10.02.2026Справа № 910/9185/25
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу
за позовомКомунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"
доФізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича
простягнення 99 309 грн 53 коп.
Представники:не викликались
24.07.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" з вимогами до Фізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича про стягнення 99 309 грн 53 коп.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі № 910/9185/25, позов задоволено повністю, з Фізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" стягнуто 77 941 грн 78 коп. заборгованості, 12 907 грн 10 коп. пені, 1 336 грн 80 коп. 3 % річних, 2 022 грн 05 коп. штрафу та 2 422 грн 40 коп. судового збору.

06.11.2025, на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025, видано наказ.

26.01.2026 до Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надійшла заява про виправлення описок у рішенні та у виконавчому документі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2025 частково задоволено заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про виправлення описок у рішенні та у виконавчому документі.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що з тексту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 67 401 грн 69 коп. заборгованості з орендної плати, 10 540 грн 09 коп. заборгованості з відшкодування податку за користування земельною ділянкою, 12 907 грн 10 коп. пені, 5 101 грн 80 коп. інфляційного збільшення заборгованості з орендної плати, 1 336 грн 80 коп. 3% річних та 2 022 грн 05 коп. штрафу, проте при вирішення спору по суті та прийняття рішення від 16.10.2025 у справі судом не розглянуто вимоги про стягнення 5 101 грн 80 коп. інфляційного збільшення заборгованості з орендної плати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі № 910/9185/25, яке набрало законної сили 06.11.2025, встановлено факт порушення відповідачем строку оплати орендних платежів в період з 16.03.2024 по 30.06.2025 за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 11.11.2021 № 3500.

Крім іншого, у зв`язку з порушенням відповідачем строку оплати орендних платежів позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідач інфляційних втрат в розмірі 5 101 грн 80 коп., нарахованих за загальний період прострочення з 18.03.2024 по 21.07.2025.

Суд, розглянувши заявлені вимоги дійшов висновку про задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дії відповідача є порушенням умов контракту, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідачем не надано суду контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог або заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині процентів річних та інфляційних втрат суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Судом перевірено розрахунки позивача, встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту порушення відповідачем зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 11.11.2021 № 3500 щодо строку оплати орендних платежів в період з 16.03.2024 по 30.06.2025, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 101 грн 80 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення з 18.03.2024 по 21.07.2025, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) 5 101 (п`ять тисяч сто одна) грн 80 коп. інфляційних втрат

2. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька