ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026м. ДніпроСправа № 904/5025/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В.

за участю секретаря судового засідання Давидової Є.О.

та представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" (49130, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Миру, будинок 18, під`їзди 1-6; ідентифікаційний код 42841065)

до відповідача Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 75; ідентифікаційний код 26510514)

про стягнення заборгованості у загальному розмірі 54 169,98 грн

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як власник неприватизованих квартир № 88 та № 186 у будинку № 18 по проспекту Миру у місті Дніпрі, є співвласником багатоквартирного будинку, управління яким з 01.06.2019 здійснює Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18". Відповідач брав участь в управлінні спільним майном через уповноважений орган, був належним чином повідомлений про проведення загальних зборів співвласників, погоджував розміри обов`язкових внесків, рішення яких у встановленому законом порядку не оскаржувалися.

Разом з тим відповідач не виконав обов`язок щодо своєчасної та повної сплати обов`язкових внесків, унаслідок чого за період з 01.06.2019 по 01.08.2025 утворилася заборгованість у загальному розмірі 54 169,98 грн, що складається з 38 066,08 грн - основного боргу зі сплати внесків, 3 060,44 грн - 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та 13 043,46 грн - інфляційних втрат.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували право комунальної власності саме Дніпровської міської територіальної громади на квартири АДРЕСА_1 та №186, оскільки відповідна інформація не надана органом приватизації. Крім того, відповідач вказує на неналежність витягів з протоколів загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, які не містять відомостей про кількість голосів співвласників та їх частки у загальній площі будинку, що, на його думку, унеможливлює підтвердження прийняття рішень у встановленому законом порядку. Також відповідач вважає безпідставним нарахування інфляційних втрат та 3 % річних з огляду на дію постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 та відсутність визначеного загальними зборами строку сплати внесків, у зв`язку з чим обов`язок їх сплати, на переконання відповідача, не міг виникнути до моменту пред`явлення позову.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

04.09.2025 до господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" до Дніпровської міської ради надійшла позовна заява про стягнення заборгованості у загальному розмірі 54 169,98 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025 справу №904/5025/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.

09.09.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

22.09.2025 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив (вх. суду №41334/25 від 22.09.2025) на позовну заяву.

Також 22.09.2025 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №41335/25 від 22.09.2025) про застосування строків позовної давності.

25.09.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив (вх. суду №42031/25 від 25.09.2025) на позовну заяву, відповідно до якої останній просить суд:

- витребувати у Департаменту Житлового господарства Дніпровської міської ради (ідентифікацій код юридичної особи 38114671) інформацію стосовно передання до комунальної власності будинку 18 по проспекту Миру у місті Дніпро та інформацію стосовно перебування у комунальній власності квартир 88 та 186 за адресою: місто Дніпро, будинок 18 проспект Миру у місті Дніпро (про час виникнення такого права, передання квартир у найм, підстави виникнення права власності чи оренди) та загальну площу вказаних житлових приміщень;

- задовольнити позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" до відповідача Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості у загальному розмірі 54169,98 грн.

30.09.2025 ухвалою господарського суду у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, викладеного у прохальній частині відповіді на відзив (вх. суду №42031/25 від 25.09.2025) - відмовлено.

02.10.2025 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №41334/25 від 22.09.2025) про долучення доказів, яким долучено до матеріалів справи відповідь вих.№ 2/5-2371 від 29.03.2025 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.

25.11.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №51865/25 від 25.11.2025) про витребування доказів.

25.11.2025 ухвалою господарського суду задоволено клопотання представника позивача (вх. суду № 51865/25 від 25.11.2025) про витребування доказів та витребувано у Дніпровської міської ради відповідну інформацію.

25.11.2025 ухвалою господарського суду постановлено про перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №904/5025/25 за правилами загального позовного провадження. Розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі. Справу призначено до розгляду у підготовче засідання на 23.12.2025 о 11:00 год.

23.12.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення (вх. суду №56281/25 від 23.12.2025) з додатками.

23.12.2025 від представника відповідача надійшло клопотання (вх. суду №56316/25 від 23.12.2025) про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою представника відповідача.

23.12.2025 у судове засідання повноважні представники учасників не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

23.12.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання у справі на 15.01.2026 о 12:40 год. Повторно витребувано у Дніпровської міської ради інформацію стосовно перебування у комунальній власності квартир 88 та АДРЕСА_2 (про час виникнення такого права, передання квартир у найм, підстави виникнення права власності).

29.12.2025 до господарського суду від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшов лист-відповідь №6/5-2046 від 23.12.2025.

15.01.2026 до господарського суду від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшов лист-відповідь №6/5-2073 від 30.12.2025.

15.01.2026 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №1939/26 від 15.01.2026) про проведення засідання за відсутності учасника справи.

15.01.2026 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №1945/26 від 15.01.2026) про долучення доказів з додатками.

15.01.2026 у підготовче засідання з`явився повноважний представник відповідача. Представник позивача у вказане судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлялися належним чином відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

15.01.2026 ухвалою господарського суду закрито підготовче провадження у справі №904/5025/25. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 29.01.2026.

29.01.2026 у судове засідання з`явилися повноважні представник позивача та відповідача.

29.01.2026 ухвалою господарського суду повідомлено учасників справи про те, що ухвалення та проголошення судового рішення у справі №904/5025/25 призначено на 05.02.2026 о 16:00 год.

05.02.2026 за наслідками розгляду справи оголошено рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати обов`язкових внесків співвласників багатоквартирного будинку по квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Враховуючи, що зазначене нерухоме майно не приватизоване, позивач вважає, що спірні квартири належать територіальній громаді міста Дніпра, від імені якої діє Дніпровська міська рада, і саме на неї покладено обов`язок зі сплати внесків позивачу як управителю будинку за адресою АДРЕСА_3 .

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

(1) Факт належності права власності на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

(2) Факт виникнення обов`язку зі сплати внесків та утворення вказаної заборгованості.

(3) Правомірність нарахування 3% річних, інфляційних втрат та їх розміри.

(4) Підстави застосування позовної давності у даній справі.

1. Щодо права власності на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа вих.№ 2/5-2371 від 29.09.2025 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. 132, том 1), у відповідь на запит від 17.09.2025 № 4/8-1443, щодо надання інформації про зареєстрованих осіб за адресами: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради повідомив наступне.

За наявними даними картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 26.09.2025, склад зареєстрованих становить - 3 (три) особи: 1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 18.06.1987 по теперішній час. 2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 09.10.1990 по теперішній час. 3. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 15.01.2008 по теперішній час.

За наявними даними картотеки з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_5 , станом на 26.09.2025, склад зареєстрованих становить - 2 (дві) особи: 1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована з 21.12.1987 по теперішній час. 2. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована з 24.02.2005 по теперішній час.

Відповідно до Інформацій за номерами довідок №452186423 та №45186597 від 14.11.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 135-136, том 1) відомості щодо прав власності по спірному нерухомому майну ( АДРЕСА_4 та АДРЕСА_6 ) в реєстрі відсутні.

Листом Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради №8834 від 20.08.2025 (а.с. 14, том 1) повідомлено позивача, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 (останній день державної реєстрації підприємствами БТІ, оскільки з 1 січня 2013 року в Україні запроваджено систему державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та запрацював Державний реєстр речових прав на нерухоме майно) відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Також Листом Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради №11063 від 14.10.2025 (а.с. 143, том 1) повідомлено позивача, що станом на 31.12.2012, в інвентаризаційних справах за адресою АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_6 відсутні відомості про реєстрацію права власності. Технічна інвентаризація вищевказаних квартир, як окремого об`єкта нерухомого майна, не проводилась.

З огляду на наведене можна дійти висновку, що спірні об`єкти нерухомого майна не перебувають у приватній власності фізичних осіб, які проживають та зареєстровані за відповідною адресою.

Окремо слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Верховний Суд у постанові від 03.06.2020 у справі № 363/4852/17 вказав, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

За правовими висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 30 січня 2013 року у справі №6-168 цс 12, які є обов`язковими у правозастосуванні для всіх судів України, визначено: "Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" дає визначення поняття "майнові права", які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є "чуже майно", а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.".

З аналізу наведених вище нормативних актів суд приходить до висновку, що Дніпровська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування, який діє відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та здійснює повноваження територіальної громади міста Дніпра у сфері управління комунальним майном.

Згідно листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради № 3/9-80 від 06.01.2026 (а.с. 7, том 2) встановлено, що станом на 30.12.2025 у комп`ютерній базі приватизованого житлового фонду департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність шляхом приватизації квартир 88,186 за адресою проспект Миру, будинок 18.

Також листом Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради № 3/9-4535 від 22.09.2025 (а.с. 8, том 2) повідомлено, що за архівними даними приватизаційних справ департаменту, відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам шляхом приватизації квартир 88 та АДРЕСА_2 .

З огляду на частину 2 статті 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власниками неприватизованих квартир, що належать до державного житлового фонду є територіальна громада (в особі місцевих рад) або держава (в особі державних підприємств, організацій, установ).

Відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що спірні квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 були приватизовані або належать будь-якій фізичній чи юридичній особі, відмінній від територіальної громади міста Дніпра, а отже, приймаючи до уваги приписи частини 1 статті 5 Житлового кодексу України вони залишаються у володінні територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, що останньою не заперечується й визнається у додаткових поясненнях (вх. суду № 4174/26 від 28.01.2026).

2. Щодо виникнення обов`язку зі сплати внесків та утворення вказаної заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у відповідача виникла заборгованість щодо сплати обов`язкових платежів (внесків), які були встановлені рішеннями загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" за період з 01.06.2019 по 01.08.2025 по особовому рахунку квартири 88 (20788) та квартири 186 (207186) у загальному розмірі 38 066,08 грн.

30.03.2019 загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" був затверджений кошторис та внесок на управління будинком у редакції, запропонованій правлінням об`єднання співвласників багатоквартирного будинку: 4,59 грн/кв.м. (до внеску не включено обслуговування ліфту (0,51 грн/кв.м) та вивезення сміття (0,45 грн/кв.м). Доручено правлінню укласти договір з ліфтообслуговуючою компанією та включити вартість обслуговування ліфту (0,51 грн/кв.м) до внеску на управління будинком. Також доручено правлінню укласти договір з компанією по вивезенню сміття та включити вартість вивезення сміття (0,45 грн/кв.м) до внеску на управління будинком, що підтверджується витягом від 10.11.2020 (а.с. 25, том 1) з протоколу №2 загальних зборів від 30.03.2019 року ОСББ "Затишна оселя Миру-18" щодо питання №5 порядку денного.

Відповідно до витягу від 15.11.2020 (а.с. 23, том 1) з протоколу №4 загальних зборів від 22.12.2019 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" щодо питання №7 порядку денного встановлено, що розмір внеску на управління будинком на 2020 рік залишено по попередньому рівні : для 1-го поверху - 4,66 грн./кв.м., для 2-10 поверхів 5,55 грн/кв.м .

Згідно витягу від 01.06.2021 (а.с. 24, том 1) з протоколу №5 загальних зборів від 26.12.2020 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" щодо питання №6 порядку денного встановлено, за підсумками голосування не було прийнято рішення. Розмір внеску на утримання будинку (на 2021) залишився на рівні прийнятого попередніми загальними зборами, згідно протоколу №4 від 22.12.2019.

Також відповідно до витягу від 30.01.2023 (а.с. 26, том 1) з протоколу №5 загальних зборів від 11.12.2021 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" щодо питання №4 порядку денного встановлено, що за підсумками голосування було прийнято рішення встановити розмір внеску на управління будинком (на 2022) для 1-го поверху - 6,77 грн/м2, для 2-10 поверхів 7,59 грн/м2 при заробітній платі голови правління 12 200 грн/міс.

Як зазначає позивач у позовній заяві, у 2023 році загальні збори не збиралися та розмір внеску залишено на попередньому рівні.

Загальними зборами, що відбулися 09.12.2023, розмір внеску на управління будинком на 2024 рік встановлено: для 1-го поверху -7,97 грн./м2, для 2-10 поверхів 8,90 грн./м2, що підтверджується витягом від 30.01.2024 (а.с. 27, том 1) з протоколу №8 загальних зборів від 09.12.2023 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" щодо питання №4 порядку денного.

Також позивач у позовній заяві зазначає, що у 2025 році загальні збори не збиралися та розмір внеску залишено на попередньому рівні.

Таким чином розмір внесків для співвласників приміщень 2-10 поверхів будинку з 2019 по 2025 році встановлений у таких розмірах:

- з 01.06.2019 по 31.12.2021 - 5,55 грн./м.кв.;

- з 01.01.2021 по 31.12.2023 - 7,59 грн./м.кв.;

- з 01.01.2024 по теперішній час 8,90 грн/м.кв.

Згідно пункту 10 наказу про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику №1 від 01.06.2019 голови правління Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" (а.с. 28-30, том 1) встановлено, що розрахунки за внесками вести на відповідному рахунку 377 "Розрахунки зі співвласниками" по особовим рахункам приміщень. Нараховувати до сплати внески відповідно до затвердженого кошторису щомісяця в останній день місяця. Заборгованістю за внесками вважати сальдо на особовому рахунку приміщення на 1 число місяця наступного за місяцем нарахування внеску".

Отже, позивачем підтверджено належними і допустимими доказами вартість наданих послуг та застосовані тарифи, затверджені рішеннями загальних зборів об`єднання, які оформлені відповідними протоколами.

При цьому вказані рішення станом на час розгляду справи не скасовані, тарифи нечинними не визнавалися та приймаючи до уваги, що матеріалами справи не підтверджується факт приватизації спірних квартир, то відповідний обов`язок з відшкодування витрат, як співвласника майна, на управління цим багатоквартирним будинком покладається на відповідача.

Таким чином особа, яка є власником приміщення, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому така сума боргу підлягає стягненню (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі №916/2197/13 (№3-28гс15) та від 11.11.2015 у справі №914/189/14 (№ 3-945гс15), також у постанові Верховного суду України від 27.07.2016 у справі №904/8242/14).

Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.02.2018 у справі №910/13182/17).

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що порядок сплати внесків має бути визначений загальними зборами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Позивачем до матеріалів справи не додано рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, в якому було б зазначено строки сплати внесків на утримання будинку.

Тому щодо строків сплати внесків на управління та утримання будинку судом враховано правову позицію Верховного Суду, яку викладено у постанові від 06.07.2018 у справі №910/582/17, стосовно того, що законодавством, в будь-якому випадку (незалежно від встановлення строків сплати внесків і платежів у статуті) покладено на співвласника обов`язок своєчасної сплати відповідних платежів, які є щомісячними.

Відтак терміном сплати внесків є останнє число місяця, виходячи з того, що внески були встановлені загальними зборами як щомісячні (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/3087/17 від 11 травня 2018 року).

Господарський суд зазначає, що розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території, встановлений рішенням загальних зборів співвласників, є сталим.

За таких обставин, строк сплати внесків на утримання будинку вважається таким, що настав.

3. Щодо правомірності нарахування 3% річних, інфляційних втрат та їх розміри.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позивачем за період прострочення з 01.06.2019 по 01.08.2025 заявлено до стягнення 3060,44 грн - 3% річних та 13 043,46 грн - інфляційних втрат на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи відповідний розрахунок (а.с. 40-41, том 1).

4. Щодо наявності підстав застосування строків позовної давності у даній справі.

У межах розгляду даної справи відповідачем подано заяву про застосування наслідків пропущення позовної давності, відповідно до якої останній просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" щодо стягнення з Дніпровської міської ради заборгованості по внескам та платежам співвласників об`єднання в розмірі 54 169,98 грн.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Кодексу, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз статті 261 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов.

Установлено, що позивач звернувся з позовом до суду 04.09.2025 про стягнення заборгованості за період із 01.06.2019 до 01.08.2025. Відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з 01.07.2019.

Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 від 11.03.2020 №211, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 від 11.11.2020 №1100, установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на усій території України карантин.

В подальшому дія карантину, згідно постанов Кабінету Міністрів України, була продовжена із запровадженням нових обмежень з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19. Слід зазначити, що запровадження на території України карантину та його дія є загальновідомою обставиною та не потребує доказування.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Поряд із цим, через військову агресію російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб (Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022). Законом України від 24.02.2022 №2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який у свою чергу продовжено та триває на даний час.

Відповідно до пункту 19 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Разом із тим, Законом України від 14 травня 2025 року № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) виключено. Цей Закон набрав чинності 04.09.2025.

Отже, ураховуючи наведені вище норми законодавства щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину та воєнного стану в Україні, з огляду на звернення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" до суду із цим позовом 04.09.2025, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду із цим позовом в межах позовної давності, у зв`язку із чим заява про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

ІV. Мотиви суду

1. Норми права, які застосував суд.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 Цивільного кодексу України).

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (частина 2 статті 382 Цивільного кодексу України).

Статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (стаття 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.

За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.

Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання (стаття 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів об`єднання відноситься, зокрема визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (стаття 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (стаття 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до статті 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник зобов`язаний, зокрема виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. Статутом об`єднання можуть бути встановлені інші обов`язки співвласників.

Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (стаття 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Згідно статті 17 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (частина 1 статті 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Стаття 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" регулює питання забезпечення об`єднанням утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку.

Так, для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник зобов`язаний оплатити надані йому послуги.

Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (частина 2 статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку) (частина 1 статті 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом (частина 1 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (частина 2 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень (частини 3, 4 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Таким чином, прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми статті 322 Цивільного кодексу України та частина 2 статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі акту (а.с. 42-41, том 1) прийняття-передачі об`єкта в управління з управління між Комунальним підприємством "Житлове господарство Самарського району" Дніпровської міської ради та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" управління будинку було передано останньому з 01.06.2019.

Об`єкти нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не перебувають у приватній власності фізичних осіб, які проживають та зареєстровані за відповідною адресою.

Як встановлено вище, неприватизовані квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , щодо яких виникло спірне питання, перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра та в управлінні Дніпровської міської ради, яка є належним суб`єктом владних повноважень, що реалізує повноваження власника комунального майна.

Відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що спірні квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 були приватизовані або належать будь-якій фізичній чи юридичній особі, відмінній від територіальної громади м. Дніпра.

На підтвердження утворення заборгованості зі сплати внесків, позивачем надано витяги з рішень загальних зборів Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18", що є належними і допустимими доказами вартості наданих послуг та застосованих тарифів, які оформлені відповідними протоколами.

Слід також зазначити, що вказані рішення станом на час розгляду справи не скасовані, тарифи нечинними не визнавалися, а тому вони є обов`язковими для виконання відповідачем, який є власником квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і зобов`язаний нести обов`язки співвласника майна у багатоквартирному будинку.

Таким чином, особа, яка є власником приміщення, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому така сума боргу підлягає стягненню (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі №916/2197/13 (№3-28гс15) та від 11.11.2015 у справі №914/189/14 (№ 3-945гс15), також у постанові Верховного суду України від 27.07.2016 у справі №904/8242/14).

Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.02.2018 у справі №910/13182/17).

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що порядок сплати внесків має бути визначений загальними зборами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Позивачем до матеріалів справи не додано рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, в якому було б зазначено строки сплати внесків на утримання будинку.

Тому, щодо строків сплати внесків на управління та утримання будинку, судом враховано правову позицію Верховного Суду, яку викладено у постанові від 06.07.2018 у справі №910/582/17, стосовно того, що законодавством, в будь-якому випадку (незалежно від встановлення строків сплати внесків і платежів у статуті) покладено на співвласника обов`язок своєчасної сплати відповідних платежів, які є щомісячними.

Відтак, терміном сплати внесків є останнє число місяця, виходячи з того, що внески були встановлені загальними зборами як щомісячні (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/3087/17 від 11 травня 2018 року).

Господарський суд зазначає, що розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території, встановлений рішенням загальних зборів співвласників, є сталим.

За таких обставин, строк сплати внесків на утримання будинку вважається таким, що настав.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо неподання повних рішень загальних зборів Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" з огляду на те, що витяги з протоколів містять усі необхідні дані для підтвердження факту прийняття рішень співвласниками та відповідають вимогам Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Відповідач не довів, яким саме чином відсутність повного тексту протоколів впливає на правомірність встановлених внесків та не спростував дійсність волевиявлення співвласників.

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо невідповідності площі спірних квартир № 88 та № 186 за адресою: місто Дніпро, проспект Миру, 18, оскільки відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували визначену позивачем у розрахунку площу цих квартир. Зокрема, відповідачем не подано доказів, що підтверджували б зміну площі чи інших технічних характеристик спірних об`єктів нерухомості (витягів із технічних паспортів, довідок органу приватизації, відомостей БТІ або інших офіційних документів), які могли б свідчити про іншу площу або ставити під сумнів достовірність інформації, використаної позивачем.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення 38 066,08 грн - основної заборгованості зі сплати внесків, підлягають задоволенню.

Також позивачем за період прострочення з 01.06.2019 по 01.08.2025 заявлено до стягнення 3 060,44 грн - 3% річних та 13 043,46 грн - інфляційних втрат на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи відповідний розрахунок (а.с. 40-41, том 1).

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що розрахунок, який проведено позивачем, є арифметично вірним.

Заперечуючи проти нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" від 05 березня 2022 року № 206.

Господарський суд відхиляє вищевказані заперечення відповідача з огляду на те, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є неприбутковою організацією і не здійснює господарської діяльності з метою отримання прибутку. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не є виконавцем житлово-комунальних послуг в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (частина 2 статті 2 вказаного Закону), а тому постанова Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" від 05 березня 2022 року № 206 не поширює свою дію на об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Крім того, вказаним нормативним актом, до внесення змін до нього Постановою КМ № 1405 від 29.12.2023, було передбачено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

При цьому суд звертає увагу, що відповідач (Дніпровська міська рада) є юридичною особою, а не населенням, щодо якого встановлена заборона нарахування додаткових платежів, а тому вказана заборона не може бути застосована до виниклих правовідносин.

Отже, враховуючи вищевикладене позовні вимоги щодо стягнення 3 060,44 грн - 3% річних та 13 043,46 грн - інфляційних втрат, підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення для забезпечення права сторін на справедливий розгляд та суспільного контролю за правосуддям. При цьому не вимагається відповідати на кожен аргумент сторін: достатньо викласти мотиви у межах конкретних обставин справи, з урахуванням характеру рішення.

На підставі встановлених судом фактичних обставин та досліджених доказів, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах докази, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю та стягнення з відповідача на користь позивача 38 066,08 грн - основної заборгованості зі сплати внесків, 3 060,44 грн - 3% річних та 13 043,46 грн - інфляційних втрат.

VІ. СУДОВІ ВИТРАТИ

Стосовно судових витрат позивача по сплаті судового збору.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Стосовно судових витрат позивача на правничу (правову) допомогу у справі.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно із приписами частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги та представництв інтересів №14/2-04/25 від 22.04.2025 (а.с. 11-13, том 1), копію додаткової угоди №3 від 29.08.2025 до договору про надання правничої допомоги та представництво інтересів №14/2-04/25 від 22.04.2025 (а.с. 44, том 1) та копію ордера серія АЕ №1412592 від 15.08.2025 про надання правничої допомоги (а.с. 10, том 1).

Вирішуючи питання стосовно судових витрат позивача на правничу (правову) допомогу у справі, господарський суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який, зокрема, складається з суми судових витрат на правничу (правову допомогу) у розмірі 7 000,00 грн.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі №755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).

Суд, дослідивши надані документи на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу (правову) допомогу, зазначає наступне.

Відповідно до умов пункту 1 додаткової угоди №3 від 29.08.2025 до договору про надання правничої допомоги та представництво інтересів №14/2-04/25 від 22.04.2025 сторони домовилися, що адвокатським об`єднанням надається правнича допомога у справі про стягнення у судовому порядку з Дніпровської міської ради заборгованості зі сплати внесків співвласників будинку на утримання спільного майна, а саме: нарахованих на площу квартир 88 та 186 у б. 18 по пр. Миру у м. Дніпро, які перебувають у комунальній власності, а клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар) за надання правничої допомоги та представництво інтересів у фіксованому розмірі 7000 грн за юридичне супроводження справи в Господарському суді Дніпропетровської області з позовними вимогами до Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості зі сплати внесків співвласників будинку на утримання спільного майна, 3% річних за користування ними та інфляційних втрат (що включає усні консультації, аналіз законодавства та судової практики, підготовку та подання позовної заяви до суду, підготовку та подання відповіді на відзив, пояснень, заяв, клопотань).

Сплата узгодженої сторонами суми гонорару, що вказана у пункті 1 даної угоди здійснюється одноразово за весь необхідний обсяг послуг на підставі акту приймання-передачі наданих послуг у безготівковому порядку протягом 3 робочих днів (пункту 2 додаткової угоди №3 від 29.08.2025 до договору про надання правничої допомоги та представництво інтересів №14/2-04/25 від 22.04.2025).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 у справі № 914/434/17).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Заперечуючи проти заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначає, що вказані витрати є неспівмірними із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Позивачем не надано документального підтвердження, а також розрахунку витрат на правову допомогу.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до частини 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 1 додаткової угоди № 3 від 29.08.2025 сторони погодили фіксований розмір винагороди 7000,00 грн за надання правничої допомоги у справі щодо стягнення заборгованості з Дніпровської міської ради. Перелік видів правничої допомоги прямо визначений умовами угоди, що свідчить про те, що оплата прив`язується не до обсягу виконаних робіт, а до факту надання комплексного юридичного супроводу у судовому процесі.

Суд не погоджується із запереченнями відповідача щодо недоведеності заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивачем надано договір на підтвердження правової допомоги та додаткову угоду до нього, відповідно до умов якої сторонами було погодженого види послуг (пункт перший додаткової угоди) та їх фіксована вартість.

За таких обставин, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), господарський суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" до відповідача Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості у загальному розмірі 54 169,98 грн - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 75; ідентифікаційний код 26510514) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя Миру-18" (49130, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Миру, будинок 18, під`їзди 1-6; ідентифікаційний код 42841065)

- 38 066,08 грн (тридцять вісім тисяч шістдесят шість гривень вісім копійок) - основної заборгованості зі сплати внесків,

- 3 060,44 грн (три тисячі шістдесят гривень сорок чотири копійки) - 3% річних,

- 13 043,46 грн (тринадцять тисяч сорок три гривні сорок шість копійок) - інфляційних втрат,

- 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) - судових витрат по сплаті судового збору

- 7 000,00 грн (сім тисяч гривень 00 копійок) - судових витрат на правничу (правову) допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.02.2026

Суддя Т.В. Іванова