ «Вєк Технолоджі» ,

- підготовка та подання документів та письмових пояснень, доказів по суті справі №922/3857/24 за позовом клієнта до ТОВ «Вєк Технолоджі».

На думку апелянта, з наведених умов договору адвокатське об`єднання не отримало повноважень на розгляд зустрічного позову, а також і адвокат Лосич Тетяна Сергіївна, що діє в межах договору передоручення, не отримала повноважень на розгляд зустрічного позову, поданого апелянтом в межах розгляду цієї справи, не мала повноважень на підписання заяви про відхилення мирової угоди, що знівелює рішення суду стосовно розгляду зустрічного позову.

Скаржник стверджує, що адвокатським об`єднанням також було порушено вимоги пункту 2.7.1 договору №1177-19/11/2024 від 19.11.2024, яким передбачено, що клієнт надає згоду на передоручення адвокатом своїх обов`язків іншій особі. На думку апелянта, клієнт не надав згоду на передоручення адвокатом своїх обов`язків іншій особі, а саме адвокату Лосич Тетяні Сергіївні, що діє в межах договору передоручення.

Скаржник зазначає, що адвокатським об`єднанням до суду першої інстанції надано два договори в порядку передоручення адвокату Лосич Тетяні Сергіївні від 25.11.2024 та 29.11.2024. Відповідно до пункту 1.1 зазначених договорів, адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, доручає адвокату, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнтам адвокатського об`єднання в обсягах, передбачених цим договором.

Водночас в зазначених договорах не конкретизовано, якому саме клієнту, у межах якої справи та в якому обсязі надано повноваження в порядку передоручення. На думку апелянта, відсутність такої конкретизації унеможливлює встановлення належних повноважень адвоката Лосич Тетяни Сергіївни на представництво відповідача за зустрічним позовом у цій справі, зокрема щодо підписання процесуальних документів та подання заяв у суді.

Окрім викладеного, апелянт зазначає, що відповідно до пункту 4.1 договору № 1177-19/11/2024 від 19.11.2024 визначено розцінки за виконання доручення, а саме: 2 500 грн за участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та 5 000 грн за підготовку однієї заяви по суті справи, письмового пояснення або іншого процесуального документа.

Разом з цим, пунктом 4.3 зазначеного договору передбачено, що у разі надання інших послуг сторони зобов`язані укласти додаткову угоду до договору, якою визначаються умови, перелік та вартість таких послуг. Однак така додаткова угода між сторонами укладена не була.

Посилаючись на пункт 4.5 договору №1177-19/11/2024 від 19.11.2024, скаржник також звертає увагу суду, що при розрахунку враховується час, витрачений адвокатським об`єднанням та тарифна сітка адвокатського об`єднання, проте ані час ні тарифна сітка не узгоджені сторонами договору, у зв`язку з чим вартість послуг є невизначеною і договір в цій частині є неукладеним.

Апелянт зазначає, що відповідно до пункту 4.7 договору № 1177-19/11/2024 від 19.11.2024 за результатами надання юридичної допомоги складається акт, який підписується уповноваженими представниками обох сторін та має містити відомості про обсяг наданої адвокатським об`єднанням правничої допомоги і її вартість.

Згідно з пунктом 4.10 зазначеного договору сторони в акті, передбаченому пунктом 4.7 договору, можуть визначити інший порядок оплати та/або іншу вартість юридичної допомоги, і в такому випадку керуються умовами цього акта. Водночас, на думку апелянта, акт не може змінювати істотні умови договору, а тому вартість юридичної допомоги, зазначена в акті без належного погодження сторонами, є неузгодженою.

За результатами виконання договору було складено акт про надання послуг № 11 від 27.01.2025 на суму 15 000 грн. Проте в цьому акті відсутній перелік конкретно наданих послуг із зазначенням вартості кожної з них. Додаток до акта не може вважатися його невід`ємною частиною, оскільки підписаний лише керівником адвокатського об`єднання та не містить підпису клієнта, при цьому підпис клієнта цим додатком не передбачений.

Крім того, перелік послуг, наведений у додатку, не співвідноситься з розцінками, погодженими сторонами в договорі, оскільки як критерій визначення вартості зазначено витрачений адвокатом робочий час, тоді як вартість такого часу договором не встановлена. Також додаток містить перелік послуг, наданих у межах зустрічного позову, тоді як повноваження на представництво інтересів клієнта у суді за зустрічним позовом адвокатському об`єднанню клієнтом не надавалися.

Також адвокатом Лосич Т.С. було надано договір №1158-24/10/2024 від 24.10.2024, в пункті 1.2 якого було зазначено, що сторони погодили надання послуг за цим договором:

- підготовка проекту листа претензія про повернення коштів ТОВ «Вєк Технолоджі»

- підготовка та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта до ТОВ «Вєк Технолоджі», пов`язаного з поверненням грошових коштів в розмірі 319176,86 грн (а також за необхідності заяву/клопотання про усунення недоліків позовної заяви).

Так, пунктом.4.1 цього договору визначено вартість послуг 15000 грн. Апелянт стверджує, що вартість послуг за цим договором є значно завищена порівняно з попереднім договором, яким визначено вартість заяви по суті справи в розмірі 5000 грн. У цьому договорі ціна визначена з одну заяву та один лист у розмірі 15000 грн, що вище цін цього адвокатського об`єднання.

Апелянт також звертає увагу суду на правову позицію Верховного Суду, викладену у справі № 922/2604/20, відповідно до якої відсутність належного документального підтвердження надання правничої допомоги зокрема договору про надання правничої допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта приймання-передачі наданих послуг, платіжних документів, що підтверджують фактично понесені клієнтом витрати, є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим просить суд повністю відмовити у їх відшкодуванні.

Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.02.2025 для розгляду справи №917/1914/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі (вх.№620Х від 18.03.2025) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2025 у справі №922/3857/24 та призначено апеляційну скаргу до розгляду на « 01» травня 2025 р. о 10:10 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.03.2025 задоволено клопотання Комунального підприємства «Міський водоканал» - адвоката Лосич Т.С. про її участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/3857/24 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/3857/24, яке призначено на 01.05.2025 о 10:10 год та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю представника Комунального підприємства «Міський водоканал» - адвоката Лосич Т.С. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Від Комунального підприємства «Міський водоканал» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4061 від 31.03.2025), в якому останнє просить відмовити у задоволені апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» по справі №922/3857/24 на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2025; додаткове рішення Господарського суду Харківської області по справі №922/3857/24 від 24.02.2025 залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.04.2025 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» Єграшиної Т.Г. про її участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/3857/24 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/3857/24, яке призначено на 01.05.2025 о 10:10 год та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» Єграшиної Т.Г. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.05.2025 зупинено апеляційне провадження у справі №922/3857/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення повного тексту судового рішення. Учасникам справи постановлено повідомити Східний апеляційний господарський суд про усунення обставин, що спричинили зупинення апеляційного провадження у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.01.2026 поновлено апеляційне провадження у справі №922/3857/24; призначено розгляд справи на "09" лютого 2026 р. о 10:15 год, за адресою: 61022, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 09.02.2026 присутній представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, скасувати судове рішення повністю, і ухвалити нове рішення, яким відмовити в відшкодуванні витрат на правничу допомогу КП «Міський водоканал», задовольнити відшкодування витрат на правничу допомогу ТОВ «Вєк Технолоджі». Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в задоволені апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄК Технолоджі» у справі №922/3857/24 на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2025 року; додаткове рішення Господарського суду Харківської області по справі №922/3857/24 від 24.02.2025 року залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вказує про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді Господарського суду Харківської області перебувала справа №922/3857/24 за первісним позовом Комунального підприємства «Міський водоканал» (позивач за первісним позовом) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» (відповідач за первісним позовом) про визнання недійсними Додаткових угод №2-7 від 29.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії від 24.11.2021 №1322, укладеного між Комунальним підприємством «Міський водоканал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі», та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Комунального підприємства «Міський водоканал» грошових коштів в розмірі 319 173,75 грн, а також за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» до Комунального підприємства «Міський водоканал» про визнання договору про постачання електричної енергії споживачу №1322 від 24.11.2021 недійсним та застосування двосторонньої реституції на підставі ч.1 статті 203, ч.1 статті 216 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 первісний позов задоволено частково. Визнано Додаткові угоди №3, 4, 5, 6, 7 від 29.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії від 24.11.2021 №1322, укладеного між Комунальним підприємством «Міський водоканал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» - недійсними. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Комунального підприємства «Міський водоканал» грошові кошти в розмірі 306 954,77 грн, а також судовий збір в розмірі 15 795,46 грн. В решті частині первісного позову відмовлено. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 (головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» залишено без задоволення Рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/3857/24 залишено без змін.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Колегією суддів встановлено, що Комунальним підприємством «Міський водоканал» (позивачем за первісним позовом) у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, зокрема: судовий збір у розмірі 18 364,52 грн та попередні витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн станом на день звернення до суду. При цьому прямо зазначено, що остаточний розрахунок витрат на правничу допомогу буде подано після ухвалення рішення суду у строки та в порядку, передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Частина 8 ст. 129 ГПК України передбачає альтернативний порядок подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу: така заява може бути подана або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти календарних днів після ухвалення рішення суду за умови попереднього повідомлення про намір її подання. Представник КП «Міський водоканал» повідомив про намір подати відповідну заяву після ухвалення рішення суду, і така заява була подана в межах строку, встановленого законом.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про неподання доказів у встановлений строк, відсутність заяви до закінчення судових дебатів та непорушення питання про розподіл судових витрат, оскільки ці доводи не відповідають фактичним обставинам справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" (позивачем за зустрічним позовом) у зустрічному позові зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивача: судовий збір за подання позову складає 13674,07 грн (0,8% за подачу позову через електронний суд, за майнові вимоги судовий збір 11251,67 грн, немайнові вимоги судовий збір 2422,4 грн), попередні витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи станом на день звернення до суду з позовом складають: 50000,00 грн, а кінцевий розрахунок витрат за надання професійної правничої допомоги буде подано в строки та в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України після ухвалення рішення суду.

Таким чином, з заявою про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в господарському суді першої інстанції та доказами їх понесення Товариством з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" звернулось межах процесуального строку встановленого частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України передбачає загальні засади регулювання та принципи будь-якого договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Верховний Суд у постанові від 19.11.2021 у справі №910/4317/21 зробив висновок про те, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.

Так як до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Матеріалами справи підтверджується, що 24.10.2024 між Комунальним підприємством «Міський водоканал» (надалі клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» (надалі адвокатське об`єднання) укладено договір №1158-24/10/2024 про надання правової допомоги.

За умовами п. 1.1. договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатками до нього.

Згідно з п. 1.2. договору сторони погодили надання наступних послуг по даному договору:

- підготовка проекту листа-претензії про повернення коштів до ТОВ «ВЄК Технолоджі» ;

- підготовка та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта до ТОВ «ВЄК Технолоджі» , пов`язаного з поверненням грошових коштів у розмірі 319 176,86 грн (а також за необхідності заяви/клопотання про усунення недоліків позовної заяви).

Крім того, 19.11.2024 між Комунальним підприємством «Міський водоканал» (надалі клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» (надалі адвокатське об`єднання) укладено договір №1177-19/11/2024 про надання правової допомоги.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатками до нього.

За умовами п. 1.2. договору сторони погодили надання наступних послуг по даному договору:

-участь в судових засіданнях по справі № 922/3857/24 за позовом клієнта до ТОВ «ВЄК Технолоджі» ;

-підготовка та подання заяв по суті справи та письмових пояснень, доказів у справі № 922/3857/24 за позовом клієнта до ТОВ «ВЄК Технолоджі» (за необхідності).

За умовами пп. 2.1.3 п. 2.1 зазначених договорів адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги:

2.1.3. Представлення у встановленому порядку інтересів клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах усіх інстанцій із наданням усіх повноважень щодо представництва (без будь-яких процесуальних обмежень), а також у будь-яких інших державних, правоохоронних органах, перед іншими юридичними (приватного та публічного права), в органах державної виконавчої служби та перед приватними виконавцями, фізичними особами щодо підготовки та подання (за особистим підписом партнера та/або адвоката адвокатського об`єднання) від імені клієнта будь-яких листів, запитів, процесуальних документів, позовів, заяв, скарг, клопотань, відзивів, заперечень тощо з метою захисту інтересів клієнта до відповідних судових, державних, правоохоронних органів, інших юридичних (приватного та публічного права) та фізичних осіб.

Згідно з п. 2.3 зазначених договорів адвокатське об`єднання з метою належного захисту інтересів клієнта має право покласти частину своїх обов`язків на іншу особу, з якою адвокатське об`єднання укладає окремий договір. У випадку покладання частини своїх зобов`язань на іншу особу, адвокатське об`єднання залишається відповідальним у повному обсязі перед клієнтом за порушення умов даного договору. У даному випадку цей договір є дорученням на укладання договору з адвокатом/ами в інтересах клієнта.

За умовами п. 4.1, 4.2 зазначених договорів загальна вартість послуг за цим договором становить 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок). До загальної вартості послуг, передбачених п. 4.1 договору, входять лише послуги, визначені в п. 1.2 договору. Судові збори та/або інші фактичні витрати сплачуються окремо.

Відповідно до п. 4.5 зазначених договорів при розрахунку враховується час, витрачений адвокатським об`єднанням, його партнерами та співробітниками, та тарифна сітка адвокатського об`єднання.

Згідно з п. 4.7 зазначених договорів за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується уповноваженими представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість.

Згідно з п. 7.1 зазначених договорів ці договори укладені строком на 1 рік та набирають чинності з моменту їх підписання сторонами (їх уповноваженими представниками).

25.11.2024 та 29.11.2024 між Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» (надалі - адвокатське об`єднання) та адвокатом Лосич Тетяною Сергіївною (надалі адвокат) на виконання пункту 2.3.3 зазначених вище договорів про надання правової допомоги укладено договори передоручення (надалі договори передоручення), аналогічні за змістом.

За умовами п. 1.1 договорів передоручення адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, доручає адвокату, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнтам адвокатського об`єднання в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 2.1 договорів передоручення адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання вчасно забезпечити адвоката усім необхідним для виконання покладених на нього доручень, передбачених цим договором, у тому числі необхідними документами, для досягнення максимального ефекту при наданні юридичної допомоги клієнту.

Згідно з п. 3.3 договорів передоручення адвокат зобов`язаний на вимогу адвокатського об`єднання та/або клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової (правничої/юридичної) допомоги.

07.01.2025 між Комунальним підприємством «Міський водоканал» (надалі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» (надалі адвокатське об`єднання) укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №1177-19/11/2024 від 19.11.2024, відповідно до п. 1 якої сторони домовились про продовження дії договору до повного виконання зобов`язань за договором №1177-19/11/2024 від 19.11.2024.

Факт надання Комунальному підприємству "Міський водоканал" (клієнту) послуг за вказаними вище договорами про надання правової допомоги підтверджується Актами надання послуг за №255 від 12.11.2024 та № 11 від 27.01.2025 всього на загальну суму 30 000,00 грн, в яких зазначено про надання наступних послуг:

- підготовка проекту листа претензії про повернення коштів до ТОВ "ВЄК Технолоджі" ,

- підготовка та подання до суду позовної заяви в інтересах Клієнта до ТОВ "ВЄК Технолоджі" , пов`язаного з поверненням грошових коштів у розмірі 319 176,86 грн,

- правнича допомога за договором №1177-19/11/2024 від 19.11.2024.

Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Разом з цим, представником КП «Міський водоканал» подано до суду першої інстанції детальний опис наданих послуг з професійної правової допомоги у справі №922/3857/24 в Господарському суді Харківської області, що є додатком №1 до акту надання послуг №11 від 27.01.2025 до договору про надання правової допомоги №1177-19/11/2024 від 19.11.2024.

Так, згідно з пунктом 1 детального опису наданих послуг з професійної правової допомоги у справі №922/3857/24 в Господарському суді Харківської області (додаток №1 до акту надання послуг №11 від 27.01.2025 до договору про надання правової допомоги №1177-19/11/2024 від 19.11.2024) Комунальне підприємство «Міський водоканал» (клієнт) та Адвокатське об`єднання «Ревелін Інформейшн Груп» (адвокатське об`єднання) погодили цей детальний опис наданих послуг з професійної правової допомоги у справі №922/3857/24 в Господарському суді Харківської області про наступне.

Пунктом 1 визначено, що за результатами супроводу клієнта в Господарському суді Харківської області у справі №922/3857/24 за позовною заявою КП «Міський водоканал» до ТОВ «ВЄК Технолоджі» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ТОВ «ВЄК Технолоджі» до КП «Міський водоканал» про визнання договору недійсним та застосування двосторонньої реституції, адвокатами адвокатського об`єднання було надано клієнту такі послуги з правової допомоги:

- підготовка та написання заяви про проведення судового засідання за допомогою власних технічних засобів у справі №922/3857/24 від 26.11.2024 р., направлення заяви стороні по справі та направлення заяви до суду за допомогою засобів (ЄСІТС) «Електронний суд», використаний час 1 год;

- підготовка та написання відповіді на відзив у справі №922/3857/24 від 29.11.2024 р., направлення відповіді на відзив стороні по справі та направлення відповіді на відзив до суду за допомогою засобів (ЄСІТС) «Електронний суд», використаний час 3 год;

- участь у судовому засіданні, яке відбулось 02.12.2024 р. о 10:00 год. за допомогою власних технічних засобів (з урахуванням витраченого часу адвоката на очікування судового засідання), використаний час 1 год;

- підготовка та написання відзиву на зустрічну позовну заяву у справі №922/3857/24 від 04.12.2024 р., направлення відзиву стороні по справі та направлення відзиву до суду за допомогою засобів (ЄСІТС) «Електронний суд», використаний час 3 год;

- участь у судовому засіданні, яке відбулось 09.12.2024 р. о 14:00 год. за допомогою власних технічних засобів (з урахуванням витраченого часу адвоката на очікування судового засідання), використаний час 1 год;

- ознайомлення з умовами мирової угоди, поданої ТОВ «ВЄК Технолоджі» 20.12.2024 р. по справі №922/3857/24, консультація клієнта щодо подальших дій у справі, використаний час 3 год;

- підготовка та написання заяви про відхилення мирової угоди по справі №922/3857/24 від 30.12.2024 р., направлення заяви стороні по справі та направлення заяви до суду за допомогою засобів (ЄСІТС) «Електронний суд», використаний час 2 год;

- участь у судовому засіданні, яке відбулось 06.01.2025 р. о 14:00 год. за допомогою власних технічних засобів (з урахуванням витраченого часу адвоката на очікування судового засідання), використаний час 1 год;

- участь у судовому засіданні, яке відбулось 27.01.2025 р. о 10:30 год. за допомогою власних технічних засобів (з урахуванням витраченого часу адвоката на очікування судового засідання), використаний час 2 год.

Згідно з п. 2 вказаного Детального опису наданих послуг вартість наданих послуг відповідно до Акту надання послуг №11 від 27.01.2025 року становить фіксований розмір - 15 000,00 грн.

Колегією суддів встановлено, що послуги професійної правничої допомоги (подання позовної заяви) було надано Комунальному підприємству «Міський водоканал» у цій справі адвокатом Лященко Аліною Михайлівною, що підтверджується ордером серії АІ №1734021 від 25.10.2024, який видано Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» для представництва та захисту інтересів Комунального підприємства «Міський водоканал» у Господарському суді Харківської області на підставі договору про надання правової допомоги №1158-24/10/2024 від 24.10.2024.

Усі інші послуги професійної правничої допомоги було надано Комунальному підприємству «Міський водоканал» у цій справі адвокатом Лосич Тетяною Сергіївною, що підтверджується ордерами серії АН №1563293 від 25.11.2024, серії АН №1567494 від 29.11.2024, які видано для представництва та захисту інтересів Комунального підприємства «Міський водоканал» у Господарському суді Харківської області на підставі договорів про надання правової допомоги б/н від 25.11.2024, б/н від 29.11.2024.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання правової допомоги в Господарському суді Харківської області Комунальному підприємству «Міський водоканал» у справі №922/3857/24.

Крім того, Комунальним підприємством «Міський водоканал» (клієнтом) перераховано Адвокатському об`єднанню «Ревелін Інформейшн Груп» (адвокатському об`єднанню) витрати за надання правової допомоги у загальному розмірі 30 000 грн, про що свідчать платіжні інструкції №8912 від 18.11.2024, №114 від 30.01.2025.

Згідно з частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Судова колегія зазначає, що загальне правило щодо розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №906/598/19, додатковій постанові Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №915/324/20.

У постанові Верховного Суду від 05.10.2021 у справі №907/746/17 зазначено, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, встановленого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначено також частинами 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст.41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Апелянт як під час розгляду справи в суді першої інстанції так і під час апеляційного перегляду даної справи заперечує проти задоволення заяви Комунального підприємства «Міський водоканал» (вх.№2777 від 31.01.2025) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

Щодо доводів апелянта про відсутність у Адвокатського об`єднання та адвоката Лосич Тетяни Сергіївни повноважень на розгляд зустрічного позову та підписання процесуальних документів у межах його розгляду, колегія суддів зазначає таке.

Пунктами 1.2, 2.1, 2.1.3 договору №1158-24/10/2024 від 24.10.2024 передбачено, що Адвокатське об`єднання зобов`язується, зокрема, підготувати та подати позовну заяву в інтересах клієнта до ТОВ «ВЄК Технолоджі», а також здійснювати представництво інтересів клієнта в господарських судах усіх інстанцій із наданням усіх повноважень щодо представництва без будь-яких процесуальних обмежень, включаючи право підписання та подання процесуальних документів.

Аналогічні положення містяться у пунктах 1.2, 2.1, 2.1.3 договору №1177-19/11/2024 від 19.11.2024, яким передбачено участь у судових засіданнях та підготовку процесуальних документів у справі №922/3857/24, а також надання повноважень на представництво інтересів клієнта у судах без будь-яких процесуальних обмежень.

Зустрічний позов ТОВ «ВЄК Технолоджі» подано 20.11.2024 та прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.11.2024, тобто в межах тієї ж справи №922/3857/24. Враховуючи, що договори про надання правової допомоги передбачали представництво інтересів КП «Міський водоканал» у справі №922/3857/24 без процесуальних обмежень, повноваження Адвокатського об`єднання поширювалися на всі процесуальні дії у межах цього провадження, у тому числі й на розгляд зустрічного позову.

Первісний і зустрічний позови розглядались в межах одного провадження та відповідно є взаємопов`язаними (стаття 180 ГПК України), а тому підготовка відзиву на зустрічну позовну заяву та подання інших процесуальних документів у відповідь на неї є складовою належного захисту інтересів клієнта у справі №922/3857/24.

Отже, доводи апелянта про відсутність повноважень адвокатів на надання правничої допомоги в частині зустрічного позову є безпідставними, оскільки дії представників клієнта були спрямовані на забезпечення комплексного правового супроводу в межах однієї судової справи та повністю охоплюються предметом укладених договорів.

Щодо доводів апелянта про те, що в договорах передоручення від 25.11.2024 та 29.11.2024 не конкретизовано клієнта, справу та обсяг повноважень, колегія суддів зазначає, що у преамбулах зазначених договорів чітко визначено, що вони укладені Адвокатським об`єднанням «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» в особі керуючого партнера, яка діє в інтересах КП «Міський водоканал» на підставі відповідних договорів про надання правової допомоги №1158-24/10/2024 та №1177-19/11/2024, та адвокатом Лосич Тетяною Сергіївною.

Таким чином, у договорах передоручення зазначено клієнта та договори про надання правової допомоги, в межах яких здійснюється передоручення.

З огляду на умови основних договорів, якими передбачено надання повноважень на представництво без будь-яких процесуальних обмежень, обсяг передоручення охоплював право адвоката Лосич Т.С. представляти інтереси КП «Міський водоканал» у господарських судах усіх інстанцій, в тому числі в межах розгляду зустрічного позову, підписувати процесуальні документи та подавати відповідні заяви.

Отже, колегія суддів відхиляє доводи апелянта в цій частині.

Щодо доводів апелянта про невідповідність визначення вартості послуг умовам договору №1177-19/11/2024 від 19.11.2024, колегія суддів зазначає, що пунктами 4.1, 4.2 зазначеного договору сторони визначили загальну вартість послуг за договором у сумі 15 000,00 грн, при цьому встановили, що до неї входять послуги, передбачені пунктом 1.2 договору. Водночас пункт 4.5 договору передбачає, що при розрахунку враховується час, витрачений адвокатським об`єднанням, його партнерами та співробітниками, а також тарифна сітка адвокатського об`єднання.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами надання правничої допомоги сторонами складено та підписано акт №11 від 27.01.2025, а також акт №255 від 12.11.2024, які підтверджують обсяг наданих послуг і їх загальну вартість. Крім того, до суду подано детальний опис виконаних робіт із зазначенням конкретних процесуальних дій та часу, витраченого адвокатом на їх виконання. Замовник претензій щодо обсягу, якості та строків надання послуг не заявляв, що прямо зафіксовано в актах.

Доводи апелянта про те, що відсутність окремої додаткової угоди свідчить про неможливість врахування вартості наданих послуг, є безпідставними, оскільки послуги, за які заявлено до відшкодування витрати, надані саме в межах предмета договору представництва інтересів клієнта у справі №922/3857/24, участі у судових засіданнях та підготовки процесуальних документів. Надані послуги безпосередньо відповідають умовам пункту 1.2 договору та спрямовані на реалізацію повноважень, передбачених пунктом 2.1.3 договору про надання правової допомоги №1177-19/11/2024.

Посилання скаржника на те, що час та тарифна сітка не були узгоджені сторонами, також не спростовує факту надання послуг і погодження їх вартості. Зі змісту пунктів 4.7 та 4.10 договору вбачається, що за результатами надання правничої допомоги сторони оформлюють акт, у якому фіксується обсяг наданих послуг та їх вартість, і саме умови такого акта підлягають застосуванню у взаємовідносинах сторін. У даному випадку відповідні акти підписані сторонами, що свідчить про погодження як обсягу наданої правничої допомоги, так і її вартості.

Твердження апелянта про те, що додаток до акта не може вважатися його складовою, спростовується тим, що детальний опис послуг подано саме як додаток до акта №11 від 27.01.2025 та він конкретизує перелік виконаних процесуальних дій у межах справи №922/3857/24.

Сам по собі факт підписання акта сторонами свідчить про прийняття замовником результатів наданих послуг у погодженому обсязі.

Щодо посилань апелянта на договір про надання правової допомоги №1158-24/10/2024 від 24.10.2024 та завищений розмір вартості послуг за ним, колегія суддів зазначає, що цим договором передбачено підготовку проекту листа-претензії та підготовку і подання позовної заяви, пов`язаної з поверненням грошових коштів у розмірі 319 176,86 грн. Вартість послуг за цим договором визначена сторонами у сумі 15 000,00 грн та підтверджена актом виконаних робіт №255 від 12.11.2024, який підписаний сторонами без зауважень.

Саме по собі порівняння вартості послуг за різними договорами не свідчить про їх невідповідність або завищення вартості послуг, оскільки обсяг, характер та складність виконаних робіт у кожному конкретному випадку визначаються умовами відповідного договору та фактично виконаними діями. Доказів того, що заявлені витрати є явно надмірними, необґрунтованими або такими, що не пов`язані з розглядом справи, апелянтом не надано.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта щодо невизначеності вартості послуг, відсутності належного погодження їх розміру та гонорару не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Отже, приймаючи до уваги той факт, що позивачу за первісним позовом КП «Міський водоканал» дійсно надавалась професійна правнича допомога згідно умов укладених договорів, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), з урахуванням конкретних обставин даної справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заявлені представником позивача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30 000 грн є повністю співмірними, відповідають складності справи, витраченим адвокатом часом та не є завищеними щодо іншої сторони спору.

Однак, судова колегія зауважує, що відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що первісний позов задоволено частково, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, понесені Комунальним підприємством "Міський водоканал" (позивачем за первісним позовом) судові витрати на професійну правничу допомогу суд покладає на Товариство з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" (відповідача за первісним позовом) у розмірі 25 800,00 грн, що становить 86% від суми понесених позивачем за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу, адже за рішенням суду на Товариство з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" було покладено 86% сплаченого Комунальним підприємством "Міський водоканал" судового збору за подання позовної заяви. Решту судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4200,00 грн на Комунальне підприємство "Міський водоканал" (позивача за первісним позовом).

Щодо заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" про відшкодування витрат адвоката у розмірі 50 000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн останнім подано договір про надання правової допомоги від 04.11.2024 та Акт від 03.02.2025 прийому-передачі послуги по договору надання правової допомоги від 04.11.2024.

З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2024 між адвокатом Єграшиною Тетяною Григорівною, що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1342, виданого Харківською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 17.10.2005р., з одного боку, і замовником: Товариством з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі", в особі заступника директора Служаєва Ігоря Миколайовича, що діє на підставі статуту та рішення засновника №15 від 04.11.2024, укладено договір про надання правової допомоги.

За умовами п. 1.1. договору Виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу при судовому розгляді справи №922/3857/24 господарського суду Харківської області.

Згідно з п. 1.2. договору Виконавець зобов`язується приймати участь у розгляді справи №922/3857/24 на всіх стадіях судового розгляду - першої інстанції, апеляції, касації, що включає в себе написання зустрічного позову, апеляційної скарги, касаційної скарги, адвокатських запитів, відзиву, заперечення, додаткових пояснень, участь в судових засіданнях тощо. Цей перелік не є вичерпним, адвокат не обмежується в правах та діях для досягнення результату і захисту законних прав замовника.

За умовами п. 5.1. договору за допомогу, визначену п. 1.1. цього договору замовник здійснює виконавцю оплату в таких розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Вартість кожної окремої послуги зазначено в акті прийому-передачі послуг за цим договором, які є невід`ємною частиною цього договору (акти прийому-передачі послуги).

Згідно з п. 5.2. договору Замовник зобов`язується здійснити оплату правової допомоги, визначену п. 5.1. цього договору, в день підписання акту виконаних робіт по закінченню договору, визначеному в п.2.2 договору.

Відповідно до підписаного 03.02.2025 Акту прийому-передачі послуги по договору надання правової допомоги від 04.11.2024, адвокат Єграшина Тетяна Григорівна передала, а замовник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі", в особі заступника директора Служаєва Ігоря Миколайовича, прийняв наступні послуги на загальну суму 50 000,00 грн: зустрічний позов 1000 грн, відзив на позов 4000 грн, заперечення 4000 грн, додаткові пояснення 4000 грн, запит адвоката кількість 3 6000 грн, апеляційна скарга 10000 грн, мирова угода 4000 грн, участь у судових засіданнях кількість 4 - 8000 грн.

У п. 3 вказаного Акту зазначено, що оплата буде здійснена після апеляційного розгляду цієї справи.

Проте, з матеріалів справи вбачається, Єграшина Тетяна Григорівна надала до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який підтверджує, що вона є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі". Згідно з цим витягом, Єграшина Тетяна Григорівна має повноваження діяти від імені Товариства, зокрема укладати правочини, подавати та підписувати процесуальні документи, здійснювати представництво інтересів Товариства в судах та інших органах, що випливає з її статусу керівника юридичної особи.

Судова колегія зазначає, що за приписами ч. ч. 1-3 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, учасники справи та особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, можуть брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 58 ГПК України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту положень статей 56, 58 ГПК України представництво позивача у цій справі може здійснювати: адвокат як представник юридичної особи; керівник або інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) в порядку самопредставництва.

Відповідно до частини 4 статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Згідно з ч. 1 статті 89 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Згідно з пунктом 13 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Частина 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З наведеного випливає, що представництво Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" у цій справі здійснювала Єграшина Тетяна Григорівна у порядку самопредставництва як керівник Товариства.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

З урахуванням тієї обставини, що представництво Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" у цій справі здійснювала Єграшина Тетяна Григорівна в порядку самопредставництва як керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі", а не як адвокат, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" про покладення на Комунальне підприємство "Міський водоканал" судових витрат на професійну правничу допомогу за договором надання правової допомоги б/н від 04.11.2024 у розмірі 50 000,00 грн, який фактично було надано після ухвалення судового рішення у цій справі, задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" (вх.№№3021, 3025 від 04.02.2025) про розподіл судових витрат на професійну правничу задоволенню не підлягає.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку з їх юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2025 у справі №922/3857/24 без змін.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

За змістом пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Крім того, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 04.05.2026 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2026 №4757-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини введення в Україні воєнного стану, поточну ситуацію що склалася в місті Харкові та Харківській області, з огляду на об`єктивні причини неможливості проведення судового засідання у строк встановлений в ч. 2 ст. 221 ГПК України, задля збереження безпеки учасників судового процесу та працівників суду, а також з метою реалізації учасниками справи процесуальних прав, передбачених ГПК України, суд застосував принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2025 у справі №922/3857/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 19.02.2026.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.С. Хачатрян