ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" лютого 2026 р. Cправа № 902/1632/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області (вул. Васіча Сергія, 5, смт Гриців(з), Шепетівський район, Хмельницька область, 30455)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (вул. Привокзальна, буд. 3Б, м. Вінниця, 21001)

про стягнення 75 028,78 грн

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява № 01-05/190 від 02.12.2025 (вх. № 1746/25 від 02.12.2025) Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" про стягнення 75 028,78 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов укладених між сторонами Договорів поставки № 646 від 06.03.2025, № 870 від 11.06.2024 та № 872 від 01.07.2024 в частині своєчасної поставки пального (дизельного палива та бензину А-95) відповідно до скретч-карток, придбаних у відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025, вказану позовну заяву розподілено судді Матвійчуку В.В.

У зв`язку із встановленими судом недоліками позовної заяви, що перешкоджали відкриттю провадження у справі, суд, ухвалою від 05.12.2025, постановив позовну заяву Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області № 01-05/190 від 02.12.2025 (вх. № 1746/25 від 02.12.2025) залишити без руху та встановив позивачу строк для усунення виявлених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

Заявою № 01-05/196 від 09.12.2025, що надійшла до суду 09.12.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд", позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Судом за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/1632/25 за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалів (без проведення судового засідання), про що 11.12.2025 була постановлена відповідна ухвала. Зазначеною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала вручена відповідачу 11.12.2025, що підтверджується довідкою, сформованою в КП "ДСС" про доставку електронного листа, згідно із якою документ був доставлений до електронного кабінету відповідача у зазначену дату.

У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" бере до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Між Комунальною установою "Центр надання соціальних послуг" Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області (позивач, за Договором - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (відповідач, за Договором - Постачальник) укладено Договори поставки № 646 від 06.03.2025, № 870 від 11.06.2024 та № 872 від 01.07.2024, відповідно до умов яких, згідно із пунктом 1.1 Договорів, Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність Товари, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар.

Пунктами 1.2, 1.4 Договорів поставки № 646 від 06.03.2025 та № 870 від 11.06.2024 встановлено, що предметом поставки є дизельне паливо у кількості відповідно 2 885 літрів та 485 літрів, а відповідно до умов Договору поставки № 872 від 01.07.2024 предметом поставки є бензин А-95 у кількості 95 літрів.

За умовами п. 1.5 Договорів відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997.

Відповідно до п. 2.1 Договорів Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання Товару згідно умов Договору.

Розділом 3 Договорів сторони визначили ціну Договорів поставки, а саме:

за Договором поставки № 646 від 06.03.2025 ціна одного літра товару становить 48,00 грн згідно накладних на товар (пункт 3.1 Договору), а загальна сума Договору - 138 480,00 грн, у тому числі ПДВ 23 080,00 грн (пункт 3.2 Договору);

за Договором поставки № 870 від 11.06.2024 ціна одного літра товару становить 49,99 грн згідно накладних на товар (пункт 3.1 Договору), а загальна сума Договору - 24 245,15 грн, у тому числі ПДВ 4 040,86 грн (пункт 3.2 Договору);

за Договором поставки № 872 від 01.07.2024 ціна одного літра товару визначається згідно накладних на товар (пункт 3.1 Договору), а загальна сума Договору - 5 100,00 грн, у тому числі ПДВ 850,00 грн (пункт 3.2 Договору).

У п. 4.1 Договорів сторони погодили умови оплати, відповідно до яких оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на Товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі.

Згідно із п. 4.2 Договорів оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника згідно наданого рахунка на наступні реквізити: НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк", . Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інших рахунок.

Положенням пункту 5.1 Договорів визначено, що строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки).

Пунктом 5.2 Договорів сторони визначили місце поставки (передачі) товару, а саме: передача Покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки (пп. 5.2.1); скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (пп. 5.2.2).

Умови постачання Товару - самовивезення. Покупець зобов`язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі (п. 5.3 Договорів).

Відповідно до п. 7.1 Договорів у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

Пунктом 10.1 Договорів визначено, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін (за умови наявності печатки у сторони).

Даний Договір укладений до 31.12.2024. Цей договір може бути розірваний достроково за ініціативою однієї із сторін за умови письмового повідомлення іншої сторони за відсутності заборгованості. Договір вважається розірваним з моменту отримання письмового повідомлення. У випадку отримання письмового повідомлення про розірвання договору укладання додаткової угоди про розірвання не потребується (п. 10.2 Договорів).

Договори підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

ТОВ "Армерія Ойл" у межах виконання договірних зобов`язань, зокрема:

за Договором поставки № 646 від 06.03.2024, за видатковою накладною № 0005/0000464 від 06.03.2024 та специфікацією № 0005/0000464-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної, передало Комунальній установі "Центр надання соціальних послуг" Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області скретч-картки на дизельне паливо у загальній кількості 2 885 літрів, а саме: номіналом 15 л - 1 шт, 10 л - 3 шт, 20 л - 42 шт, 40 л - 20 шт, 30 л - 40 шт.

за Договором поставки № 870 від 11.06.2024, за видатковою накладною № 0005/0001229 від 11.06.2024 та специфікацією № 0005/0001229-С, передано скретч-картки на дизельне паливо у загальній кількості 485 літрів, а саме: номіналом 20 л - 22 шт, 10 л - 3 шт, 15 л - 1 шт.

за Договором поставки № 872 від 01.07.2024, за видатковою накладною № 0005/0001365 від 03.07.2024 та специфікацією № 0005/0001365-С, передано скретч-картки на бензин А-95 у загальній кількості 95 літрів, а саме: номіналом 20 л - 2 шт, 10 л - 4 шт, 15 л - 1 шт.

Матеріали справи містять копії невикористаних скретч-карток відповідного номіналу.

Як зазначає позивач, станом на час звернення до суду ним неможливо реалізувати (отоварити) частину скретч-карток на автозаправних станціях "Авіас", розташованих на відстані до 40 км від місцезнаходження позивача, з огляду на відсутність на таких АЗС пального та/або їх фактичне нефункціонування як автозаправних станцій.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензіями № 01-05/35, № 01-05/36 та № 01-05/37 від 10.02.2025, у яких повідомляв про неможливість реалізації скретч-карток за Договорами поставки № 646 від 06.03.2025, № 870 від 11.06.2024 та № 872 від 01.07.2024 та вимагав терміново забезпечити можливість реалізації скретч-карток на пальне на АЗС відповідно до умов Договорів, або вжити заходів щодо забезпечення можливості їх реалізації на альтернативних АЗС, або запропонувати інші способи вирішення питання отоварення скретч-карток.

Водночас відповіді ТОВ "Армерія Ойл" на зазначені претензії позивач не отримав, що підтверджується відсутністю відповідних доказів у матеріалах справи.

У зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань у частині поставки 1 010 літрів дизельного палива за Договором поставки № 646 від 06.03.2025, 485 літрів дизельного палива за Договором поставки № 870 від 11.06.2024, а також 55 літрів бензину А-95 за Договором поставки № 872 від 01.07.2024 на суму, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з ТОВ "Армерія Ойл" вартості непоставленого товару у загальній сумі 75 028,78 грн як суми попередньої оплати.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем у межах даного спору, належать до договорів поставки та регулюються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, оскільки предметом укладених сторонами Договорів поставки № 646 від 06.03.2025, № 870 від 11.06.2024 та № 872 від 01.07.2024 є поставка товару.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно із ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно із ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно із наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 0005/0000464 від 06.03.2024, № 0005/0001229 від 11.06.2024 та № 0005/0001365 від 03.07.2024, відповідач передав позивачу скретч-картки на отримання дизельного палива та бензину А-95 у обсягах, визначених у зазначених видаткових накладних.

Талони є способом забезпечення оперативного обліку та фактичного відпуску обсягів пального, продаж (постачання) якого мав відбутись у межах господарського договору про закупівлю товарів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно з якими торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п. 3 Правил).

Згідно із п. 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (надалі - Інструкція).

Згідно із п. 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п. 10.3.3. Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери (п.п. 10.3.3.1); заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП (п.п. 10.3.3.2).

Виходячи з наведеного, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

Суд зазначає, що факт підписання сторонами видаткових накладних не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі скретч-карток, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Згідно умов Договорів (п.п. 5.2.1, 5.2.2) передача Покупцю товару здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки, яка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці.

Інших умов щодо передачі товару (пального) Покупцю Договори поставки не містять.

Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань з поставки товару, а саме непоставки: 1 010 літрів дизельного палива за Договором поставки № 646 від 06.03.2025 на суму 48 480,00 грн; 485 літрів дизельного палива за Договором поставки № 870 від 11.06.2024 на суму 24 245,15 грн; 55 літрів бензину А-95 за Договором поставки № 872 від 01.07.2024 на суму 2 952,63 грн.

Статтею 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець про це поінформований. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

З огляду на те, що укладені між сторонами Договори не містять визначеної календарної дати або строку, у який відповідач зобов`язаний здійснити постачання пального за талонами, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до зазначеної норми, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензіями № 01-05/35, № 01-05/36 та № 01-05/37 від 10.02.2025, у яких вимагав терміново забезпечити можливість реалізації скретч-карток на пальне на автозаправних станціях відповідно до умов договорів, або вжити заходів щодо забезпечення можливості їх реалізації на альтернативних АЗС, або запропонувати інші способи вирішення питання отоварення скретч-карток.

Відтак зобов`язання відповідача щодо поставки товару (дизельного пального та бензину А-95) за Договорами поставки № 646 від 06.03.2025, № 870 від 11.06.2024 та № 872 від 01.07.2024 вважається таким, строк виконання якого настав після спливу семиденного строку з дня отримання відповідачем відповідних претензій позивача, відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Водночас матеріали справи не містять ані відповідей відповідача на претензії № 01-05/35, № 01-05/36 та № 01-05/37 від 10.02.2025, ані доказів фактичного відпуску позивачу дизельного пального та бензину А-95 за скретч-картками.

Положеннями частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частина 1 статті 615 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом частини 3 статті 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Положеннями частини 1 статті 670 ЦК України визначено, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

За змістом частини 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар.

Згідно із висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23, від 09.02.2023 у справі № 910/5041/22, від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17, умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 910/3016/23, від 16.07.2024 у справі № 910/3574/23.

Судом установлено, що позивач претензіями № 01-05/35, № 01-05/36 та № 01-05/37 від 10.02.2025 звернувся до відповідача з вимогою забезпечити можливість реалізації скретч-карток на пальне на автозаправних станціях відповідно до умов договорів, або вжити заходів щодо забезпечення можливості їх реалізації на альтернативних АЗС, або запропонувати інші способи вирішення питання отоварення скретч-карток.

У зв`язку з незабезпеченням відповідачем відпуску дизельного пального та бензину А-95 у кількості, зазначеній у претензіях, за придбаними скретч-картками, що свідчить про невиконання умов Договорів поставки № 646 від 06.03.2025, № 870 від 11.06.2024 та № 872 від 01.07.2024, позивач на підставі частини другої статті 693 Цивільного кодексу України звернувся до суду з позовом про повернення грошових коштів за непоставлений товар (попередню оплату) у сумі 75 028,78 грн.

Суд констатує, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували перелік невикористаних скретч-карток позивача за Договорами поставки № 646 від 06.03.2025, № 870 від 11.06.2024 та № 872 від 01.07.2024, а також не подано власного розрахунку суми грошових коштів, що підлягає поверненню позивачу.

Здійснивши розрахунок вартості невикористаних скретч-карток, судом встановлено, що їх загальна сума становить 75 677,79 грн. Водночас суд враховує, що в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача 75 028,78 грн.

Відповідно до положень частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги в частині стягнення 75 028,78 грн.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Водночас, відповідачем не надано належних доказів в спростування доводів позивача та підтверджених матеріалами справи обставин.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають до задоволення, з наведених вище мотивів.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (вул. Привокзальна, 3Б, м. Вінниця, 21001; ) на користь Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області (вул. Васіча Сергія, 5, смт Гриців(з), Шепетівський район, Хмельницька область, 30455; ) 75 028 грн 78 коп основного боргу (попередньої оплати) та 2 422 грн 40 коп витрат зі сплати судового збору.

Примірник повного судового рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів в ЄСІТС.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 06 лютого 2026 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи