ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р. Справа№ 910/14751/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 13.01.2026,

розглянувши апеляційну скаргу Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 (повний текст складено 18.08.2025)

у справі №910/14751/18 (суддя М.Є. Літвінова)

за заявою Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

про заміну сторони виконавчого провадження

у справі №910/14751/18 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

до Енергетичної митниці ДФС

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні

позивача: Міністерство інфраструктури України

про стягнення 102 651, 54 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст і підстави заяви про заміну боржника у наказі суду

17.07.2025 до Господарського суду міста Києва від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі, позивач або ДП «АМПУ») надійшла заява, в якій позивач просив суд із посиланням на положення частини 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України замінити сторону боржника у наказі Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/14751/18 з Енергетичної митниці ДФС на Державну митну службу України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що відбулося публічне правонаступництво прав та обов`язків Енергетичної митниці ДФС Державною митною службою України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/14751/18 заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено сторону боржника у наказі Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/14751/18 з Енергетичної митниці ДФС (, 04215, місто Київ, вул. Світлицького, буд. 28-а) на Державну митну службу України (, 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11Г) в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці (код ВП 44029610, 04215, місто Київ, вул. Світлицького, буд. 28-а).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд врахував перехід прав та обов`язків від Енергетичної митниці ДФС до Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці в порядку публічного правонаступництва, відсутність у Енергетичної митниця ДФС у Головному управлінні Казначейства відкритих рахунків для здійснення списання присуджених коштів (бюджетні рахунки даного боржника закрито), у зв`язку з чим вважав за можливе задовольнити заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про заміну сторони боржника у наказі суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 07.11.2025 через підсистему «Електронний суд» Державна митна служба України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/14751/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що Енергетична митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України є правонаступником Енергетичної митниці ДФС.

Також скаржник зазначив, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони її правонаступником щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/14751/18 у зв`язку з тим, що на момент звернення з даною заявою Енергетична митниця ДФС не була припинена. Відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.11.2023 Енергетичну митницю ДФС припинено як юридичну особу. Однак, ДП «АМПУ» не подавало заяв про заміну сторони на правонаступника. Таким чином, відповідачем по справі та боржником у виконавчому листі є саме Енергетична митниця ДФС (). При цьому, за наявною інформацією, позивач не звертався з виконавчим листом до Енергетичної митниці ДФС, а тому при реорганізації жодних зобов`язань за передавальним актом у справі не перейшло до правонаступника.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

18.12.2025 від ДП «АМПУ» через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що перехід прав та обов`язків від Енергетичної митниці ДФС до Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці відбувся в порядку публічного правонаступництва, у зв`язку з цим суд правомірно та цілком обґрунтовано в порядку статті 334 Господарського процесуального кодексу України задовольнив заяву ДП «АМПУ» про заміну сторони виконавчого провадження. Судом детально досліджено докази, надані учасниками справи, нормативно обґрунтовано кожний аргумент учасників справи, тобто судом виконано усі покладені на нього процесуальним законодавством повноваження, а тому відсутні будь-які підстави для його оскарження та скасування. Постановлена ухвала дозволить ДП «АМПУ» реалізувати свої права як стягувача та врешті забезпечити фактичне виконання судового рішення, прийняте на користь ДП «АМПУ», відповідно до статей 2, 326, 327 та інших Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2025 апеляційну скаргу Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/14751/18 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Судом установлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14751/18; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

20.11.2025 матеріали справи №910/14751/18 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з частиною 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 поновлено Державній митній службі України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/14751/18, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/14751/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 13.01.2026.

05.01.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду представник Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» подав заяву про його участь у судовому засіданні, призначеному на 13.01.2026 та в усіх інших подальших судових засіданнях (якщо такі будуть), у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 заяву представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про його участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судовому засіданні 13.01.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Явка учасників судового процесу

У судове засідання 13.01.2026 з`явилися представники ДП «АМПУ» та Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці.

Представник Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці у судовому засіданні просив суд задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ДП «АМПУ» про заміну боржника у наказі відмовити.

Представник ДП «АМПУ» заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2019 задоволено позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до Енергетичної митниці ДФС про стягнення 102 651, 54 грн.

Присуджено до стягнення з Енергетичної митниці ДФС (04215, м. Київ, вул. Світлицького, буд. 28А; ідентифікаційний код: 39442252) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14; ідентифікаційний код: 38727770) в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (65026, м. Одеса, Митна пл., буд. 1; ідентифікаційний код: 38728457) кошти у розмірі 102 651 (сто дві тисячі шістсот п`ятдесят одна) грн. 54 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2019 у справі №910/14751/18 залишено без змін.

19.11.2019 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2019 видано наказ.

Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Енергетичної митниці ДФС на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07 листопада 2019 року і рішення Господарського суду міста Києва від 22 травня 2019 року у справі №910/14751/18.

На виконання вказаного судового рішення ДП «АМПУ» звернулося із заявою вих. №763/19-01-06/Вих/19 від 27.03.2020 до Головного управління казначейської служби у м. Києві про виконання судового рішення.

06.05.2020 ДП «АМПУ» було отримано відповідь від Головного управління казначейської служби у м. Києві за №07-04.3/3/3594 від 16.04.2020, з якої Адміністрації стало відомо, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби», Енергетична митниця Дермитслужби () є правонаступником Енергетичної митниці ДФС () у зв`язку з реорганізацією останньої шляхом приєднання.

22.05.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про заміну сторони її правонаступником, в якій заявник просить суд замінити боржника - Енергетичну митницю ДФС на Енергетичну митницю Держмитслужби у виконавчому провадженні щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про заміну сторони її правонаступником щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/14751/18. Дана ухвала була мотивована тим, що в матеріалах справи №910/14751/18 відсутні докази настання правонаступництва у правовідносинах, щодо яких заявлено позовні вимоги до Енергетичної митниці ДФС (а саме відсутній передавальний акт, в якому має бути чітко зазначено про суть та обсяг прав і обов`язків, що передаються).

23.06.2020 ДП «АМПУ» повторно звернулось до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві із заявою про виконання рішення від суду №1424/19-01-06/Вих/19, надавши додатково ухвалу Господарського суду м. Києва від 03.06.2020 у справі №910/14751/18.

04.09.2020 ДП «АМПУ» отримано відповідь Головного управління казначейської служби у м. Києві за №01-48/605 про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю відкритих рахунків в управлінні казначейства у Енергетичної митниці ДФС () та запропоновано звернутись до відповідних органів Державної виконавчої служби України.

14.09.2020 Адміністрація за рекомендацією Головного управління казначейської служби у м. Києві звернулась із заявою про виконання рішення суду за №2138/19-01-06/Вих/19 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва.

17.01.2023 Адміністрацією отримано Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, датоване 12.10.2020, разом з наказом Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/14751/18. Відповідно до штемпелю на конверті зазначене Повідомлення направлено на адресу ОФ ДП «АМПУ» лише 11.01.2023.

Наказ від 19.11.2019 повернуто органами виконавчої служби відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, із зазначенням, що територіальні органи центральних органів виконавчої влади підвідомчі Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України.

07.03.2023 ДП «АМПУ» звернулось до Управління забезпечення примусового виконання рішення у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про виконання рішення за №543/19-01-06/Вих.

20.03.2023 ДП «АМПУ» повторно отримано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання із зазначенням, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу боржника - Енергетична митниця ДФС () припинено та запропоновано вжити заходів щодо приведення виконавчого документу у відповідність.

17.07.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» надійшла заява, в якій позивач просив суд із посиланням на положення частини 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України замінити сторону боржника у наказі Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/14751/18 з Енергетичної митниці ДФС на Державну митну службу України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/14751/18 вказану заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задоволено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови, оцінка аргументів учасників справи

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці з огляду на таке.

Відповідно до приписів частин 1 та 2 статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України).

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права від однієї особи до іншої (правонаступника) в порядку похідного правонабуття. Перехід суб`єктивних прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого відбувається через набуття суб`єктивного права та/чи суб`єктивного обов`язку однією особою і, відповідно, їх втрату іншою. Однак при цьому спостерігається зв`язок між набутими суб`єктивними правами і обов`язками та правовідносинами, в яких перебував їх носій-попередник, з іншими особами, в силу чого і було можливе їх існування.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Воно виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним.

Здійснення правонаступництва є результатом наявності визначеного юридичного складу, тобто сукупності юридичних фактів, необхідних і достатніх для того, щоб отримати відповідний ефект - наступництво в правах та обов`язках. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Наявність або відсутність процесуального правонаступництва підлягає встановленню окремо у кожному випадку.

Суд констатує, що для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав правопопередника. Тобто підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав у матеріальних правовідносинах.

За приписами статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Поняття «правонаступництво юридичної особи», «правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи» і «процесуальне правонаступництво юридичної особи-сторони у справі» мають різний зміст.

Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106 - 109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації.

Натомість правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи не завжди є наслідком правонаступництва юридичної особи. А тому перше може бути не тільки універсальним (частина перша статті 104 ЦК України), але й сингулярним, тобто таким, за якого до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника.

Боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (стаття 520 ЦК України). Крім випадків, коли заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним його прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України) чи правонаступництва (пункт 2 вказаної частини), яке за змістом тієї ж частини є універсальним). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Тобто правонаступництво прав чи обов`язків юридичної особи (кредитора або боржника) можливе і без правонаступництва юридичної особи у випадках заміни сторони у зобов`язанні.

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.

Водночас публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. Обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю публічного правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Слід виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом [на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)] сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другого відповідача суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із даним суб`єктом.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №9901/348/19, а також у постановах Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №910/4516/20, від 07.04.2022 у справі №910/8252/21.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Установлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1, до якого, зокрема, включена Енергетична митниця Держмитслужби.

Також вказаною постановою реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2, у якому, зокрема, зазначено про приєднання до Енергетичної митниці Держмитслужби територіального органу Державної фіскальної служби - Енергетичної митниці ДФС.

Відповідно до пункту 3 означеної постанови визначено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної митної служби.

Проведено державну реєстрацію створення Енергетичної митниці Держмитслужби як юридичної особи (), що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У подальшому, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» вирішено реорганізувати територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком шляхом їх приєднання до Державної митної служби, в тому числі приєднано Енергетичну митницю Держмитслужби.

Абзацами 3 та 4 пункту 2 означеної постанови установлено, що територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структури, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій; майно територіальних органів Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, залишається у сфері управління Державної митної служби.

Наказом Держмитслужби від 19.10.2020 №460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби як відокремлених підрозділів» утворено територіальні органи як відокремлені підрозділи Державної митної служби України за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включена Енергетична митниця.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.12.2020 зроблено запис про створення Енергетичної митниці (код ЄДРПОУ ВП - 44029610) як відокремленого підрозділу Державної митної служби України ().

Згідно з наказом Держаної митної служби України від 30 червня 2021 року №472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері застосування законодавства з питань митної справи» Енергетичною митницею як відокремленим підрозділом Держаної митної служби України розпочато з 00 год. 00 хв. 01 липня 2021 року здійснення функцій та повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.

Також судом установлено, що Енергетичну митницю Держмитслужби, код ЄДРПОУ - 43334913, з 14.03.2024 припинено, про що до реєстру внесено запис №022045066.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу - Енергетичну Митницю ДФС () припинено 01.11.2023 (запис №032032793).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно врахував перехід прав та обов`язків від Енергетичної митниці ДФС до Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці в порядку публічного правонаступництва, відсутність у Енергетичної митниці ДФС у Головному управлінні Казначейства відкритих рахунків для здійснення списання присуджених коштів (бюджетні рахунки даного боржника закрито), у зв`язку із чим обґрунтовано задовольнив заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про заміну боржника у наказі суду.

Такі дії суду відповідають положенням частини 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про те, що Енергетична митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України не є правонаступником Енергетичної митниці ДФС спростовуються змістом наведених вище актів.

Решта викладених в апеляційній скарзі аргументів не можуть бути підставами для скасування ухвали місцевого господарського суду, оскільки вони не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 лютого 2010 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Судовий збір за подання зазначеної апеляційної скарги згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/14751/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/14751/18 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на Державну митну службу України в особі відокремленого підрозділу Енергетичної митниці.

Матеріали справи №910/14751/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.02.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко