номер провадження справи 5/190/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 Справа № 908/3423/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Соколові А.А. розглянув справу

За позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, буд. 85, м. Київ, 04080; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранпоставка" (пр.Соборний, буд. 152В, офіс 28, м. Запоріжжя, 69095; )

про стягнення 62 866,20 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

12.11.2025 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранпоставка" про стягнення 62 866,20 грн.

12.11.2025 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/190/25 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.11.2025 № 908/3423/25 позовну заяву Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранпоставка" про стягнення 62 866,20 грн. на підставі п. 2 ч. 3 ст. 162, п. 1 ч. 1 ст. 164, п. 1 ч. 1 ст. 172 ГПК України залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня отримання вказаної ухвали шляхом надання суду позовної заяви із зазначенням місцезнаходженням відповідача а також доказів направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з доданими до неї документами, докази чого надати до суду у вказаний вище строк.

20.11.2025 до господарського суду Запорізької області від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 25.11.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 908/3423/25 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Присвоєно справі номер провадження - 5/190/25. Визначено, що розгляд справи по суті розпочнеться з 23.12.2025. Запропоновано сторонами здійснити необхідні процесуальні дії, а також відповідачу завчасно до призначеної дати надати суду інформацію щодо електронних адрес та реєстрації у системі "Електронний суд" задля подальшого надсилання процесуальних документів виключно в електронній формі.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Позивач обґрунтовує свої вимоги статусом постачальника «останньої надії», що діє відповідно до статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанови КМУ № 483. Згідно зі ст. 64 цього Закону та ст. 634 Цивільного кодексу України, Відповідач приєднався до умов публічного договору через фактичне споживання енергії без укладення угоди з іншим постачальником. Обсяг спожитої енергії за період жовтень 2022 р. - травень 2023 р. визначено на підставі офіційних звітів Оператора системи розподілу (ПАТ «Запоріжжяобленерго»). В порушення вимог ст. ст. 57, 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» та статей 525, 526 ЦК України, Відповідач не здійснив оплату за отримані послуги, внаслідок чого виникла основна заборгованість за електричну енергію в розмірі 38 670,01 грн. Окрім основного боргу, на підставі статті 625 ЦК України та Комерційної пропозиції № 5 до договору, Позивач нарахував інфляційні втрати та 15% річних. Позивач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4590/19, стверджуючи, що ці нарахування є частиною грошового зобов`язання, а не штрафними санкціями. Розрахункова сума інфляційних втрат становить 8 798,71 грн., а 15% річних - 15 397,48 грн., що разом з основним боргом складає ціну позову 62 866,20 грн. Оскільки Відповідач не відреагував на досудову претензію, Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості у судовому порядку.

Станом на 26.01.2025 відповідач запропонований ухвалою суду про відкриття провадження у справі письмовий відзив на позовну заяву та додані до нього документи, на адресу суду не надіслав, а також й доказів повної або часткової оплати суми, заявленої позивачем до стягнення, отже своїми правами, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України, не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 25.11.2024р. не доставлена до електронного кабінету Відповідача в системі «Електронний суд» оскільки ним не виконані вимоги ст. 6 ГПК України щодо обов`язкової реєстрації електронного кабінету. Надіслана на його поштову адресу ухвала від 25.11.2024р. повернулася на адресу суду 25.11.2024 із зазначенням поштовою установою про відсутність адресата за юридичною адресою: пр. Соборний, буд. 152В, офіс 28, м. Запоріжжя, 69095.

Отже, судом було вжито всі можливі та необхідні заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи №908/3423/25 в суді.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

26.01.2025р. судом проголошено вступну та резолютивну чистини рішення у справі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи без виклику представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (надалі - ДПЗД «Укрінтеренерго», Позивач, Постачальник), що діє на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 06.11.2018 № 1344, виконує покладені на нього спеціальні обов`язки відповідно до статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» та Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою КМУ від 05.06.2019 № 483 (зі змінами).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранпоставка» (Відповідач, Споживач) приєдналося до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (надалі - Договір).

Положеннями пункту 6.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 (надалі - ПРРЕЕ), встановлено, що адміністратор комерційного обліку повідомляє оператора системи та постачальника «останньої надії» про перелік споживачів, які переходять до постачальника «останньої надії». ОСР протягом одного робочого дня з дня отримання такого повідомлення надає постачальнику «останньої надії» інформацію про контактні дані споживачів.

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (надалі - ПАТ «Запоріжжяобленерго», ОСР) визначене оператором системи розподілу згідно з реєстром суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг та на яких покладені функції адміністраторів комерційного обліку.

Листом № 007-72/4672 від 22.09.2022 ПАТ «Запоріжжяобленерго» повідомило, що з 25.09.2022 постачання електроенергії Відповідачу здійснюється постачальником «останньої надії». У вказаному листі ОСР також повідомив електронну адресу Відповідача, на яку в подальшому надсилалися акти купівлі-продажу електричної енергії та рахунки на оплату.

Відповідно до пункту 6.2.8 ПРРЕЕ постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів.

Проте, враховуючи воєнний стан в Україні, постачання електричної енергії Споживачу здійснювалося ДПЗД «Укрінтеренерго» на підставі наказу Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, яким було встановлено збільшений строк постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Вказаний Наказ втратив чинність 06.12.2023.

Отже, Відповідач перебував на постачанні електричної енергії у постачальника «останньої надії» в період з жовтня 2022 р. по травень 2023 р.

Оператор системи розподілу (ПАТ «Запоріжжяобленерго») листом від 22.09.2022 року повідомив Позивача, що з 25.09.2022 року постачання електричної енергії Відповідачу здійснюється постачальником «останньої надії». У цьому ж повідомленні оператор надав контактну електронну адресу Відповідача () для здійснення подальшої комунікації та обміну документами.

Фактичне постачання електричної енергії Відповідачу від Позивача відбувалося у період з жовтня 2022 року по травень 2023 року включно.

Щомісяця Позивач отримував від оператора системи розподілу звіти щодо фактичного відпуску електричної енергії, на підставі яких формував акти купівлі-продажу та рахунки на оплату. Сформовані документи (акти та рахунки) Позивач надсилав на електронну пошту Відповідача, а саме:

Жовтень 2022р.: На підставі Звіту ПАТ «Запоріжжяобленерго», ДПЗД «Укрінтеренерго» склало акт купівлі-продажу електричної енергії №028884 від 31.10.2022р., за яким Відповідач спожив електроенергію в обсязі - 864 кВт*год на суму 4853,72 грн., та рахунок №52/07/О10/36307 від 10.11.2022р. Рахунок та акт направлялись 14.11.2022р. на електронну адресу Відповідача, який вказаний рахунок не оплатив.

Листопад 2022р.: На підставі Звіту ПАТ «Запоріжжяобленерго», ДПЗД «Укрінтеренерго» склало акт купівлі-продажу електричної енергії №030176 від 30.11.2022р., за яким Відповідач спожив електроенергію в обсязі - 836 кВт*год на суму 4800,59 грн., та рахунок №52/07/О11/37611 від 13.12.2022р. Рахунок та акт направлялись 16.12.2022р. на електронну адресу Відповідача, який вказаний рахунок не оплатив.

Грудень 2022р.: На підставі Звіту ПАТ «Запоріжжяобленерго», ДПЗД «Укрінтеренерго» склало акт купівлі-продажу електричної енергії №032004 від 31.12.2022р., за яким Відповідач спожив електроенергію в обсязі - 864 кВт*год на суму 4826,10 грн., та рахунок №52/07/О12/39509 від 11.01.2023р. Рахунок та акт направлялись 12.01.2023р. на електронну адресу Відповідача, який вказаний рахунок не оплатив.

Січень 2023р.: На підставі Звіту ПАТ «Запоріжжяобленерго», ДПЗД «Укрінтеренерго» склало акт купівлі-продажу електричної енергії №033933 від 31.01.2023р., за яким Відповідач спожив електроенергію в обсязі - 864 кВт*год на суму 5225,76 грн., та рахунок №52/07/О01/41467 від 13.02.2023р. Рахунок та акт направлялись 14.02.2023р. на електронну адресу Відповідача, який вказаний рахунок не оплатив.

Лютий 2023р.: На підставі Звіту ПАТ «Запоріжжяобленерго», ДПЗД «Укрінтеренерго» склало акт купівлі-продажу електричної енергії №037056 від 28.02.2023р., за яким Відповідач спожив електроенергію в обсязі - 781 кВт*год на суму 4916,51 грн., та рахунок №52/07/О02/44605 від 14.03.2023р. Рахунок та акт направлялись 14.03.2023р. на електронну адресу Відповідача, який вказаний рахунок не оплатив..

Березень 2023р.: На підставі Звіту ПАТ «Запоріжжяобленерго», ДПЗД «Укрінтеренерго» склало акт купівлі-продажу електричної енергії №038974 від 31.03.2023р., за яким Відповідач спожив електроенергію в обсязі - 864 кВт*год на суму 5210,59 грн., та рахунок №52/07/О03/46549 від 11.04.2023р. Рахунок та акт направлялись 12.04.2023р. на електронну адресу Відповідача, який вказаний рахунок не оплатив.

Квітень 2023р.: На підставі Звіту ПАТ «Запоріжжяобленерго», ДПЗД «Укрінтеренерго» склало акт купівлі-продажу електричної енергії №039987 від 30.04.2023р., за яким Відповідач спожив електроенергію в обсязі - 836 кВт·год на суму 4546,84 грн., та рахунок №52/07/О04/47585 від 11.05.2023р. Рахунок та акт направлялись 11.05.2023р. на електронну адресу Відповідача, який вказаний рахунок не оплатив.

Травень 2023р.: На підставі Звіту ПАТ «Запоріжжяобленерго», ДПЗД «Укрінтеренерго» склало акт купівлі-продажу електричної енергії №042457 від 31.05.2023р., за яким Відповідач спожив електроенергію в обсязі - 864 кВт*год на суму 4289,90 грн., та рахунок №52/07/О05/50064 від 19.06.2023р. Рахунок та акт направлялись 19.06.2023р. на електронну адресу Відповідача, який вказаний рахунок не оплатив..

Таким чином, заборгованість Відповідача за поставлену електричну енергію за жовтень 2022р. - травень 2023р. становить 38 670,01 грн., доказів зворотного Відповідачем суду не надано.

Позивач листом №44/10-3254/ПОН від 15.09.2025р. звернувся до ПАТ «Запоріжжяобленерго», з метою підтвердження обсягів електричної енергії у жовтні 2022р. - травень 2023р, у відповідь на який ПАТ «Запоріжжяобленерго» листом №007.2-66/5735 від 30.09.2025р. підтвердило обсяги спожитої електроенергії ТОВ «Гранпоставка» у жовтні 2022р. - травні 2023р., що відповідає заявленим у позовній заяві.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання, Позивач, керуючись умовами Комерційної пропозиції № 5, здійснив нарахування інфляційних втрат у розмірі 8 798,71 грн., а сума 15% річних складає 15 397,48 грн., а всього просить стягнути з Відповідача 62 866,20 грн.

Позивач намагався врегулювати спір у досудовому порядку, надіславши Відповідачу претензію №44/11-007571 з вимогою сплатити заборгованість. Відповідач на претензію не відреагував і заборгованість не погасив, що стало підставою для звернення до суду.

Приймаючи рішення у справі суд виходить з наступного.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з передачі.

Частиною б статті 64 вказаного Закону встановлено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання.

Договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» є публічним договором приєднання, укладається на підставі дій споживача - споживання електричної енергії без договору з іншим електропостачальником, тобто споживач безакцептно приймає умови Договору.

Відповідно до пункту 8.23. постанови Верховного Суду У складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.09.2021 року У справі № 910/8958/20 - у разі настання обставин, визначених у частині першій статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії та відповідно до пункту 66 частини першої статті І цього Закону не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу, а факт приєднання до публічного договору постачання електричної енергії від постачальника «останньої надії» відбувається по факту споживання електричної енергії без укладення договору з іншим електропостачальником.

Судом встановлено, що Відповідач, як Споживач, був приєднаний до Договору на умовах комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021р., розробленої з урахуванням вимог ЦК України та у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ.

За приписами ч.1 ст. 45 Закону України «Про ринок електричної енергії», розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 45 цього Закону, ОСГ зобов`язаний при застосуванні процедур зміни/заміни електропостачальника надавати новому електропостачальнику інформацію про споживачів, приєднаних до його системи розподілу, яким здійснював продаж попередній електропостачальник, в обсягах та порядку, визначених Регулятором. ОСР щомісяця надає постачальнику «останньої надії» Звіти щодо фактичного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (надалі - Звіти), на підставі яких постачальник «останньої надії» визначає обсяг спожитої електричної енергії кожним споживачем.

В силу статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 58 цього Закону визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно з вимогами п. 6.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії та відшкодувати Постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов`язань перед Постачальником, що покладені на нього чинним законодавством, та/або цим Договором.

З наведених вище обставин справи вбачається, що заборгованість Відповідача за поставлену електричну енергію в обсязі 6773 кВт*год за жовтень 2022р. - травень 2023р. становить 38 670,01 грн., яка підтверджена відповідними первинними документами та підлягає стягненню з Відповідача, який не надав суду жодних доказів на її спростування.

Щодо нарахування інфляційних втрат та 15% річних

Відповідно до положень п. 7.1. Договору, постачальник має право отримувати відшкодування збитків від Споживача, що понесені Постачальником у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов`язань перед Постачальником, відповідно до умов Договору та чинного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, нарахування трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовується у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Згідно з п.7.4 Комерційної пропозиції №5 визначено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Отже, судом встановлено, що право Позивача здійснювати нарахування інфляційних втрат та 15% річних прямо передбачено у комерційній пропозиції, що є додатком 1 до Договору, тобто сторони передбачили збільшений розмір річних, ніж вказаний у ст. 625 ЦК України.

При цьому суд враховує, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, нарахування інфляційних втрат та процентів річних, передбачених статтею 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання та є способом захисту майнового права кредитора у разі прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі нарахування є додатковими (акцесорними) щодо основного зобов`язання, залежать від його існування та поділяють його правову долю, а тому не становлять самостійної міри відповідальності боржника, а є складовою належного виконання грошового зобов`язання.

У зв`язку з порушенням Відповідачем термінів оплати рахунків за надання послуг з послуг Позивачем, згідно ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України, Позивач здійснив розрахунок інфляційних втрат у розмірі 8 798,71 грн., та 15% річних у сумі 15 397,48 грн. Відповідач контррозрахунку вказаних сум суду не надав.

Перевіривши здійснені Позивачем розрахунки 15 % річних та інфляційних втрат за допомогою інформаційної системи "Законодавство" суд вважає, що вони здійснені вірно, відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому вказані суми також підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача у повному обсязі.

Підсумовуючи викладене суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн. покладаються на відповідача оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранпоставка" (пр. Соборний, буд. 152В, офіс 28, м. Запоріжжя, 69095; ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, буд. 85, м. Київ, 04080; ; на рахунок ІВАN НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк») заборгованість за поставлену електричну енергію за жовтень 2022р. - травень 2023р. в розмірі 38 670 (тридцять вісім тисяч шістсот сімдесят) грн. 01 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранпоставка" (пр. Соборний, буд. 152В, офіс 28, м. Запоріжжя, 69095; ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, буд. 85, м. Київ, 04080; ; на рахунок ІВАN НОМЕР_2 в ГУ ДКСУ у Київській області) 15 397 (п`ятнадцять тисяч триста дев`яносто сім) грн. 48 коп. - 15 % річних, 8 798 (вісім тисяч сімсот дев`яносто вісім) грн. 71 коп. - інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

4. Видати відповідні накази після набрання рішенням законної сили.

У зв`язку із запровадженням у м. Запоріжжі графіків обмеження електропостачання повний текст рішення складено та підписано 03.02.2026.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.