ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" лютого 2026 р. м. Київ Справа № Б11/068-12 (911/179/26)

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротитан-Плюс», с. Капустинці, Київська область

до Приватного підприємства «Елітно-насіннєва агрофірма «Мрія», с. Капустинці, Київська область

про визнання права іпотекодержателя

встановив:

В провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б11/068-12 за заявою Підприємства Агроавіатехмаш Дніпропетровської міської громадської організації Асоціація авіації ЗАНГ України про банкрутство Приватного підприємства Елітно-насіннєва агрофірма Мрія.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.07.2012 порушено провадження у даній справі та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою (підготовчого засідання) Господарського суду Київської області від 15.05.2013 визнано кредитором Підприємство Агроавіатехмаш Дніпропетровської міської громадської організації Асоціація авіації ЗАНГ України з вимогами до боржника в сумі 1154 990,93 грн та призначено по справі розпорядника майна Кучака Юрія Федоровича.

Оголошення про порушення справи про банкрутство Приватного підприємства Елітно-насіннєва агрофірма Мрія опубліковано 08.06.2013 у газеті Голос України №106 (5606).

Ухвалою (попереднього засідання) Господарського суду Київської області від 20.11.2013 визнано вимоги кредиторів у сумі 24 556 755, 82 грн та затверджено реєстр вимог кредиторів боржника - Приватного підприємства Елітно-насіннєва агрофірма Мрія в наступному складі: Товариство з обмеженою відповідальністю Агротитан-Плюс - 300 000, 00 грн (вимоги першої черги, які забезпечені заставою) та 1 147, 00 грн (вимоги першої черги); ОСОБА_1 - 1 800 000,00 грн (вимоги четвертої черги) та 1 147,00 грн (вимоги першої черги); суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_2 - 367 190,88 грн (вимоги четвертої черги) та 1 147,00 грн (вимоги першої черги); ОСОБА_3 - 5 363 000,00 грн (вимоги четвертої черги) та 1 147,00 грн (вимоги першої черги); Приватне підприємство Еліта - 2 380 400,00 грн (вимоги четвертої черги) та 1 147,00 грн. (вимоги першої черги); Товариство з обмеженою відповідальністю Віола - 260 970,40 грн (вимоги четвертої черги) та 1 147,00 грн (вимоги першої черги); Підприємство Агроавіатехмаш Дніпропетровської міської громадської організації Асоціація авіації ЗАНГ України - 1 758 386,67 грн (вимоги четвертої черги) та 5 365,00 грн (вимоги першої черги); Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк - 7 057 336,22 грн (вимоги першої черги, які забезпечені заставою), 2 556 077,65 грн (вимоги шостої черги) та 1 147,00 грн (вимоги першої черги); кредиторські вимоги Товариства з обмежено відповідальністю "Грано" в розмірі 589 449,30 грн - основний борг та 30 330,60 грн - штрафні санкції відхилено; кредиторські вимоги Товариства з обмежено відповідальністю Україно-Венгерська насіннєва компанія в розмірі 1 248 000,00 грн відхилено; кредиторські вимоги Фізичної особи-підприємця Корнєвої Ірини Миколаївни в розмірі 5 910 221,30 грн відхилено; кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агроімпорт ЛТД в розмірі 2 539 219,80 грн відхилено.

Постановою Господарського суду Київської області від 25.06.2014 визнано банкрутом Приватне підприємство Елітно-насіннєва агрофірма Мрія, відкрито його ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута - Приватного підприємства Елітно-насіннєва агрофірма Мрія арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича.

Офіційне оприлюднення повідомлення про визнання Приватного підприємства Елітно-насіннєва агрофірма Мрія банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури здійснено 02.07.2014 за № 5624.

Після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання Приватного підприємства Елітно-насіннєва агрофірма Мрія банкрутом до господарського суду Київської області звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк із заявою про визнання поточних грошових вимог у розмірі 935 697,18 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.10.2014 визнано Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк поточним кредитором з грошовими вимогами до Приватного підприємства Елітно-насіннєва агрофірма Мрія в сумі 935 697,18 грн, з яких: судові витрати - 1 218,00 грн включаться до першої черги, 935 697,18 грн - поточні та включаються до четвертої черги задоволення вимог кредиторів; зобов`язано ліквідатора банкрута подати реєстр вимог кредиторів відповідно до ст. 45 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (дійсним на час постановлення ухвали).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.11.2017 затверджено в ліквідаційній процедурі реєстр вимог кредиторів Приватного підприємства Елітно-насіннєва агрофірма Мрія, до якого включено вимоги в наступному складі і обсязі: Товариство з обмеженою відповідальністю Віола - 1 147,00 грн вимоги першої черги та 260 970,40 грн вимоги четвертої черги; Підприємство Агроавіатехмаш Дніпропетровської міської громадської організації Асоціація авіації ЗАНГ України - 5 365,00 грн вимоги першої черги та 1 758 386,67 грн вимоги четвертої черги; Приватне підприємство Еліта - 1 147,00 грн вимоги першої черги та 2 380 400,00 грн вимоги четвертої черги; ОСОБА_3 - 1 147,00 грн вимоги першої черги та 5 363 000,00 грн вимоги четвертої черги; ОСОБА_2 - 1 147,00 грн вимоги першої черги та 367 190,88 грн вимоги четвертої черги; ОСОБА_1 - 1 147,00 грн вимоги першої черги та 1 800 000,00 грн вимоги четвертої черги; Товариство з обмеженою відповідальністю Агротитан-Плюс - 1 147,00 грн вимоги першої черги; Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк - 2 365,00 грн вимоги першої черги, 935 697,18 грн вимоги четвертої черги та 2 556 077,65 грн вимоги шостої черги; Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агроімпорт ЛТД - 1 218,00 грн вимоги першої черги та 2 539 219,80 грн вимоги четвертої черги; окремо внесено вимоги кредиторів, забезпечені заставою: Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк - 7 057 336,22 грн (позачергово); Товариство з обмеженою відповідальністю Агротитан-Плюс - 3 000 000,00 грн (позачергово); зобов`язано ліквідатора Приватного підприємства Елітно-насіннєва агрофірма Мрія арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича сформувати представницькі органи кредиторів (збори кредиторів та комітет кредиторів) у порядку, передбаченому ст. 26 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (дійсному на час постановлення ухвали) та надати суду відомості про новий склад комітету кредиторів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 ухвалу господарського суду Київської області від 15.11.2017 у справі № Б11/068-12 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.05.2018 скасовано ухвалу Господарського суду Київської області від 15.11.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018, в частині розгляду вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приват Банк, у справі № Б11/068-12 і передано справу, у скасованій частині, на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.12.2018 кредиторські вимоги АТ Комерційний банк Приватбанк до Приватного підприємства Елітно-насіннєва агрофірма Мрія на загальну суму 10 551 476,05 грн, визнано в наступній черговості: 2 365,00 грн - перша черга задоволення вимог кредиторів, 7 993 033,40 грн - четверта черга задоволення вимог кредиторів та 2 556 077,65 грн - шоста черга задоволення вимог кредиторів.

21.01.2026 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротитан-Плюс» надійшла позовна заява (в межах справи про банкрутство № Б11/068-12) до Приватного підприємства «Елітно-насіннєва агрофірма «Мрія» з вимогами визнати Товариство з обмеженою діяльністю «Агротитан-Плюс» іпотекодержателем відповідно до Договору іпотеки від 29.11.2005 року, посвідченого Державним нотаріусом Володарської районної державної нотаріальної контори 29.11.2005 року зареєстрованого в реєстрі за № 2227, щодо нежилого приміщення, добудова частини складу літ. «Б» площею 4 552,7 кв.м., що знаходиться за адресою Київська область Володарський район с Капустинці по вулиці Леніна, 11, та зареєстровано на праві власності за Приватним підприємством «Елітно-насіннева агрофірма «Мрія» за реєстраційним номером майна 31391383.

позовні вимоги обгрунтовані тим, що 09.12.2025 року від ліквідатора ПП «Елітно-насіннєва агрофірма «Мрія» арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. надійшли Умови продажу майна банкрута ПП «Елітно-насіннєва агрофірма «Мрія».

З наданих умов вбачається, що арбітражним керуючим було сформовано ліквідаційну масу у складі: нежиле приміщення, добудована частина складу літ. "Б" площею 4552,7 кв.м. за адресою: Київська обл., Володарський р., с. Капустинці, вулиця Соборна, будинок 11.

Заявник зазначає, що між АТ «Індустріально-Експортний Банк» та ПП «Елітно-насіннєва агрофірма «Мрія» було укладено Кредитний договір № 441-Ю від 29.11.2005, в забезпечення виконання за яким, між сторонами укладено Договір іпотеки від 29.11.2005.

В забезпечення виконання зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: Київська області Володарський район с Капустинці по вулиці Леніна, 11, згідно із переліком визначеним у договорі.

Право власності на зазначене майно зареєстровано за ПП «Елітно-Насіннева агрофірма «Мрія» за реєстраційним номером майна 10981119 від 05.06.2005 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.11.2013 року у справі № Б11/062-12 про банкрутство ПП «Елітно-насіннева агрофірма «Мрія», визнано вимоги ТОВ «Агротитан-Плюс» у розмірі 3 000 000,00 - забезпечені заставою, та 1 147,00 грн. - судовий збір.

Заявник відзначає, що грошові вимоги кредитора підтверджуються Кредитним Договором № 441-Ю від 29.11.2005, Договором іпотеки від 29.11.2005, Договором відступлення прав за Договором іпотеки від 02.08.2012, Договором про відступлення прав за Договором іпотеки від 18.09.2012, вимогою про усунення порушень від 20.12.2012, претензією від 31.01.2012 та листом - відповіддю на претензію від 21.02.2013.

Тобто, заявник відзначає, що іпотекодержетелем за реєстраційним номером майна 10981119 від 05.06.2005 року є ТОВ «Агротитан-Плюс», що поміж іншого встановлено судом.

На підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з продажу майна в провадженні у справі про банкрутство, 25.05.2016 року, номер відомостей про речове право 14700396, ТОВ «Агротитан-Плюс» зареєстрував право власності на предмет іпотеки, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 16.

Також, земельна ділянка з кадастровим № :01:033:0003, яка знаходиться за адресою: Київська області Володарський район с Капустинці по вулиці Леніна, 11. Знаходиться у власності ТОВ «Агротитан-Плюс», що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку № 948291 від 25.12.2012 року.

В свою чергу, рішенням Володарського районного суду Київської області від 06.03.2009 року у справі № 2-103/2009 визнано за Приватним підприємством „Елітно-Насіннєва агрофірма „Мрія" право власності на нерухоме майно - добудованої частини приміщення складу загальною площею 4 552, 7 м.кв. вартістю 546 320.00 гривень, що знаходиться за адресою Київська області Володарський район с Капустинці, вул. Леніна, 11.

02.09.2010 року за реєстраційним номером 31391383 здійснено за ПП «Елітно-насіннева агрофірма «Мрія» реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, добудова частини складу літ. «Б» прощею 4 552,7 кв.м.

Отже, вбачається, що банкрутом на один об`єкт нерухомого майна здійснено дві реєстрації права власності, хоча фактично зареєстрований об`єкт нерухомого майна за № 31391383, є реконструкцією існуючого об`єкта, а не новоствореним об`єктом, та розташований на земельній ділянці, яка знаходиться у власності ТОВ «Агротитан-Плюс», що і вбачається з доказів наданих до даної заяви.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) з огляду на наступне.

Позивач у позовній заяві прагне захистити порушене, на його думку, право шляхом визнання за собою права іпотекодержателя за чинним договором іпотеки.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.8 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту є звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно із п. 2-1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 3 пункту 2-1).

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 4 пункту 2-1).

З наведеного слідує, що від визначення характеру позовної вимоги (майнового чи немайнового) залежить розмір судового збору, належного до сплати за подання до суду відповідного позову.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1-3 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) та у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 вересня 2023 року у справі № 758/5118/21.

У постанові від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Згідно із частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 12 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Водночас відповідно до частини першої статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують майнові інтереси кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання обов`язків боржником, а саме різні види забезпечення виконання зобов`язання.

Одним із таких видів забезпечення виконання зобов`язання є застава (частина перша статті 546 Цивільного кодексу України).

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 Цивільного кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 Цивільного кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина четверта статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, на підставі договору іпотеки іпотекодержатель має право ініціювати звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку з посиланням на обставини щодо невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання або в позасудовому порядку, внаслідок чого право власності іпотекодавця на майно може припинитися в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Звідси задоволення судом позовної вимоги про визнання права іпотекодержателя надає позивачу можливість у майбутньому в разі порушення боржником основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, звернути стягнення на предмет іпотеки в судовому або позасудовому порядку, а наслідком такого звернення буде набуття іпотекодержателем майна - самого предмета іпотеки у разі передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або грошових коштів у разі реалізації предмета іпотеки.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол до Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) поняття «майно» (possessions) у частині першій статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права й інтереси, що становлять активи, теж можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (рішення ЄСПЛ від 05 січня 2000 року у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202, § 100).

За певних обставин захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції може користуватися легітимне очікування (legitimate expectation) успішної реалізації майнових прав (право вимоги). Для того щоб «очікування» було «легітимним», воно має бути заснованим на нормі закону або іншому правовому акті, такому як судове рішення, пов`язаному з майновим інтересом (рішення ЄСПЛ від 28 вересня 2004 року у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), заява № 44912/98, § 49, 50).

Звідси іпотека як окремий вид застави гарантує саме майнові інтереси боржника та кредитора за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Тобто вимога про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна пов`язана з майновим інтересом, що свідчить про її майновий характер.

Отже, позов про визнання права іпотекодержателя необхідно розглядати саме як вимогу майнового характеру, оскільки, визнавши за собою таке право, іпотекодержатель набуває легітимного очікування успішної реалізації своєї можливості отримати у власність майно (нерухоме майно або грошові кошти) для задоволення своїх майнових вимог до боржника за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

З огляду на викладене при поданні позовної заяви позивачу необхідно було вказати в ній ціну позову та сплатити судовий збір, виходячи з вартості предмета іпотеки, визначеної в договорі іпотеки, за ставкою, передбаченою законом для вимог майнового характеру.

Такі висновки є послідовним продовженням практики, напрацьованої у Великій Палаті Верховного Суду,щодо визначення характеру позовної вимоги в іпотечних спорах.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верхованого Суду від 04.10.2023 у справі № 906/1026/22.

В позовній заяві, заявник зазначає про те, що вартість добудованої частини приміщення складу загальною площею 4 552,7 кв.м. становить 546 320,00 грн.

Тобто, до сплати підлягає судовий збір, як за вимогу майнового характеру в розмірі 546 320,320,00 грн х 1,5 % = 8 194,80 грн.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, за вимогу майнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі 6 555,84 грн (8 194,80 грн х 0,8).

Згідно з ч. 1, абз. 2, 3 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Позивачем до позовної заяви додано платіжну інструкцію № 1 від 19.01.2026 про сплату судового збору в сумі 2 662,40 грн, що не може бути належним доказом сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі.

За приписами статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене суд залишає позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротитан-Плюс» від 20.01.2026 (вх. № 8704 від 21.01.2026) без руху та встановлює строк для усунення недоліків та доплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Керуючись ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства, ст.ст. 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, Законом України Про судовий збір, суд

постановив:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротитан-Плюс» від 20.01.2026 (вх. № 8704 від 21.01.2026) залишити без руху.

2. Запропонувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Агротитан-Плюс» усунути недоліки позовної заяви від 20.01.2026 (вх. № 8704 від 21.01.2026) шляхом подання до суду належних доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (доплата 3 893,44 грн).

3. Запропонувати позивачу в строк до п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви.

4. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Агротитан-Плюс», що у разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, вимог цієї ухвали, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Ухвалу підписано - 04.02.2026

Суддя О.О. Христенко