ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4303/25

Господарський суд Харківської області у складі

судді Чистякової І.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (03026, м. Київ, Столичне шосе, б. 103, корпус 1, поверх 9, ідентифікаційний код 31316718)
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про стягнення 63 517,94 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 (відповідач) 63 517,94 грн надлишково сплачених коштів за договором надання послуг №У-2414 від 01 грудня 2024 року.

Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на виконання договору надання послуг №У-2414 від 01 грудня 2024 року позивачем надлишково сплачено відповідачу кошти в сумі 63 517,94 грн, які відповідач ухиляється повертати позивачу, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/4303/25. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Роз`яснено відповідачу, що згідно ст.251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Попереджено відповідача про те, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений строк, справа згідно з ч.9 ст.165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Встановлено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення із урахуванням вимог ст.167 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив.

29.12.2025, у встановлений строк, до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№30463), в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, наполягаючи зокрема на тому, що 01 грудня 2024 року було укладено договір надання послуг № У2414 з ТОВ "НОВА ПОШТА". П. 1.2. Договору передбачено перелік послуг. Оплата за надання послуг передбачена п. 5.6. Договору, а саме: оплата послуг Партнер Замовник сплачує аванс у розмірі, який дорівнює до 60 відсотків винагороди, яка прогнозована у поточному звітному місяці. Залишок вартості наданих послуг у звітному місяці здійснюється Замовником у період з 19 по 21 число звітного місяця сплачується на умовах відстрочення оплати протягом п`яти робочих днів з дати підписання сторонами Акту прийому-передачі наданих послуг.

Згідно з п.5.8 Договору акти прийому-передачі наданих послуг готується Партнером щомісячно та не пізніше 10-го числа наступного за звітнім календарного місяця. Партнер надає розшифровку вартості винагороди, вказаної в Акті прийому-передачі наданих послуг в розрізі кожного населеного пункту.

Щомісяця відповідач отримувала розрахунок відповідно акту приймання-передачі наданих послуг.

30 червня 2025 року було надано акт приймання-передачі.

15 червня 2025 року з ТОВ "НОВА ПОШТА" було укладено додаткову угоду про розірвання договору поставки № 11-119311 від 01.03.2024. Відповідно п.2 Угоди зазначено, що договір поставки є припиненим з моменту його підписання Сторонами, п.3 даної угоди визначено датою підписання угоди є дата зазначена у верхньому правому куті додаткової угоди (саме 15.06.2025), хоча сам електронний документ було завантажено 02 липня 2025 року та підписано 02.07.2025.

При цьому, п.4. Угоди зазначено про відсутність неврегульованих спорів приводу виконання його умов або будь-яких невиконаних Сторонами зобов`язань.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 30.06.2025, що не було додано до матеріалів справи позивачем, Замовник зобов`язується виплатити Партнеру винагороду за червень 2025 року в розмірі 745415,13 грн. Акт підписано всіма сторонами через сервіс електронного документообігу 05.07.2025 і як зазначено в Акті Замовник до Партнера за якістю та обсягом наданих послуг претензій не має.

Із виплаченої винагороди, відповідачем, як суб`єктом підприємницької діяльності 18.07.2025 було сплачено податок на доходи фізичних осіб в сумі 1126,80 грн, єдиний податок 5% ФОП в сумі 18704,42 грн, та військовий збір в розмірі 3740,88 грн, військовий збір 5% в сумі 2567,25 грн.

Зважаючи на наявність між сторонами спору з приводу надання позивачем послуг з перевезення відправлень та зберігання відправлень у разі відмови одержувачів від їх отримання, факт надання таких послуг позивачем повинен бути підтверджений саме експрес-накладними, підписаними відповідачем, з обсягом інформації, яка передбачена Договором, але як вбачається з матеріалів справи позивачем не було надано експрес-накладні про прийняття ним спірних відправлень від відповідача.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що частина відправлень не була отримана одержувачами і тому позивач здійснював їх зберігання. До того ж відповідно до акту-приймання передачі позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вимог про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень у розмірі 63517 гривень 94 копійки.

08.01.2026 через систему "Електронний суд" позивачем подано додаткові пояснення по справі (вх.№ 547), які за змістом є відповіддю на відзив, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю, наполягаючи зокрема на тому, що умовами Договору передбачено, п. 11.2. сторони домовились, що документи у вигляді Е-документів оформлюються первинні документи, які містять відомості про господарські операції: рахунок, акти приймання-передачі наданих послуг та інші документи. Адреса електронної пошти Замовника для обміну документами в електронному вигляді: . Адреса електронної пошти Партнера для обміну документами в електронному вигляді: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач стверджує, що позивач не надав експрес-накладні як доказ надання послуг. Згідно з договором акти приймання-передачі є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують надання послуг і їх вартість. Всі послуги, включаючи прийняття, перевезення, зберігання та доставку вантажів, задокументовані актами приймання-передачі та розрахунками, погодженими відповідачем. Відповідач не надав жодного доказу того, що послуги не були надані або виконані неналежним чином. Відсутність окремих експрес-накладних не позбавляє відповідача обов`язку сплатити передоплату, оскільки факт надання послуг підтверджено належними доказами. Сам факт користування послугами позивача відповідач не заперечує, однак безпідставно стверджує, що їх виконання не підтверджено належним чином і посилається на відсутність підписаних експрес-накладних. Також, у відзиві відповідач посилається на додаткову угоду про розірвання Договору поставки №У-119311 від 01.03.2024 і зазначає, що відповідно до умов додаткової угоди після підписання угоди у сторін відсутні неврегульовані спори з приводу виконання умов і ніби то це звільняє його від сплати передоплати. Доводи відповідача щодо додаткової угоди до Договору №У-119311 від 01.03.2024 є неприпустимими та неактуальними, оскільки ця угода стосується іншого договору, а не предмета даного спору. Використання цієї угоди є невірним тлумаченням фактів та умов договору, що не має жодного відношення до даної справи. Використання цієї угоди відповідачем є фактичною і юридичною помилкою, оскільки, Договір № У-2414 та угода №У-119311 мають різний предмет та сторони. Додаткова угода не анулює зобов`язання за договором № У-2414. Факт надання послуг за договором № У-2414 підтверджується актами приймання-передачі розрахунками, що є допустимими доказами відповідно до ст. 13 ГПК України та ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Як установлено судом та підтверджується сторонами, між Фізичною особою - підприємцем Сокирком Василем Івановичем (Партнер) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" (Замовник) укладено Договір надання послуг №У-2414 від 01 грудня 2024 року (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору за цим договором Партнер зобов`язується за плату надати Замовнику послуги, зазначені в п. 1.2 Договору, а Замовник зобов`язується прийняти надані належним чином Послуги та здійснити оплату в порядку та на умовах, визначених Договором.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Партнер надає наступні послуги:

1.2.1. приймання відправлень від Замовника для доставки відправлень територією України та видача прийнятих відправлень Клієнтам Замовника (Одержувачам відправлень);

1.2.2. приймання/забір відправлень від Клієнтів Замовника (Відправників відправлень), їх пакування, для доставки цих відправлень Замовнику; пакування вантажів без надання послуги наступної доставки цих вантажів;

1.2.3. організація доставки або доставка власними силами відправлення у місця призначення, вказані Замовником;

1.2.4. зберігання прийнятих від Замовника/Клієнтів Замовника відправлень до моменту видачі відправлень Замовнику або Клієнтам Замовника;

1.2.5. повернення Замовнику не вручених відправлень;

1.2.6. інші послуги, що пов`язані з прийманням/видачою/доставкою відправлень Замовнику/Клієнтам Замовника.

Відповідно до п. 5.6 Договору оплата послуг Партнера здійснюється Замовником на таких умовах:

5.6.1. У період з 19 по 21 число звітного місяця Замовник сплачує Партнеру аванс у розмірі, який дорівнює до 60 відсотків винагороди, яка прогнозована у поточному звітному місяці.

5.6.2. Залишок вартості наданих послуг у звітному місяці сплачується на умовах відстрочення оплати протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з п. 5.7. Договору підтвердженням надання Партнером Замовнику Послуг є підписаний Сторонами Акт приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з п. 5.8 Договору акти приймання-передачі наданих послуг готуються Партнером щомісячно та не пізніше 10-го числа наступного за звітним календарного місяця надаються Замовнику в двох примірниках з підписом та печаткою для розгляду та підписання. У разі наявності у Замовника зауважень щодо наданих Послуг він має право відмовитись від підписання Акту приймання-передачі наданих послуг та надати Партнеру мотивовані зауваження.

За умовами п. 5.9. Договору Додатком до Акту приймання-передачі наданих послуг Партнер надає розшифровку вартості винагороди, вказаної в Акті приймання-передачі наданих послуг в розрізі кожного населеного пункту. Даний розрахунок повинен бути підписаний сторонами договору.

Позивачем зазначено, що на виконання умов Договору відповідач (Партнер) надав позивачу (Замовнику) послуги на загальну суму 1 773 114,33 грн, які були відображені в актах і були підписані за допомогою сервісу Електронний підпис:

акт №б.н04-2025 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2025 на суму 748 296,31 грн.;

акт №б.н05-2025 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.05.2025 на суму 706 942,30 грн.;

акт №б.н06-2025 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.2025 на суму 317 875,72 грн.

Водночас позивачем зазначено, що на виконання умов Договору ТОВ "Нова Пошта" здійснило перерахунок коштів на зальну суму 2 161 733,25 грн, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків. У свою чергу, відповідач надав послуг на суму 1 773 114,33 грн. Протягом дії Договору між сторонами існували стабільні господарські взаємовідносини, що підтверджується регулярним виконанням зобов`язань обома сторонами. Разом з тим, за даними акту звірки наданих послуг у червні 2025 року, згідно з Актом приймання-передачі послуг від 30.06.2025 та Актом звіряння взаєморозрахунків, фактична винагорода склала 317 875,72 грн. Таким чином, переплата становить 59 876,70 грн. Крім того, на підставі акта № НП-015121949 від 21.07.2025, відповідач не сплатив вартість послуг з транспортування на суму 3 641,24 грн. Тобто, загальна вартість надмірно сплачених коштів становить 63 517,94 грн. Враховуючи, що ФОП Сокирко В.І. ухиляється від повернення надлишково сплачених коштів ТОВ "Нова Пошта" направило лист-прохання (вих. 943 від 07 липня 2025 року) про повернення надлишково сплачених коштів.

Крім того, позивач вказує, що як підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період 14.04.2025-30.06.2025, платежі позивачем перевищили вартість фактично наданих відповідачем послуг у відповідний період. Така різниця призвела до утворення надлишково сплаченої суми у розмірі 63 517,94 грн, яка є безпідставно набутими відповідачем грошовими коштами, які відповідач ухиляється повертати позивачу, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 63 517,94 грн надлишково сплачених коштів на підставі ст. 1212-1214 ЦК України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За змістом пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору;

Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Частиною 3 ст. 929 ЦК України встановлено, що умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 930 ЦК України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Згідно з абзацом 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (ст. 931 ЦК України).

Поряд з цим, згідно приписів статті 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідності з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як установлено вище, договір надання послуг №У-2414 від 01 грудня 2024 року укладений між Фізичною особою - підприємцем Сокирком Василем Івановичем (Партнер) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" (Замовник).

В той же час, судом встановлено, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця Сокирка Василя Івановича припинена за власним рішенням 26.07.2025, номер запису 001010732.

Статтею 52 ЦК України передбачено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Відповідно до ч. 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з відповідного реєстру) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки остання не перестає існувати; фізична особа-підприємець відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Відтак, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18.

Отже у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 63 517,94 грн надлишково сплачених коштів за Договором надання послуг №У-2414 від 01 грудня 2024 року.

Як вказано вище, позовні вимоги обгрунтовані тим, що на виконання договору надання послуг №У-2414 від 01 грудня 2024 року позивачем надлишково сплачено відповідачу кошти в сумі 63 517,94 грн, які відповідач ухиляється повертати позивачу, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 63 517,94 грн надлишково сплачених коштів на підставі ст. 1212-1214 ЦК України.

Відповідач, у свою чергу, у відзиві заперечує проти позову та наполягає на тому, що означений договір припинений за згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди від 15.06.2025, в якій у п. 4 сторони підтвердили, що на момент припинення дії договору між ними немає неврегульованих спорів з приводу виконання його умов, а також будь-яких невиконаних Сторонами зобов`язань.

Дослідивши зміст наданої до відзиву додаткової угоди від 15.06.2025 на розірвання договору надання послуг № У-2414 від 01 грудня 2024 р. вбачається, що замовник: Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА", в особі виконувача обов`язків директора департаменту партнерської мережі, директора філії Березуцького Костянтина Станіславовича, який діє на підставі довіреності, з одного боку та Партнер: ФОП Сокирко Василь Іванович, який діє на підставі виписки, з іншого боку, разом іменуються Сторони, а окремо - Сторона, уклали дану угоду про наступне:

1. Сторони дійшли згоди, достроково припинити дію Договору надання послуг № У-2414 від 01 грудня 2024 р. (далі Договір).

2. Договір надання послуг № У-2414 від 01 грудня 2024 р. є припиненим з моменту підписання Сторонами даної угоди

3. Датою підписання угоди є дата зазначена у верхньому правому куті додаткової угоди.

4. Сторони підтверджують, що на момент припинення дії Договору між ними немає неврегульованих спорів з приводу виконання його умов, а також будь-яких невиконаних Сторонами зобов`язань.

Згідно з ч. 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Норма ст. 653 ЦК України наділяє сторони правом вільно, за спільною згодою, визначати час, підстави та умови розірвання договору укладеного між ними. Таким чином, договір може бути розірвано у будь-який час, незалежно від того чи були вчиненні якісь дії тією чи іншою стороною договору.

Відповідно до приписів статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

За змістом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсною вказаної додаткової угоди до договору, доказів наявності судового спору щодо визнання її недійсною, доказів неналежності додаткової угоди до договору надання послуг № У-2414 від 01 грудня 2024 р. позивачем суду не надано, а відтак вказана додаткова угода є невід`ємною частиною договору надання послуг № У-2414 від 01 грудня 2024 р. та в силу ст. 204 ЦК України має юридичну силу.

Ураховуючи наведене, суд констатує, що в силу умов п. п. 2, 3, 4 додаткової угоди договір надання послуг № У-2414 від 01 грудня 2024 р. припинив свою дію за згодою сторін 15.06.2025 та на момент припинення дії договору між сторонами немає неврегульованих спорів з приводу виконання його умов, а також будь-яких невиконаних сторонами зобов`язань.

Матеріали справи не містять жодних доказів поширення умов означеного договору на відносини, що виникли після його припинення, тобто після 15.06.2025, тому умови договору не поширюються на відносини, які виникли за зазначеними позивачем в обгрунтування позовних вимог актами №б.н06-2025 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.2025 на суму 317 875,72 грн та акт № НП-015121949 від 21.07.2025.

За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Ураховуючи вищенаведені обставини та надані докази у їх сукупності, позовні вимоги за заявленими позивачем підставами є недоведеними та необґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Оскільки в позові відмовлено повністю, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 6, 11, 50, 52, 204, 509, 525, 526, 530, 610-612, 627-629, 651, 653, 654, 929 Цивільного кодексу України, ст. 1, 9, 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", та ст. 4, 14, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 236-241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "09" лютого 2026 р.

СуддяІ.О. Чистякова