ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 Справа № 917/119/24(917/1216/24)

Суддя Господарського судe Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 917/119/24(917/2016/24)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ендейвер", вул. Київська, 2Е, с. Супрунівка, Полтавський район, Полтавська область, 38714;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ", вул. Небесної Сотні, 9/17, м. Полтава, 36000;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" (вул. Небесної Сотні, 9/17, м. Полтава, 36000; ) - арбітражний керуючий Гусар Іван Олексійович (вул. Патріарха Мстислава Скрипника, 40, оф. 1005, м. Київ, 03035; РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №143 від 15.04.2013)

про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" за №09/436 від 29.12.2023 та стягнення 7 154 160,98грн,

За участю представників:

від позивача - Піддубний Д.І. (в залі суду), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1462 від 25.03.2015

від відповідача - Горьовий В.В. (поза межами суду - в режимі ВКЗ) - довіреність від 28.05.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №001105 від 15.03.2019

вільний слухач - Отрешко О.О. (в залі суду), паспорт серії НОМЕР_2 виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 24.07.2004, протокол загальних зборів трудового колективу від 22.11.2024.

В судовому засіданні суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду та повідомив, що повний текст рішення суду буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частин рішення.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ендейвер" (далі - "Ендейвер" , позивач) звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 1277/24 від 25.07.2024) до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" (далі -ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ", відповідач) про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" за №09/436 від 29.12.2023 та стягнення 7 154 160,98грн.

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.07.2024 справу № 917/119/24(917/1216/24) передано на розгляд судді Господарського суду Полтавської області Ореховській О.О.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.07.2024 позовну заяву прийнято судом та відкрито провадження у справі в межах справи № 917/119/24(917/1216/24) в межах справи про банкрутство ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ", постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.09.2024, встановлено строки подання сторонами заяв по суті справи.

29.07.2024 від позивача надійшли документи по справі (вх . № 10265 від 29.07.2024).

09.08.2024 від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 10787), в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд у його задоволенні відмовити за мотивами, зазначеними у відзиві.

02.09.2024 від відповідача надійшла заява (вх. № 11547), відповідно до якої відповідач просить суд закрити провадження в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 5 938 791,92грн, так як наявне рішення суду від 09.04.2024 у справі № 917/61/24 між тими самими сторонами, з того ж самого предмету та підстав, яке набрало законної сили 08.05.2024.

02.09.2024 від розпорядника майна ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича надійшло клопотання (вх. № 11600) про залучення його до участі у справі № 917/119/24(917/1216/24) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

03.09.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі (вх. № 11615).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.09.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача розпорядника майна ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" - арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича, відкладено підготовче засідання на 15.10.2024; зобов`язано позивача протягом 3-х днів з дня отримання даної ухвали направити на адресу залученої третьої особи копію позовної заяви з додатками, докази такого направлення надати суду; встановлено третій особі строк для подання пояснення щодо позову у відповідності з вимогами статей 168, 179 Господарського процесуального кодексу України - протягом 15 днів з дня отримання копії позовної заяви.

10.09.2024 від відповідача надійшла заява (вх. №11937) з доказами направлення третій особі документів по справі.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.10.2024 підготовче засідання у справі відкладено на 03.12.2024.

Через загрозу безпеці учасників справи та працівників суду, у зв`язку з тим, що 03.12.2024 у Полтавській області була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі № 917/119/24(917/1216/24), яке призначене на 03.12.2024 на 11:10год, не відбулось. У зв`язку з цим ухвалою суду від 03.12.2024 було визначено нові дату та час проведення підготовчого засідання - 23.01.2025 об 11:10год.

08.01.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі (вх.210).

У підготовчому засіданні 23.01.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву в засіданні суду до 27.02.2025 до 11:40год.

26.02.2025 від відповідача надійшла заява (вх. №2647) про припинення повноважень Остапенка О.П. в якості представника ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ".

У підготовчому засіданні 27.02.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 917/119/24(917/1216/24) та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.04.2025 на 10:40год.

У судовому засіданні 29.04.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву в засіданні суду до 26.06.2025 до 10:00год.

01.05.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі (вх.5819).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.06.2025 учасників у справі про те, що 26.06.2025 судове засідання не відбудеться у зв"язку відпусткою судді Ореховської О.О. та визначено нові дату та час проведення судового засідання з розгляду справи по суті - 04.09.2025 о 10:10год.

19.08.2025 від представника позивача надійшло клопотання (вх. №10743) про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю його явки судове засідання 04.09.2025.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 04.09.2025 розгляд справи відкладено на 04.11.2025.

У судовому засіданні судом 04.11.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 02.12.2025 до 10:20год.

01.12.2025 від представника ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" адвоката Остапенка О.П. надійшла заява про припинення повноважень (вх. № 15408).

Внаслідок збою в роботі підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСТІС судове засідання у справі №917/119/24(917/1216/24), призначене на 02.12.2025 о 10:20 год, не відбулось, у зв"язку з чим суд ухвалою від 02.12.2025 визначив нові дату та час проведення судового засідання з розгляду справи по суті - 22.01.2026, о 10:10год.

14.01.2025 від представника трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" Отрешко О.О. надійшла заява про вступ у справу (вх. № 362), відповідно до якої заявниця просить суд надати їй доступ до електронної справи №917/119/24(917/1216/24) в підсистемі "Електронний суд" для можливості реалізації її прав та обов"язків.

В якості додатку до заяви надано Протокол № 2 загальних зборів трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" та представника власника підприємства від 18.02.2025, ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 у справі № 917/119/24, ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.05.2025 у справі № 119/119/24, витяг з паспорта Отрешко О.О., довідку про присвоєння ідентифікаційного номера Отрешко О.О.

Крім того, в матеріалах справи наявні заяви Отрешко О.О. на ознайомлення з матеріалами справи №917/119/24(917/1216/24). за вх. 15557 від 03.12.2025, вх. № 404 від 16.01.2026.

Також 14.05.2025 від адвоката Богачової Н.П. надійшла заява про вступ у справу (вх. № 359), відповідно до якої заявниця просить суд надати їй доступ до електронної справи №917/119/24(917/1216/24) в підсистемі "Електронний суд" для можливості реалізації її прав та обов"язків.

В якості додатку до заяви надано Протокол № 2 загальних зборів трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" та представника власника підприємства від 18.02.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 425 від 18.05.2005, видане Богачовій Н.П., витяг з Єдиного реєстру адвокатів України серії ІІ № 1099888, ордер серії ВІ № 1364807 від 13.01.2026 на надання правничої допомоги учаснику від трудового колективу (найманих працівників)ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" Отрешко О.О.

Суд відмовляє у задоволенні зазначених заяв з огляду на таке.

Згідно Протоколу № 2 загальних зборів трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" та представника власника підприємства від 18.02.2025 обрано уповноваженою особою трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" керівника кадрової служби товариства Отрешко О.О. та уповноважено її на подання від імені трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" скарг, заяв, клопотань, апеляційних та касаційних скарг, приймання участі в судових засідання в Господарському суді Полтавської області, Східному апеляційному господарському суді, Верховному суді та інших судах , а також надано їй повноваження на укладання та підписання Договору про надання правової допомоги з адвокатом Бочачовою Н.П. та в разі потреби залучення та підписання договорів з іншими адвокатами.

На виконання зазначеного протокольного рішення зборів трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" та представника власника підприємства від 18.02.2025 Отрешко О.О. укладено з адвокатом Богічовою Н.П. Договір про надання правничої допомоги № 18/2 від 18.02.2025.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.05.2025 було залучено до участі у справі № 917/119/24 про банкрутство ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" представника працівників боржника Отрешко Оксану Олександрівну згідно ухвали Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2025.

14.01.2025 представник трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" Отрешко О.О. та її представник адвокат Богачова Н.П. звернулись до суду із заявами про надання їм доступу до матеріалів справи №917/119/24(917/1216/24) за позовом ТОВ "Ендейвер" до ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - розпорядника майна ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" арбітражного керуючого Гусара Іван Олексійович про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування однорідних вимог ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" за №09/436 від 29.12.2023 та стягнення 7 154 160,98грн, яка розглядається в межах справи № 917/119/24 про банкрутство ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ".

Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У справах про банкрутство склад учасників справи визначається КУзПБ, натомість справи позовного провадження (що розглядаються в межах справи про банкрутство в порядку статті 7 КУзПБ) мають суб`єктний склад сторін спору, що визначається Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 41 ГПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Стаття 45 ГПК України визначає, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Водночас склад учасників у справі про банкрутство визначений у ст. 1 КУзПБ.

Відповідно до ст. 1 КУзПБ учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір. Сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).

Водночас, перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство наведеними нормами віднесено також інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство (подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №910/8482/18 (910/4866/21), від 31.05.2022 у справі №923/719/17 (910/618/21)).

Отже, суб`єктний склад учасників господарського процесу в межах позовного провадження відповідно до ГПК України не є тотожним складу учасників у справі про банкрутство за КУзПБ.

У справі, що переглядається, учасниками справи є ТОВ "Ендейвер" (позивач), ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" (відповідач) та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - розпорядник майна ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" арбітражний керуючий Гусар І.О., а не всі учасники провадження справи про банкрутство, визначені ст. 1 КУзПБ.

Зважаючи на те, що ст. 7 КУзПБ встановлює порядок розгляду спорів, стороною яких є боржник та визначення складу учасників такого спору відповідно до положень ГПК України, суд дійшов висновку про те, що у розумінні положень ст. 7 КУзПБ , ст. 42 ГПК України, учасниками справи позовного провадження, що розглядається у межах справи про банкрутство, є саме особи, які визначені ст.ст. 41, 45 ГПК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові КГС ВС від 26.04.2023 у справі № 914/2441/15 (914/841/22).

Учасники справи позовного провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами судових справ, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень. Це право передбачено ст. 42 ГПК України.

Оскільки представник трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" Отрешко О.О. та її представник адвокат Богачова Н.П. не є учасниками у справі позовного провадження № 917/119/24(917/1216/24), яка розглядається в межах справи № 917/119/24 про банкрутство ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ", заяви вказаних осіб про ознайомлення з матеріалами справи № 917/119/24(917/1216/24) задоволенню не підлягають.

21.01.2026 до господарського суду Полтавської області надійшла заява трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" про вступ у справу в якості третьої особи (вх. № 693), яка подана за підписом його уповноваженої особи Отрешко О.О. У зазначеній заяві трудовий колектив просить суд: 1) задовольнити клопотання трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; 2) залучити трудовий колектив ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; 3) зобов`язати позивача та відповідача надіслати третій особі всі заяви по суті спору, докази чого надати суду; 4) внести дані представника трудового колективу відповідача РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи № 917/119/24 (917/1216/24), 5) надати доступ до електронної справи №917/119/24(917/1216/24) в підсистемі "Електронний суд"; 6) перевести в електронну форму процесуальні та інші документи по справі, що надійшли до суду в паперовому вигляді.

Зазначена заява вмотивована тим, що п. 5 ухвали Господарського суду Полтавської області від 22.05.2025 у справі № 917/119/24 Отрешко О.О. залучено до участі у справі № 917/119/24, як представника працівників ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" згідно ухвали Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2025.

Трудовий колектив ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" як учасник справи про банкрутство відповідача має намір відновити роботу підприємства та стати санатором відповідача, у зв`язку з чим представник Отрешко О.О. звернулась з відповідною заявою, як до суду так і до Арбітражного керуючого.

На сьогоднішній день іде формування вимог кредиторів - це процес подання та розгляду вимог кредиторів у справі про банкрутство, що включає подання письмових заяв із доказами до суду або арбітражного керуючого, які потім вносяться до Реєстру вимог кредиторів. Таким чином рішення суду за позовом позивача до відповідача, на думку заявниці, може вплинути на права та обов`язки трудового колективу, оскільки у разі задоволення позовних вимог значно збільшить кредиторська заборгованість відповідача, що в свою чергу буде негативно впливати на відновлення роботи підприємства боржника (відповідача).

Суд відмовляє у задоволенні заяви представника трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" про вступ у справу в якості третьої особи з огляду на таке.

Суд зазначає, що процесуальна діяльність суду щодо здійснення правосуддя має чітко визначені в законі мету, завдання і коло учасників - носіїв процесуальних прав і обов`язків. Реалізація процесуальних прав обумовлена виключно процесуальним статусом учасника (позивач, відповідач тощо).

Відповідно до приписів частин першої - третьої статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (ч. 4 ст. 50 ГПК України).

З аналізу ст. 50 ГПК слідує, що залучення до справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача або відповідача можливе лише до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Як слідує з матеріалів даної справи, за наслідками судового засідання 27.02.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та визначено дату судового засідання з розгляду справи по суті - 29.04.2025.

Заяву про залучення трудового колективу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача подано до суду 21.01.2026, тобто після закінчення підготовчого провадження у справі № 917/119/24(917/1216/24) та після того, як суд вже перейшов до розгляду справи по суті.

Крім цього, суд зауважує, що відповідно до ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб

Суд констатує, що трудовий колектив не є юридичною особою і не має процесуальної правосуб`єктності, тому не може виступати учасником господарського процесу. Лише у справах про банкротство представник трудового колективу набуває статус учасника справи в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.

Також суд зауважує, що представник трудового колективу Отрешко О.О. ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.05.2025 у справі № 917/119/24 вже залучена до участі у справі № 917/119/24 про банкрутство ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" як представник працівників ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ", приймає участь у судових засідання у справі про банкрутство ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ", а отже не позбавлена можливості захищати права трудового колективу боржника в суді.

З огляду на вищевикладене у сукупності, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви представника трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" Отрешко О.О. про вступ у дану справу в якості третьої особи за вх. № 693 від 21.01.2026.

21.01.2026 від адвоката Остапенка О.П. надійшла заява про припинення його повноважень як представника відповідача (вх. № 698), в якій він повідомляє, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/119/24(917/616/25) позов ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" до АО "Аргос" задоволено повністю. Розірвано Договір про надання правничої допомоги від 17.11.2022 № 13/22 . Заявник просить врахувати вказану інформацію і прийняти відповідне рішення. Аналогічна заява адвоката Остапенка О.П. надійшла також раніше 01.12.2025 за вх. (вх. № 15408).

Суд зазначає, що з огляду на розірвання в судовому порядку Договіру про надання правничої допомоги від 17.11.2022 № 13/22 між ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" та АО "Аргос" в особі керівника - адвоката Остапенко О.П, винесення окремого процесуального документа за результатами розгляду вказаних заяв Остапенка О.П. чинним процесуальним законодавством не передбачено.

В судовому засіданні 22.01.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відкладення ухвалення та проголошення судового рішення, визначено дату та час проголошення рішення суду - 02.02.2026 об 11:г00од. Постановлено проводити судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника відповідача - Горьового В.В. та представника ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" в особі виконуючого обов"язки керівника товариства - арбітражного керуючого Гусара І.О. - Лозовського В.М.

Учасники у справі повідомлені про дату та час проголошення судового рішення в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечує.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між ТОВ "Ендейвер" (позивач, за умовами договору - Виконавець) та ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" (відповідач, за умовам договору - Замовник) укладений Договір про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021, предметом якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику Послуги, а Замовник зобов`язується оплатити надані Виконавцем Послуги в порядку та на умовах, встановлених цим Договором і відповідними Додатковими угодами до цього Договору (а.с. 27-37 т. 1).

Відповідно до розділу 3 цього Договору загальна вартість Договору складається із суми вартості наданих Послуг, відповідно до умов, узгоджених в Додаткових угодах до цього Договору, за весь період дії цього Договору. Вартість послуг за даним Договором визначається у вигляді ставок. Перелік ставок, а також порядок їх нарахування узгоджуються Сторонами у Додаткових угодах. Ставки в Додаткових угодах до цього Договору визначаються як грошовий еквівалент гривні, виражений в доларах США. Будь-які розцінки в даному Договорі та Додаткових угодах до нього, що визначені в доларах США, застосовуються виключно для розрахунку вартості плати за надані Послуги, інших платежів тощо. Розрахунки за цим Договором здійснюються виключно в національній валюті України - гривні в безготівковій формі. Сума, що належить до сплати Виконавцю, розраховується за офіційним валютним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на дату складання Акту передачі-приймання наданих послуг. Вартість Послуг Виконавця за звітний період визначається в Актах передачі-приймання наданих Послуг та складається із сукупності всіх ставок, зазначених у Додаткових угодах. При цьому одиницею виміру загальної вартості наданих Послуг за звітний період, що зазначено в Акті передачі-приймання наданих Послуг, приймається гривня. Вартість наданих Послуг зазначається в Акті передачі-приймання наданих послуг загальною сумою без розшифрування її складових. Розшифрування складових вартості Послуг наводиться у Розрахунку вартості виробничо-технологічних послуг, що є невід`ємною частиною Акту передачі-приймання наданих Послуг.

Відповідно до п. 6.1. Договору у разі втрати або знищення Обладнання (мається на увазі втрата в свердловині або технічний стан Обладнання, при якому Обладнання непридатне до подальшого використання за призначенням, а вартість відновлення його працездатності перевищує ставку "Вартості у випадку втрати однієї одиниці Обладнання»), як в свердловині, так і поза нею, що було викликано діями або бездіяльністю Замовника (включаючи винні дії або з необережності), третіх осіб (підрядників, субпідрядників, виконавців, субвиконавців тощо), яких Замовник залучає до виконання робіт/надання Послуг або у випадку виникнення ускладнень в бурінні (поглинання бурових і тампонажних розчинів, флюїдопрояви, порушення цілісності стінок свердловини і прихвати колон труб тощо), Замовник відшкодовує Виконавцю вартість втраченого або знищеного Обладнання відповідно до ставки "Вартість у випадку втрати однієї одиниці Обладнання", що узгоджений Сторонами у відповідній Додатковій угоді до цього Договору.

Пункти 7.1. та 7.2. даного Договору вказують на те, що в кінці кожного календарного місяця до 5 (п`ятого) числа місяця наступного за звітним або протягом 5 (п`яти) днів з дати закінчення надання Послуг, Виконавець надає Замовнику два підписаних ним примірники Акту передачі - приймання наданих Послуг в звітному місяці. Протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання Актів передачі-приймання наданих послуг від Виконавця Замовник зобов`язаний підписати два примірників Актів передачі-приймання наданих послуг, проставити печатки та повернути один примірник підписаного Акту передачі-приймання наданих послуг Виконавцю або, у разі наявності зауважень - надати Виконавцю обґрунтовані відповідно до законодавства України та умов Договору, письмові заперечення проти підписання Актів передачі-приймання наданих послуг.

Відповідно до п. 7.6. Договору в разі несплати вартості наданих Виконавцем Послуг у строк, передбачений п. 7.4. Договору та збільшення офіційного валютного курсу української гривні до долара США, встановленого Національним банком України на дату фактичної сплати грошових коштів Виконавцю більше, ніж на 2% (два відсотки) по відношенню до офіційного валютного курсу української гривні до долара США, встановленого Національним банком України на дату складання Акту приймання-передачі наданих послуг, сума, зазначена в Акті приймання-передачі наданих Послуг, підлягає перерахунку, про що Замовнику надається відповідний розрахунок. На перераховані кошти відповідно даного пункту, Виконавець зобов`язується надати Замовнику Акт про збільшення вартості наданих послуг та провести коригування податкових накладних з урахуванням повної суми оплати. В такому випадку Замовник зобов`язаний здійснити оплату Послуг Виконавця з врахуванням здійсненого перерахунку у зв`язку із збільшенням валютного курсу упродовж 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати отримання від Виконавця Акту про збільшення вартості наданих послуг.

На виконання Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 сторонами були укладені Додаткові угоди (а.с. 38-42 т. 1), відповідно до яких Замовник доручає, а Виконавець погоджується надати Замовнику виробничо-технологічні послуги, які включають забезпечення Замовника Персоналом та Обладнанням Виконавця при бурінні свердловини за ставками, що зазначені в Таблиці № 1 відповідно до умов Договору та цієї угоди.

Вартість Послуг Виконавця за звітний період складається із сукупності ставок, зазначених в Таблиці №1, які застосовувалися при розрахунку вартості Послуг, наданих Замовнику. При розрахунку вартості Послуг, наданих протягом неповної доби, обчислення проводиться пропорційно часу перебування Обладнання нижче столу ротора протягом доби:

1) Додаткова угода № 1 від 20.12.2021 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021;

2) Додаткова угода № 2 від 20.12.2021 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021;

3) Додаткова угода № 3 від 20.12.2021 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021.

Позивач вказує, що послуги надані Підрядником за Договором у повному обсязі, Замовник не мав претензій щодо надання послуг. На підтвердження надання послуг Сторонами було підписано:

1) Акт здачі-приймання виконаних Робіт №4 RSS від 16.02.2022 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 (роботи під час буріння свердловини №77 Семиренківського ГКР за допомогою роторно-керованих систем із забезпеченням їх режимних параметрів відпрацювання та інженерно-технологічного супроводу їх роботи). Загальна вартість наданих послуг становить 7 300 876,40 грн з ПДВ.. Сума ПДВ складає 1 216 812,73 грн (а.с. 45 т. 1).

2) Акт передачі-приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 (послуги під час розширення стовбуру свердловини №77 Семиренківського ГКР за допомогою гідравлічного розширювача). Загальна вартість наданих послуг складає 2 753 251,75 грн з ПДВ. Сума ПДВ складає 458 875,29 грн (а.с. 43 т. 1);

3) Акт передачі -приймання наданих послуг №2 АRR від 24.02.2022 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 (послуги під час розширення стовбуру свердловини №77 Семиренківського ГКР за допомогою гідравлічного розширювача). Загальна вартість наданих послуг складає 788 127,01 грн з ПДВ.. Сума ПДВ складає 131 354,50 грн (а.с. 44 т. 1).

Усього за Договором про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 позивач надав неоплачених послуг на загальну суму 10 842 255,16 грн.

Позивач повідомляв Замовника про заборгованість за виконані Роботи/Послуги шляхом направлення Актів звірок, проте зобов`язання щодо оплати виконаних Робіт Замовником у повному обсязі не виконані.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 10 842 255,16 грн заборгованості по Договору надання послуг про надання послуг № ENDV/SOIL-05/2021/09 від 20.12.2021.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 12.09.2023 у справі № 917/1204/23 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" на користь ТОВ "Ендейвер" 10 842 255,16 грн заборгованості та 81 316,92 грн витрат по сплаті судового збору.

22.11.2023 заборгованість по Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 у сумі 10 842 255,16 грн, що підтверджується рішенням господарського суду Полтавської області від 12.09.2023 у справі № 917/1204/23 та 81 316,92 грн витрат по сплаті судового збору ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" погашена у повному обсязі , шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, що підтверджується заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/390 від 21.11.2023 (а.с. 54 т. 1).

Водночас, на підставі п. 7.6. Договору 22.11.2023 сторонами підписано:

1) Акт № 1 переоцінки вартості наданих послуг до Акту підтвердження наданих Послуг № 1 АRR від 23.02.2022, яким скориговано загальну вартість наданих послуг до 3 423 582,60 грн, а сума зміни вартості - 670 330,85грн (а.с. 46 т. 1);

2) Акт №2 переоцінки вартості наданих послуг до Акту підтвердження наданих Послуг №2 АRR від 24.02.2022, яким скориговано загальну вартість наданих послуг до 971 060,39грн, а сума зміни вартості - 182 933,38 грн (а.с. 47 т. 1);

3) Акт №3 переоцінки вартості наданих послуг до Акту підтвердження наданих Послуг №4 RSS від 16.02.2022, яким скориговано загальну вартість наданих послуг до 9 317 985,73 гривень, а сума зміни вартості - 2 017 109,33 грн (а.с. 48 т. 1).

Також у відповідності до п. 6.1. Договору сторони шляхом обміну письмовими повідомленнями погодили відшкодування вартості Розширювача гідравлічного 6х7НYAR с.н. НУАК.0600-4906220, про що був складений і підписаний сторонами Акт надання послуг №346 від 24.11.2023 на загальну суму 3 068 418,36грн з ПДВ (а.с. 49 т. 1).

Позивач зазначає, що заборгованість відповідачем за вищевказаними Актами переоцінки вартості наданих послуг та Актом надання послуг №346 від 24.11.2023 не погашена і становить 5 938 791,92грн.

Крім того, між позивачем та відповідачем укладено договори оренди обладнання за №57-СО від 29.06.2023; №62-СО від 01.07.2023; №71-СО від 01.07.2023; № 72-СО від 01.07.2023; №73-СО від 01.07.2023; №85-СО від 03.07.2023; №86- СО від 27.07.2023 та №87-СО від 27.07.2023. Обладнання за цими договорами, яке належить ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ", здавалось в суборенду іншим контрагентам (56-65, 94-201 т. 1, а.с. 8-14 т. 2).

Позивач зазначає, що після закриття актів за відповідний період ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" направляло заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог чим зменшувало суму заборгованості перед ТОВ "Ендейвер" (а.с. 54, 55 т. 1).

Водночас 01.11.2023 зазначене майно було вилучене співробітниками Бюро економічної безпеки у Полтавській області відповідно да мотивувальної частини ухвали Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 (справа №552/4830/23, провадження №1-кс/552/2300/23) в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000098 від 15.03.2022.

Відповідач листом від 21.12.2023 за вих. № 01/425 повідомив позивача, що ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 у справі №552/4830/23 (провадження №1-кс/552/2300/23) накладено арешт на майно ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ", яке перебуваю в оренді ТОВ "Ендейвер". Вказане майно ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів". Разом з цим ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" повідомив про припинення договорів оренди з 13.12.2023 (а.с. 66-72 т. 1).

Позивач зазначає, що незважаючи на вилучення майна 01.11.2023 та обґрунтовані зауваження до актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за Договорами найму (оренди), які позивач направляв відповідачу листами за №12/18-800 від 18.12.2023 та №12/26-821 від 26.12.2023, відповідач повідомив про зарахування однорідних зустрічних вимог за Договором № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 відповідно до заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 (а.с. 55 т. 1).

За змістом зазначеної заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог, станом на 29.12.2023 ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" має заборгованість перед ТОВ "Ендейвер" за наступними договорами:

- договір № 300-BN від 07.09.2017 на суму 2 927 992,73 грн.;

- договір № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 на суму 5 938 791,92 грн.;

- договір № ENDV/SOIL-12/2021/09 від 21.12.2021 на суму 2 649 480,89 грн.;

- договір № ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 на суму 1 580 568,93 грн.

У свою чергу ТОВ "Ендейвер" має заборгованість перед ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" за наступними договорами:

- договір № 57-СО від 29.06.2023 на суму 279 156,00грн

- договір № 62-СО від 01.07.2023 на суму 1 343 436,96грн;

- договір № 71- СО від 01.07.2023 на суму 2 347 653,11грн;

- договір № 85-СО від 03.07.2023 на суму 2 910 420,00грн;

- договір №86-СО від 27.07.2023 на суму 2 077 277,50грн.

У заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" , з посиланням на приписи ст. 601 Цивільного кодексу України, повідомило ТОВ "Ендейвер" про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 8 957 943,57грн з 29.12.2023, а саме :

після зарахування однорідних зустрічних вимог сума, яка підлягає сплаті ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" на користь ТОВ "Ендейвер" по договору № 300-BN від 07.09.2017 становить - 0,00грн, по договору № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 - 0,00грн, по договору № ENDV/SOIL-12/2021/09 від 21.12.2021 - 2 649 480,89грн, по договору № ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 - 1 489 410,01грн.

після зарахування однорідних зустрічних вимог сума, яка підлягає сплаті ТОВ "Ендейвер" на користь ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" по договору № 57-СО від 29.06.2023 становить - 0,00грн, по договору № 62-СО від 01.07.2023 - 0,00грн, по договору № 71- СО від 01.07.2023- 0,00грн, по договору № 85-СО від 03.07.2023 - 0,00грн, по договору №86-СО від 27.07.2023 - 0,00грн.

На переконання позивача, відповідач в односторонньому порядку, всупереч правилам ділового обороту, без підписаних первинних документів, а також свідомо ігноруючи мотивувальну частину ухвали суду в кримінальному провадженні, вилучення та надання обладнання, що було предметом оренди, статусу речового доказу відмовився виконувати свої зобов`язання за Договором № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 у розмірі 5 938 791,92 грн , здійснивши погашення заборгованості за вказаним договором шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог.

Не погодившись із проведеним зарахуванням ТОВ "Ендейвер" звернулось до Господарського суду Полтавської області із позовною заявою до ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" про стягнення 938 791,92 грн заборгованості по Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 у справі № 917/61/24 у задоволенні зазначеного позову відмовлено у повному обсязі. Відмовляючи у позові суд констатував відповідність зарахування зустрічних вимог між позивачем та відповідачем за заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 умовам, які визначені ст.601 ЦК України з огляду на те, що позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості кожної зі сторін за договорами на дату вчинення одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог була іншою, ніж та, яка зазначена у спірній заві про зарахування, не надав доказів погашення заборгованості, а відтак суд дійшов висновку, що зарахування зустрічних вимог було здійснено у рамках та з дотриманням чинного законодавства України. Суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є припиненими у зв`язку із зустрічним зарахуванням, тому вимоги позивача про стягнення боргу залишено судом без задоволення.

Водночас, на розгляді Господарського суду Полтавської області та Східного апеляційного господарського суду перебували справи №917/62/24 та №917/78/24, в межах яких судами було встановлено, що умова безспірності вимог зустрічного зарахування за заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 не виконана. А посилання "СЕРВІС ОЙЛ" на судову практику Верховного Суду, а саме: постанови від 08.07.2021 у справі №911/618/20, від 22.01.2021 у справі №910/11116/19, від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14, від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 є безпідставними, оскільки з боку відповідача не доведено саме умови настання строку виконання за вищезазначеними договорами оренди в листопаді та грудні 2023 року.

Крім того, позивач зазначив , що у провадженні Господарського суду Полтавської області перебували справи №917/428/24 та №917/612/24, у яких ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" є позивачем та пред`являє вимогу щодо стягнення з ТОВ "Ендейвер" заборгованості за період від 01.11.2023 по 13.12.2023 за договорами оренди обладнання, які покладено в основу оспорюваного одностороннього правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 09/436 від 29.12.2023. У задоволені позовних вимог було відмовлено, рішення у справі №917/428/24 від 20.06.2024 вступило в законну силу.

Позивач звертаємо увагу на те, що факт вилучення усього майна за спірними договорами, а також його подальший арешт встановлено судами різних юрисдикцій та інстанцій: 1) ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.11.2023 (справа №552/4830/23, провадження №1-кс/552/2300/23); 2) ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 року (справа №552/4830/23, провадження №1-кс/552/2300/23); 3) ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.03.2024 (справа №552/4830/23, провадження №1-кс/552/2300/23); 4) рішенням Господарського суду Полтавської області у справі №917/78/24 від 15.04.2024; 5) постановою Східного апеляційного господарського суду у справі №917/78/24 від 03.06.2024 ; 6) рішенням Господарського суду Полтавської області у справі №917/62/24 від 07.05.2024; 7) постановою Східного апеляційного господарського суду у справі №917/62/24 від 24.07.2024; 8) рішенням Господарського суду Полтавської області у справі №917/428/24 від 20.06.2024; 9) рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/612/24 від 20.06.2024; 10) постановою Східного апеляційного господарського суду у справі №917/612/24 від 23.09.2024; 11) постановою Верховного суду у справі №917/612/24 від 03.12.2024; 12) ухвалою Господарського суду Полтавської області у справі № 917/119/24(917/1249/24) від 04.02.2025.

Зокрема, у межах справи №917/119/24(917/1249/24) суд встановив, що у межах справ № 917/62/24, № 917/78/24 та № 917/612/24 Господарським судом Полтавської області та Східним апеляційним господарським судом, а також Верховним Судом встановлена передчасність вимог зі сторони ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" при здійсненні одностороннього правочину - заяві про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023.

Позивач зазначає, що судами проаналізовано та встановлено, що ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" у заяві №09/436 від 29.12.2023 безпідставно включило до зарахування орендні платежі за період з 01.11.2023 по 13.12.2023 за чотирма договорами, зокрема й за договором №ENDV/S0IL-11/2021/19, хоча фактично ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" не могло користуватись обладнанням з незалежних від нього причин, пов`язаних із кримінальним провадженням щодо посадових осіб ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ". Посилання відповідача на інші договори чи періоди для зарахування є неправдивими та вже спростовані у 12 різних судових рішеннях, що набули законної сили.

Окрім того, у провадженні господарського суду Полтавської області перебували справи №917/421/24 та №917/422/24, у яких ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" є позивачем та пред`являє вимогу щодо стягнення заборгованості за період від 01.11.2023 по 13.12.2023 за договорами оренди обладнання, які лягли в основу оспорюваного одностороннього правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (заяви № 09/436 від 29.12.2023 р.). Ухвалами ці справи передані до розгляду у провадженні №917/119/24.

Таким чином, як вказує позивач, навіть самим ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" фактично визнаються спірними обставини, які покладено в основу заяви № 09/436 від 29.12.2023.

На переконання позивача, заборгованість ТОВ "Ендейвер" з орендних платежів за період з 01.11.2023 по 13.12.2023 за чотирма договорами, зокрема й за договором №ENDV/S0IL-11/2021/19, на момент надсилання ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" заяви про зарахування однорідних зустрічних однорідних вимог № 09/436 від 29.12.2023 не є безспірною, а односторонній правочин, вчинений у формі заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023, було здійснено ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" передчасно та без достатньої правової підстави. Односторонній правочин, вчинений у формі заяви № 09/436 від 29.12.2023 про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, є таким, що суперечить як положенням договору, так і приписам спеціального законодавства, що є підставою для визнання такого правочину недійсним згідно ст. 215 ЦК України.

На підставі зазначеного, позивач просить визнати недійсним односторонній правочин - заяву про зарахування зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023.

Крім цього, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за Договором № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 в сумі 7 154 160,98грн, що складається з :

1) 3 068 418,36 грн основної заборгованості за Актом надання послуг №346 від 24.11203;

2) 446 842,47 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023;

3) 153 105,47 грн втрат від інфляції за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023;

4) 615 421,12 грн 3% річних за користування чужими коштами за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023, Актом здачі-приймання виконаних Робіт №4 RSS від 16.02.2022, Актом передачі-приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022, Актом передачі -приймання наданих послуг №2 АRR від 24.02.2022;

5) 2 870 373,56 грн - за актами переоцінки вартості наданих послуг до Акту підтвердження наданих Послуг №1 ARR від 23.02.2022, до Акту підтвердження наданих Послуг №2 ARR від 24.02.2022, до Акту підтвердження наданих Послуг №4RSS від 16.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач зазначає таке.

Відповідно до п. 7.4. Договору № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 оплата вартості наданих Виконавцем Послуг, здійснюється Замовником в безготівковому порядку шляхом здійснення передоплати у розмірі 30% (тридцять відсотків) від очікуваної вартості відповідного інтервалу, та сплати залишку протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів після завершення відповідного інтервалу, на підставі рахунків - фактур, наданих Виконавцем, що обраховуються з наступного дня, що йде за днем складання Актів передачі-приймання наданих послуг. Замовник вносить передоплату не пізніше ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати початку надання Послуг, вказаної у Замовленні, направленому на адресу Виконавця в порядку п. 4.1 Договору. У разі прострочення внесення Замовником передоплати, Виконавець має право перенести дату мобілізації відповідного Обладнання та початку надання Послуг на аналогічний термін, без попередження Замовника.

Пунктом Договору 7.7 встановлено, що зобов`язання Замовника щодо своєчасної оплати Послуг Виконавця за цим Договором забезпечуються оперативно-господарською санкцією та пенею, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від розміру несвоєчасно оплачених сум за кожен день такого прострочення. Під оперативно- господарською санкцією Сторони розуміють право Виконавця в односторонньому порядку припинити надання вже розпочатих Послуг, зокрема, здійснити демобілізацію Персоналу та Обладнання з місця надання послуг, або утриматися від мобілізації Персоналу та Обладнання для надання Послуг у зв`язку з порушення Замовником строків оплати за надані Виконавцем Послуги.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних нарахувань виконується за методикою, яка викладена у листі Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р.

1.Акт здачі-приймання виконаних Робіт №4 RSS від 16.02.2022 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 (роботи під час буріння свердловини №77 Семиренківського ГКР за допомогою роторно-керованих систем із забезпеченням їх режимних параметрів відпрацювання та інженерно-технологічного супроводу їх роботи). Загальна вартість наданих послуг становить 7 300 876,40 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 7.4. Договору заборгованість мала бути сплачена до 02.03.2022, проте фактично зобов`язання було припинене 22.11.2023 зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

На підставі п. 7.7. Договору № ENDV/SOIL-11/2021/19, ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних по Акту здачі-приймання виконаних Робіт №4 RSS від 16.02.2022 за період з 03.03.2022 по 22.11.2023:

Процентна ставка: 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України.

Сума нарахованих процентів: 378 045,38 грн.

2. Акт здачі-приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 (послуги під час розширення стовбуру свердловини №77 Семиренківського ГКР за допомогою гідравлічного розширювача). Загальна вартість наданих послуг складає 2 753 251,75 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 7.4. Договору заборгованість мала бути сплачена до 09.03.2022, проте фактично зобов`язання було припинене 22.11.2023 зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

На підставі п. 7.7. Договору № ENDV/SOIL-11/2021/19, ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних по Акту здачі-приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022 за період з 10.03.2022 по 22.11.2023.

Процентна ставка: 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України.

Сума нарахованих процентів: 140 981,58 грн.

3. Акт здачі-приймання наданих послуг №2 ARR від 24.02.2022 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 (послуги під час розширення стовбуру свердловини №77 Семиренківського ГКР за допомогою гідравлічного розширювача). Загальна вартість наданих послуг складає 788 127,01 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 7.4. Договору заборгованість мала бути сплачена до 10.03.2022, проте фактично зобов`язання було припинене 22.11.2023 зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

На підставі п. 7.7. Договору № ENDV/SOIL-11/2021/19, ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних по Акту здачі-приймання наданих послуг №2 ARR від 24.02.2022 за період з 11.03.2022 по 22.11.2023.

Процентна ставка: 3% річних згідно зі ст. 625 ЦК України.

Сума нарахованих процентів: 40 291,65 грн.

4. Сторони шляхом обміну письмовими повідомленнями погодили відшкодування вартості Розширювача гідравлічного 6x7HYAR с.н. HYAR0600-4906220, про що був складений і підписаний сторонами Акт надання послуг №346 від 24 листопада 2023 року на загальну суму 3 068418,36грн з ПДВ.

Відповідно до п. 7.4. Договору заборгованість мала бути сплачена до 08.12.2023, проте до цього часу зобов`язання в сумі 3 068418,36грн основного боргу не виконано. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

На підставі п. 7.7. Договору № ENDV/SOIL-11/2021/19, ч. 2 ст. 625 ЦК України ТОВ "Ендейвер" позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пені, інфляційних нарахувань та 3% річних по Акту надання послуг №346 від 24.11.2023 за період з 09.12.2023 року по 18.07.2024.

Ставка пені: Подвійна ставка НБУ.

Строк в межах якого нараховується пеня: 6 місяців.

Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань: 446 842,47 грн.

Інфляційні нарахування на суму боргу, згідно зі ст. 625 ЦК України.

Сума збитків від інфляції: 153 105,47 грн.

Процентна ставка: 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України.

Сума нарахованих процентів: 56 102,51 грн

Таким чином, за розрахунком позивача, загальна сума заборгованості ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" перед ТОВ "Ендейвер" становить 7 154 160,98 грн, яку ТОВ "Ендейвер" і просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідач у відзиві (вх. № 10787 від 09.08.2024) проти позову заперечив, зазначаючи, що заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог від 29.12.2023 р. № 09/436, відповідно до ст. 601 ЦК України, між позивачем та відповідачем зараховано однорідні зустрічні вимоги по наступним договорах:

- договір № 300-BN від 07.09.2017 р. на суму 2 927 992,73 грн.;

- договір № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 на суму 5 938 791,92 грн.;

- договір № ENDV/SOIL-12/2021/09 від 21.12.2021 на суму 2 649 480,89 грн.;

- договір № ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 на суму 1 580 568,93 грн.

- договір № 57-СО від 29.06.2023 на суму 279 156,00грн

- договір № 62-СО від 01.07.2023 на суму 1 343 436,96грн;

- договір № 71- СО від 01.07.2023 на суму 2 347 653,11грн;

- договір № 85-СО від 03.07.2023 на суму 2 910 420,00грн;

- договір №86-СО від 27.07.2023 на суму 2 077 277,50грн.

Відповідач, з посиланням на приписи ст. ст. 215, 216,217 ЦК України та правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 22.01.2021 по справі № 910/1116/19, стверджує, що позиція позивача щодо визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 не є аргументованою та переконливою і не підтверджена належними доказами.

Відповідач зазначає, що поведінка позивача є суперечливою, не добросовісною та направлена на зловживання правом, так останній зазначає, що не зміг користуватися майно з 01.11.2023 р., при цьому 21.11.2023 р. погоджується із зарахуванням однорідних зустрічних вимог за заявою № 09/390 та не погоджується із заявою від 29.12.2023 р. № 09/436.

ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" продовжувало виконувати умови договорів та вважав їх дійсними, а позивач приймав таке виконання. Про неможливість користуватися майном чи вилучення його позивач відповідача не повідомляв.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості 7 154 160,98 грн по Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 відповідач зазначає, що суд має закрити провадження у справі в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 5 938 791,92 грн., так як наявне рішення суду від 09.04.2024 у справі № 917/61/24, що набрало законної сили, між тими самими сторонам, з того ж самого предмету та підстав.

Зазначає, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 р. у справі № 917/61/24 в задоволенні позову відмовлено повністю. Вказане рішення суду від 09.04.2024 в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 08.05.2024.

Щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, відповідач зазначає, що вони мають бути перераховані після прийняття судом рішенням про закриття провадження у справі в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 5 938 791,92 грн. На сьогодні ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" не має можливості зробити такий перерахунок повністю та підтвердити чи спростувати заявлені до стягнення суми.

Також відповідачем заявлено до суду клопотання (вх. № 11547 від 02.09.2024) про закриття провадження у справі в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 5 938 791,92грн, так як наявне рішення суду від 09.04.2024 у справі № 917/61/24 між тими самими сторонам, з того ж самого предмету та підстав, що набрало законної сили 08.05.2024.

Позивач у додаткових пояснення у справі (вх. № 11615 від 03.09.2024) спростовує аргументи відповідача та зазначає, що предмет позову у справах 917/119/24(917/1216/24) та 917/61/24 збігається лише частково, а підстави позову не співпадають взагалі.

При розгляді справи №917/61/24 ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" не надав договори оренди обладнання за №57-СО від 29.06.2023; №62-СО від 01.07.2023; №71- СО від 01.07.2023; №72-СО від 01.07.2023; №73-СО від 01.07.2023; №85-СО від 03.07.2023; №86-СО від 27.07.2023 та №87-СО від 27.07.2023 та акти виконаних робіт за цими договорами, які не були підписані. Тому правовідносини за цими договорами не були досліджені судом.

Окрім того на момент розгляду справи №917/61/24 були відсутні висновки Східного апеляційного господарського суду у справах №917/62/24 та №917/78/24, якими встановлено, що умова безспірності вимог зустрічного зарахування за заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 не виконана.

Окрім того, у провадженні господарського суду Полтавської області перебували справи №917/421/24 та №917/422/24, у яких ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" є позивачем та пред`являє вимогу щодо стягнення заборгованості за період від 01.11.2023 по 13.12.2023 за договорами оренди обладнання, які лягли в основу оспорюваного одностороннього правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (заяви № 09/436 від 29.12.2023 р.). Таким чином навіть самим ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" фактично визнаються спірними обставини, що лягли в основу заяви № 09/436 від 29.12.2023.

Також позивач зауважує, що позивач звертається із двома різними вимогами - про визнання недійсним правочину та стягнення. Позов про визнання недійсним правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (заяви № 09/436 від 29.12.2023) не подавався позивачем та не розглядався господарським судом. А закриття провадження у справі, на думку позивача, буде порушенням його права на справедливий та публічний розгляд його справи.

Позивач у додаткових пояснення у справі за вх. № 210 від 08.01.2025, вх. № 5819 від 01.05.2025 зазначає, що у справі №917/61/24 предметом позову було стягнення основної суми заборгованості в розмірі 5 938 791,92 грн. Інших вимог не заявлялось.

У справі №917/119/24(917/1216/24) позивач змінив як підставу так і предмет позову. Більше того, вимога щодо стягнення заборгованості є похідною від первісної вимоги - визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування однорідних вимог ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" за №09/436 від 29.12.2023. Похідна вимога щодо стягнення заборгованості (основного боргу та штрафних санкцій) прямо залежить від задоволення основної.

Також в межах даної справи позивач обґрунтовує власну позицію новими підставами, а саме: 1) передчасність зустрічних вимог ТОВ "СЕВІС ОЙЛ", 2)недоведеність існування зустрічних грошових зобов`язань ТОВ "Ендейвер" перед ТОВ "СЕВІС ОЙЛ", 3) правовою позицією Господарського суду Полтавської області та Східного апеляційного господарського суду щодо аналізу в сукупності вказаних ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" у заяві №09/436 від 29.12.2023 сум своїх зустрічних вимог до ТОВ "Ендейвер" за 5 договорами оренди, які не були предметом розгляду справи №917/61/24; 4)наявністю суперечливої/непослідовної поведінки ТОВ "СЕВІС ОЙЛ", яке, наполягаючи на зарахуванні своїх вимог до ТОВ "Ендейвер", одночасно намагався у позовному провадженні стягнути ці "припиненні" у порядку ст. 601 Цивільного кодексу України кошти орендної плати (справи №917/421/24, №917/422/24), що не відповідає принципу добросовісності.

Відповідно до встановлених у межах господарських справ №917/62/24, №917/78/24, №917/612/24 №917/119/24(917/1249/24) обставин, досліджених Господарським судом Полтавської області, Східним апеляційним господарським судом та Верховним Судом, заява про зарахування однорідних зустрічних вимог №09/436 від 29.12.2023 стосується передчасних вимог, що виникли на думку відповідача за період з 01.11.2023 по 13.12.2023.

Позивач зазначає, що ТОВ "Ендейвер" з 01.11.2023 не міг правомірно фізично користуватись об`єктом оренди з обставин, за які не тільки не може відповідати ТОВ "Ендейвер", але й стосуються кримінального провадження саме щодо службових осіб ТОВ "СЕВІС ОЙЛ".

Звертає увагу суду, що факт вилучення усього майна за спірними договорами, а також його подальший арешт встановлено судами різних юрисдикцій та інстанцій.

Зокрема, у межах справи №917/119/24(917/1249/24) суд встановив, у межах справ № 917/62/24, № 917/78/24 та № 917/612/24 Господарським судом Полтавської області та Східним апеляційним господарським судом, а також Верховним Судом встановлена передчасність вимог зі сторони ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" при здійсненні одностороннього правочину - заяві про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023. Судами проаналізовано та встановлено, що ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" у заяві №09/436 від 29.12.2023 безпідставно включило до зарахування орендні платежі за період з 01.11.2023 по 13.12.2023 за чотирма договорами, зокрема й за договором №ENDV/S0IL-11/2021/19, хоча фактично ТОВ "Ендейвер" не могло користуватись обладнанням з незалежних від нього причин, пов`язаних із кримінальним провадженням щодо посадових осіб ТОВ "СЕВІС ОЙЛ". Посилання відповідача на інші договори чи періоди для зарахування є неправдивими та вже спростовані у 12 різних судових рішеннях, що набули законної сили.

При прийнятті рішення судом прийнято до уваги наступне.

З матеріалів справи встановлено, що між сторонами у справі існували договірні відносини, що виникли на підставі укладеного Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021.

Предметом спору в даній справі є визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування однорідних вимог ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" за №09/436 від 29.12.2023 та стягнення 7 154 160,98грн заборгованості за Договором про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 , у тому числі:

1) 3 068 418,36 грн основної заборгованості за Актом надання послуг №346 від 24.11203;

2) 446 842,47 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023;

3) 153 105,47 грн втрат від інфляції за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023;

4) 615 421,12 грн 3% річних за користування чужими коштами за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023, Актом здачі-приймання виконаних Робіт №4 RSS від 16.02.2022, Актом передачі-приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022, Актом передачі -приймання наданих послуг №2 АRR від 24.02.2022;

5) 2 870 373,56 грн - за актами переоцінки вартості наданих послуг до Акту підтвердження наданих Послуг №1 ARR від 23.02.2022, до Акту підтвердження наданих Послуг №2 ARR від 24.02.2022, до Акту підтвердження наданих Послуг №4RSS від 16.02.2022.

Позовні вимоги позивач заперечує у повному обсязі посилаючись на те, що позиція позивача щодо визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 не є аргументованою та переконливою і не підтверджена належними доказами; 29.12.2023 заборгованість в сумі основного боргу по Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 була погашена повністю у сумі 5 938 791,92 грн, шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, що підтверджується заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023.

Також відповідачем заявлено до суду клопотання про закриття провадження у справі у справі в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 5 938 791,92грн, так як наявне рішення суду від 09.04.2024 у справі № 917/61/24, між тими самими сторонам, з того ж самого предмету та підстав, що набрало законної сили 08.05.2024.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

За приписами ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Судом встановлено, що заява про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 за своєю правовою природою є одностороннім правочином, який направлений на припинення взаємних грошових зобов`язань у справі.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (ст. 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

За приписами ст.602 Цивільного кодексу України встановлено, що не допускається зарахування зустрічних вимог в випадках, встановлених договором або законом.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 зазначив:

"47. Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

48. За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

49. Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

50. Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

51. Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення."

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством, за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони, чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договори оренди обладнання за №57-СО від 29.06.2023; №62-СО від 01.07.2023; №71-СО від 01.07.2023;№ 72-СО від 01.07.2023; №73-СО від 01.07.2023; №85-СО від 03.07.2023; №86-СО від 27.07.2023 та №87-СО від 27.07.2023. Обладнання за цими договорами, яке належить ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ", здавалось в суборенду іншим контрагентам (56-65, 94-201 т. 1, а.с. 8-14 т. 2).

В п. 4 договорів оренди обладнання за №57-СО від 29.06.2023; №62-СО від 01.07.2023; №71-СО від 01.07.2023; №85-СО від 03.07.2023; №86-СО від 27.07.2023, які покладено в основу оспорюваного правочину, встановлено строк та порядок сплати орендарем орендної плати.

Згідно ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Позивач у позові вказав, що після закриття актів за відповідний період ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" направляло заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог чим зменшувало суму заборгованості перед ТОВ "Ендейвер".

Незважаючи на вилучення майна 01.11.2023 та наявність зауважень у позивача до актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за Договорами найму (оренди), які позивач направляв відповідачу листами за №12/18-800 від 18.12.2023 та №12/26-821 від 26.12.2023, відповідач повідомив про зарахування однорідних зустрічних вимог за Договором № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 відповідно до заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 (а.с. 55 т. 1).

Як вбачається зі змісту зазначеної заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, станом на 29.12.2023 ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" має заборгованість перед ТОВ "Ендейвер" за наступними договорами:

- договір № 300-BN від 07.09.2017 на суму 2 927 992,73 грн.;

- договір № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 на суму 5 938 791,92 грн.;

- договір № ENDV/SOIL-12/2021/09 від 21.12.2021 на суму 2 649 480,89 грн.;

- договір № ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 на суму 1 580 568,93 грн.

У свою чергу ТОВ "Ендейвер" має заборгованість перед ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" за наступними договорами:

- договір № 57-СО від 29.06.2023 на суму 279 156,00грн

- договір № 62-СО від 01.07.2023 на суму 1 343 436,96грн;

- договір № 71- СО від 01.07.2023 на суму 2 347 653,11грн;

- договір № 85-СО від 03.07.2023 на суму 2 910 420,00грн;

- договір №86-СО від 27.07.2023 на суму 2 077 277,50грн.

У заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" , з посиланням на приписи ст. 601 Цивільного кодексу України, повідомило ТОВ "Ендейвер" про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 8 957 943,57грн з 29.12.2023, а саме :

після зарахування однорідних зустрічних вимог сума, яка підлягає сплаті ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" на користь ТОВ "Ендейвер" по договору № 300-BN від 07.09.2017 становить - 0,00грн, по договору № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 - 0,00грн, по договору № ENDV/SOIL-12/2021/09 від 21.12.2021 - 2 649 480,89грн, по договору № ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 - 1 489 410,01грн.

після зарахування однорідних зустрічних вимог сума, яка підлягає сплаті ТОВ "Ендейвер" на користь ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" по договору № 57-СО від 29.06.2023 становить - 0,00грн, по договору № 62-СО від 01.07.2023 - 0,00грн, по договору № 71- СО від 01.07.2023- 0,00грн, по договору № 85-СО від 03.07.2023 - 0,00грн, по договору №86-СО від 27.07.2023 - 0,00грн.

Не погоджуючись з проведеним зарахуванням ТОВ "Ендейвер" звернулося до суду з позовною заявою про визнання недійсним правочину - заяви про зарахування однорідних вимог ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" за №09/436 від 29.12.2023, в які посилається на:

1) передчасність зустрічних вимог ТОВ "СЕВІС ОЙЛ",

2) недоведеність існування зустрічних грошових зобов`язань ТОВ "Ендейвер" перед ТОВ "СЕВІС ОЙЛ",

3) правову позицію Господарського суду Полтавської області та Східного апеляційного господарського суду щодо аналізу в сукупності вказаних ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" у заяві №09/436 від 29.12.2023 сум своїх зустрічних вимог до ТОВ "Ендейвер" за 5 договорами оренди, які не були предметом розгляду справи №917/61/24.

4) наявність суперечливої/непослідовної поведінки ТОВ "СЕВІС ОЙЛ", яке, наполягаючи на зарахуванні своїх вимог до ТОВ "Ендейвер", одночасно намагався у позовному провадженні стягнути ці "припиненні" у порядку ст. 601 Цивільного кодексу України кошти орендної плати (справи №917/421/24, №917/422/24), що не відповідає принципу добросовісності.

В ході перевірки обґрунтованості позовних вимог в цій частині, судом з"ясовано, що в ході розгляду справ № 917/62/24, № 917/78/24 та № 917/612/24 Господарським судом Полтавської області та Східним апеляційним господарським судом, а також Верховним Судом встановлена передчасність вимог зі сторони ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" при здійсненні одностороннього правочину - заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023.

Суд встановив, що в провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа № 917/78/24 за позовом ТОВ "Ендейвер" до відповідача ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" про стягнення заборгованості за загальним договором №300 ВN від 07.09.2017 у розмірі 2 285 509,37 грн.

За результатами розгляду даної справи Господарським судом Полтавської області постановлено рішення від 13.04.2020, яким позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТОВ ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" на користь ТОВ "Ендейвер" 499 581,42 грн пені, 164 388,36 грн 3% річних, 921 379,76 грн компенсації валютної різниці та 23 780,24 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2024 рішення Господарського суду Полтавської області від 15.04.2024 у справі № 917/78/24 залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду Східний апеляційний господарський суд у постанові від 03.06.2024 7/78/24, зазначив , зокрема, таке:

"З приводу аргументів апелянта про погашення заборгованості 29.12.2023 шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, що підтверджується заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог №09/436 від 29.12.2023, колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договори оренди обладнання за №57-СО від 29.06.2023; №62-СО від 01.07.2023; №71-СО від 01.07.2023;№ 72-СО від 01.07.2023; №73-СО від 01.07.2023; №85-СО від 03.07.2023; №86-СО від 27.07.2023 та №87-СО від 27.07.2023. Обладнання за цими договорами, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл", здавалось в суборенду іншим контрагентам (т. 1 а. с. 89 132, 138 - 144).

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 договорів оренди обладнання за №57-СО від 29.06.2023; №62-СО від 01.07.2023; №71-СО від 01.07.2023; №85-СО від 03.07.2023; №86-СО від 27.07.2023, орендна плата виплачується орендарем щомісячно в безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 (десяти) календарних днів після підписання акту приймання-передачі наданих послуг за відповідний місяць та отримання оригіналу рахунку орендодавця на оплату, складеного на його підставі. У 5 (п`ятиденний строк) після завершення відповідного звітного розрахункового періоду, орендодавець надає орендарю рахунок за надані послуги протягом такого періоду та акт приймання-передачі наданих послуг, підписаний орендодавцем. Орендар протягом 7 робочих днів з дати надання орендодавцем акту приймання передачі наданих послуг підписує акт або надає вмотивовану відмову в його підписанні. У випадку, якщо протягом 7 днів з дати отримання орендарем акту приймання передачі наданих послуг орендар не підписав його та не надав вмотивованої відмови від підписання такий акт вважається прийняти орендарем та підписаним.

Згідно із частиною 3 статті 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Отже, умовами вищезазначених договорів сторонами було передбачено строк оплати за надані послуги оренди обладнання, при цьому, судом встановлено, що акти приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) за листопад та грудень 2023 року за договорами оренди обладнання за №57-СО від 29.06.2023; №62-СО від 01.07.2023; №71-СО від 01.07.2023; №85-СО від 03.07.2023; №86-СО від 27.07.2023 позивачем не були підписані, натомість Товариством з обмеженою відповідальністю "Ендейвер" було надано обґрунтовані зауваження до даних актів, що підтверджується листами вих. №12/18 800 від 18.12.2023 (т. 1 а. с. 136) та вих. № 12/26-821 від 26.12.2023.

З огляду на зміст пунктів 4.2, 4.3 договорів оренди обладнання за №57-СО від 29.06.2023; №62-СО від 01.07.2023; №71-СО від 01.07.2023; №85-СО від 03.07.2023; №86-СО від 27.07.2023, надання ТОВ "Ендейвер" обґрунтованих зауваження до даних актів, висновок про те, що строки оплати за надані послуги відповідно до вищезазначених договорів оренди в листопаді та грудні 2023 року настали, є передчасним.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що наявними у справі доказами не підтверджується, що строки оплати за надані послуги відповідно до вищезазначених договорів оренди в листопаді та грудні 2023 року є такими, що настали.

Аргументи апелянта, що умова безспірності вимог зустрічного зарахування стосується саме вимог, а не заяви про зарахування та посилання на судову практику Верховного Суду, а саме: постанови від 08.07.2021 у справі №911/618/20, від 22.01.2021 у справі №910/11116/19, від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14, від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 є безпідставними, оскільки з боку відповідача не доведено саме умови настання строку виконання за вищезазначеними договорами оренди в листопаді та грудні 2023 року.

Вказане також підтверджується тим, що відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Суд першої інстанції правомірно звернув увагу на зміст ухвали Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 (справа №552/4830/23, провадження №1-кс/552/2300/23) в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000098 від 15.03.2022 було накладено арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (т. 1 а. с. 180 185). Відповідно до мотивувальної частини вказаної ухвали 01.11.2023 зазначене майно (що перебувало в оренді за вищезазначеними договорами оренди обладнання) було вилучене співробітниками Бюро економічної безпеки у Полтавській області.

При цьому, в листі за вих. №12/26-821 від 26.12.2023 позивач акцентував увагу відповідача відносно накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" та на тому, що орендар з 01.11.2023 не міг користуватися даним майном, що унеможливлює підписання актів приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договорами найму та є підставою для звільнення від орендної плати.

До того ж, із поданого відзиву та письмових пояснень відповідача у суду відсутня можливість встановити: зобов`язання за якими договорами оренди покладено в основу зарахування зустрічних вимог по договору №300 BN від 07.09.2017 на суму 2 927 992,73 грн.

При цьому слід враховувати, що у Господарському суді Полтавської області розглядаються справи за № 917/61/24, №917/62/24, №917/63/24 та №917/78/24, де ТОВ "Ендейвер" виступає відповідачем у справах про стягнення грошових коштів на користь відповідача та наполягає на відсутності права вимоги у ТОВ "Ендейвер" через наявність заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог №09/436 від 29.12.2023. Проте, у справах №917/375/24, №917/385/24, № 917/386/24, №917/387/24, № 917/421/24, №917/422/24, №917/428/24 та №917/431/24 вимагає стягнути кошти, фактично заперечуючи щодо того, що ним ці кошти зараховано шляхом подання заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог №09/436 від 29.12.2023.

Слід зазначити що поведінка самого відповідача є суперечливою - з одного боку він стверджує про зарахування ним зустрічних однорідних вимог, з іншого боку він сам ініціює судові спори з приводу даної заборгованості, тобто сам вважає її спірною та не зарахованою.

Отже, матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що за ТОВ "Сервіс Ойл" рахується заборгованість перед ТОВ "Ендейвер" у розмірі 2 927 992,73 грн, докази погашення якої в матеріалах справи відсутні".

Також в провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа № 917/62/24 за позовом ТОВ "Ендейвер" (Позивач) до ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" про стягнення заборгованості в сумі 1 580 568,93 грн. за Договором поставки №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.05.2024 у справі №917/62/24 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" на користь ТОВ "Ендейвер" 1 580 568,93 грн заборгованості та 12 537,95 грн судового збору.

Вказане рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань з повної оплати поставленого Позивачем за договором №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 товару.

Місцевий суд критично оцінив посилання відповідача на те, що заборгованість в розмірі 91 158,92 грн була погашена шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог на підставі заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог №09/436 від 29.12.2023, оскільки строки оплати за надані послуги відповідно до вищезазначених договорів оренди в листопаді та грудні 2023 року не настали.

Суд зауважив, що поведінка самого відповідача є суперечливою - з одного боку він стверджує про зарахування ним зустрічних однорідних вимог, з іншого боку він сам ініціює судові спори з приводу даної заборгованості, тобто сам вважає її спірною та не зарахованою.

Щодо оцінки господарських операцій, місцевий суд зазначив, що така операція повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи № 910/4994/18 та у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2020 року у справі №927/986/17).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2024 у справі № 917/62/24 Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.05.2024 у справі №917/62/24 залишено без змін.

За змістом зазначеної постанови Східного апеляційного господарського суду предмет апеляційного перегляду пов`язаний виключно з оцінкою висновку щодо наявності елементу (б), визначеного у п.28 цієї постанови відносно суми 91 158,92грн., охопленої стверджуваним відповідачем і заперечуваним позивачем зарахуванням зустрічних однорідних вимог, опосередкованим заявою №09/436 від 29.12.2023.

В пунктах 20-26 Постанови від 24.07.2024 у справі № 917/62/24 суд апеляційної інстанції констатував встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

В пунктах 29-32 цієї постанови надана правова оцінка діям ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" щодо здійснення відповідного одностороннього правочину:

"29. Апеляційний суд зазначає, що тією мірою, якою Відповідач за допомогою заяви №09/436 від 29.12.2023 намагається спростувати обґрунтованість позовних вимог у відповідній частині, тоді як Позивач заперечує проти припинення частини спірних грошових зобов`язань цією заявою з посиланням на інші докази, означена заява та пов`язані з нею (насамперед, згадувані за змістом) документи, які визнають її юридичну значущість для правильного вирішення справи, є доказом у справі №917/62/24 у розумінні ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, які суд не тільки управнений, але й зобов`язаний оцінювати у порядку ст.86 цього Кодексу:

- Скаржник безпідставно ототожнює категорії "предмет спору", яка пов`язана із змістом позовних вимог, та "предмет судового дослідження/доведення для сторін", яка визначається наданими сторонами в обґрунтування своїх позицій у справі доказами;

- у цьому контексті суд і не повинен був досліджувати та встановлювати обставини виконання договорів №END/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021р., №ENDV/SOIL-12/2021/19 від 21.12.2021, адже на них не ґрунтуються вимоги Позивача у цій справі або заперечення Відповідача, тоді як обставини виконання Позивачем як постачальником своїх зобов`язань з поставки на користь Відповідача за договором №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 встановлені преюдиційними для цієї справи рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.09.2023 у справі №917/1016/23 (п.28.1. цієї постанови), які (обставини) не спростовувалися і не заперечувалися Апелянтом;

- діюче процесуальне законодавство не встановлює «імунітету» від правової оцінки суду для наданого Відповідачем доказу у вигляді заяви №09/436 від 29.12.2023 з точки зору підтвердження цим доказом факту припинення грошового зобов`язання, яке складає частину заявлених позовних вимог і той факт, що цей доказ за своєю природою опосередковує односторонній правочин у розумінні ст.202 Цивільного кодексу України, не надає йому статусу "доказу заздалегідь встановленої сили", значення якого не може визначатися поза межами провадження з оспорювання його дійсності;

- запропонований підхід Апелянта щодо обмеження процесуальних повноважень суду з оцінки доказів наявності/відсутності факту припинення грошового зобов`язання у межах справи про стягнення відповідної заборгованості не тільки не ґрунтується на підходах касаційної інстанції (на що слушно звернув увагу Позивач у відзиві на апеляційну скаргу), але й суперечить принципам повноти судового дослідження та процесуальної економії, оскільки вимагають узалежнення вирішення питання про стягнення боргу від попереднього спростування в окремому позовному проваджені певного доказу, щодо правової оцінки якого господарський суд у межах справи №917/62/24 не має обмежень у компетенції.

30. Як убачається зі змісту заяви №09/436 від 29.12.2023, зустрічні вимоги Відповідача до Позивача, які спрямовані на зарахування, у тому числі і частини стягуваної у межах цієї справи №917/62/24 заборгованості з переоцінки вартості поставленого Позивачем Відповідачеві товару за договором №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021, ґрунтуються (зустрічні вимоги) на договорах оренди обладнання №57-СО від 29.06.2023, №62-СО від 01.07.2023, №71-СО від 01.07.2023, №85-СО від 03.07.2023 та №86-СО від 27.07.2023:

- зі змісту заяви №09/436 від 29.12.2023 або інших матеріалах справи не вбачається за яким саме договором оренди обладнання, кредитором - Орендодавцем у яких є Відповідач, а боржником зі сплати орендної плати є Позивач, відбувається (на думку Відповідача) зарахування частини стягуваної Позивачем заборгованості Відповідача, що випливає із договору поставки №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021, оскільки зарахування передбачалося спільним/загальним для 4 договорів, що визначають вимоги Позивача, і 5 договорів, що визначають зустрічні вимоги Відповідача;

- водночас, аналіз у сукупності вказаних Відповідачем у заяві №09/436 від 29.12.2023 сум своїх зустрічних вимог до Позивача за означеними 5 договорами оренди, а також не підписаних Позивачем актів приймання-передачі послуг за вказаними договорами оренди (а.с.89-91,125,139,140,142,143,145,148-149, 151,152,154,155 т.1) та рахунків Відповідача-Орендодавця (а.с.138 зворотна сторона, 141, 142 зворотна сторона, 144, 145 зворотна сторона, 147 зворотна сторона, 150,151 зворотна сторона, 153, 154 зворотна сторона т.1), дає підстави для висновку, що зустрічні вимоги Відповідача до Позивача включать у себе орендні платежі за обладнання, нараховані за період користування ним з 01.11.2023 по 13.12.2023;

- зі змісту мотивувальної частини ухвали Київського районного суду м.Полтави від 14.12.2023 у справі №552/4830/23 (а.с. 156 зворотна сторона-159 т.1) убачається, що об`єкти оренди, у тому числі і за 5-ма вказаними вище договорами оренди було вилучено 01.11.2023, адже мали перебувати в управлінні ТОВ "Нафтогазенергія" за договором управління майном ТОВ "Сервіс Ойл", укладеним 06.04.2023 з АРМА. Висновок про вилучення саме об`єктів оренди, право вимоги оплати користування яким і становлять зустрічні грошові вимоги, використані Відповідачем у розглядуваному зарахуванні за заявою №09/436 від 29.12.2023, узгоджується із змістом листа Відповідача №01/425 від 21.12.2023 (а.с.156 т.1) та запропонованим ним у листі №121429 від 22.12.2023 додатковими угодами, які передбачають припинення орендних договорів з 13.12.2023 (а.с. 129-137 т.1) і поясненнями Відповідача з цього приводу, викладеним у відзиві на позовну заяву (а.с. 169 т.1).

31. За висновком судової колегії підтверджений змістом ухвали Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 у справі №552/4830/23 та листом Територіального управління БЕБ у Полтавській області від 01.01.2024 (а.с.37 т.1) факт вилучення приналежного ТОВ "Сервіс Ойл" майна, що перебувало в оренді Позивача з передачею його на відповідальне зберігання 01.11.2023, унеможливлює саме з 01.11.2023 правомірне фізичне користування об`єктом оренди з обставин, за які не тільки не може відповідати Орендар, але й стосуються кримінального провадження саме щодо службових осіб Орендодавця:

- вказані документи є письмовими доказами у розумінні ч.2 ст.73, ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, які стосуються підтвердження позиції Позивача на спростування тверджень Відповідача щодо факту припинення частини спірних грошових зобов`язань через зарахування;

- докази відповідають вимогам ст.ст.76-78 Господарського процесуального кодексу України, адже стосуються об`єктів оренди за договорами, використаними самим Відповідачем в обґрунтування зарахування, складені без участі і впливу Позивача уповноваженими органами/особами, Відповідачем не оспорені та не спростовані жодних аргументів щодо правомірної можливості використання Позивачем відповідних об`єктів оренди у період з 01.11.2023 по 13.12.2023 Відповідачем не приведено;

- неможливість користування Позивачем як Орендарем вилученим у межах кримінального провадження майном Відповідача упродовж, зокрема, вказаного періоду з 01.11.2023 по 13.12.2023 в силу прямого припису ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України зумовлює звільнення Орендаря від плати за найм за цей період;

- застосування припису ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України не вимагає ініціації якось окремого позовного провадження і може бути здійснене судом саме під час надання правової оцінки/вирішення питання щодо наявності/відсутності грошових вимог Орендодавця до орендаря відносно відповідних орендних платежів.

32. Оскільки обставини застосування припису ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України стосуються усіх визначених Відповідачем у заяві №09/436 від 29.12.2023 договорів оренди обладнання і період формування визначених у неї сум орендних платежів за висновком судової колегії (п.30 цієї постанови) є саме 01.11.2023-13.12.2023, остільки у розглядуваному випадку маємо дійти висновку про недоведеність існування з таких підстав і у вказаних сумах зустрічних грошових зобов`язань Позивача перед Відповідачем:

- здійснення сторонами попереднього зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою №09/349 від 19.10.2023 (а.с.126 т.1) щодо перебігу правовідносин, який передував здійсненому 01.11.2023 вилученню об`єктів оренди, жодною мірою не може розцінюватися як доказ "суперечливої поведінки" Позивача, тим більше, що таке попереднє зарахування взагалі не стосується/не впливає на заявлений у справі №917/62/24 позовні вимоги зі сплати вартості переоцінки поставленого майна;

- недоведеність існування зустрічних грошових вимог Відповідача до Позивача (а не ненастання строку їх виконання, як помилково зазначено в переглядуваному рішенні, хоча це і не вплинуло на правильність вирішення спору) унеможливлює відповідність зарахування вимогам ст.601 Цивільного кодексу України та не вимагає окремого/спеціального дослідження питання строку здійснення орендних платежів за 5-ма відповідними договорами оренди, від яких (платежів) Позивач як орендар звільнений в силу прямого припису ч.6 ст.762 цього Кодексу;

- виписування Відповідачем податкових накладних (та їх реєстрація), як похідних/вторинних документів податкового обліку від господарської операції з платного користування Позивачем орендованим майном у Відповідача, яке (користування) не відбулося і плата не мала нараховуватись і сплачуватись взагалі, жодною мірою не спростовує застосовність припису ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, який стосується саме первісної господарської операції;

- узалежнення Відповідачем доказового значення ухвали Київського районного суду м.Полтави від 14.12.2023 у справі №552/4830/23 від обставини здійснення/не здійснення арешту майна, яке було предметом поставки за договором №ENDV/SOIL-01/2020/08 від 22.01.2021 є хибним, адже обставини належного виконання Позивачем своїх зобов`язань з поставки перед Відповідачем останнім не оспорювались, визнані та встановлені преюдиційним рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.09.2023 у справі №917/1016/23;

- правова оцінка зустрічних однорідних вимог за заявою №09/436 від 29.12.2023, надана судом першої інстанції у судовому рішенні від 09.04.2024 у справі №917/61/24, на яке посилається Апелянт, за змістом ч.7 ст.75 Господарського процесуального кодексу України жодною мірою не спростовує викладених вище висновків щодо доказової неспроможності стверджуваного Відповідачем у межах справи №917/62/24 факту припинення частини стягуваних грошових зобов`язань у сумі 91158,09грн. Колегією суддів також враховуються слушні зауваження Позивача з цього приводу відносно суперечливої/непослідовної поведінки ТОВ "Сервіс Ойл", яке, наполягаючи на зарахуванні своїх вимог до ТОВ "Ендейвер", одночасно намагається у позовному провадженні стягнути ці "припиненні" у порядку ст.601 Цивільного кодексу України кошти орендної плати (справи №917/375/24, №917/385/24, №917/386/24, №917/387/24, №917/421/24, №917/422/24, №917/428/24 та №917/431/24), що не відповідає принципу добросовісності.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено:

1) аналіз у сукупності вказаних ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" у заяві №09/436 від 29.12.2023 сум своїх зустрічних вимог до ТОВ "Ендейвер" за означеними 5 договорами оренди, а також не підписаних Позивачем актів приймання-передачі послуг за вказаними договорами оренди та рахунків Відповідача-Орендодавця, дає підстави для висновку, що зустрічні вимоги Відповідача до Позивача включать у себе орендні платежі за обладнання, нараховані за період користування ним з 01.11.2023 по 13.12.2023 року.

2) недоведеність існування з таких підстав і у вказаних сумах зустрічних грошових зобов`язань ТОВ "Ендейвер" перед ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ", що покладено в основу заяви №09/436 від 29.12.2023;

3) суперечлива/непослідовна поведінки ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ", яке, наполягаючи на зарахуванні своїх вимог до ТОВ "Ендейвер", одночасно намагається у позовному провадженні стягнути ці "припиненні" у порядку ст.601 Цивільного кодексу України кошти орендної плати (справи №917/375/24, №917/385/24, №917/386/24, №917/387/24, №917/421/24, №917/422/24, №917/428/24 та №917/431/24), що не відповідає принципу добросовісності.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002р, Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007 одним з основних елементів верховенства права визнано принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, обставини, встановлені рішеннями судів у справі № 917/62/24 та 917/78/24 мають преюдиціальне значення та не доказуються при розгляді даної справи.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Тлумачення статей 16, 203, 215 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним, необхідним є: по-перше, пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; по-друге, наявність підстав для оспорення правочину; по-третє, встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Конструкція ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Приймаючи до уваги висновки судів у справі № 917/62/24, №917/78/24 про недоведеність існування з таких підстав і у вказаних сумах зустрічних грошових зобов`язань ТОВ "Ендейвер" перед ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" за договорами найму (оренди) обладнання, які покладено в основу заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог №09/436 від 29.12.2023, суд дійшов до висновку про невідповідність зарахування зустрічних вимог між позивачем та відповідачем за заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 умовам, які визначені у ст. 601 ЦК України. Відтак зарахування зустрічних вимог було здійснено без дотримання вимог чинного законодавства України, є підставою для визнання правочину - заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Крім цього, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за Договором № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 в сумі 7 154 160,98грн, що складається:

1) 3 068 418,36 грн основної заборгованості за Актом надання послуг №346 від 24.11203;

2) 446 842,47 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023;

3) 153 105,47 грн втрат від інфляції за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023;

4) 615 421,12 грн 3% річних за користування чужими коштами за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023, Актом здачі-приймання виконаних Робіт №4 RSS від 16.02.2022, Актом передачі-приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022, Актом передачі -приймання наданих послуг №2 АRR від 24.02.2022;

5) 2 870 373,56 грн - за актами переоцінки вартості наданих послуг до Акту підтвердження наданих Послуг №1 ARR від 23.02.2022, до Акту підтвердження наданих Послуг №2 ARR від 24.02.2022, до Акту підтвердження наданих Послуг №4RSS від 16.02.2022.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, між ТОВ "Ендейвер" (позивач, за умовами договору - Виконавець) та ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" (відповідач, за умовами договору - Замовник) укладений Договір про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021, за умовами якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику Послуги, а Замовник зобов`язується оплатити надані Виконавцем Послуги в порядку та на умовах, встановлених цим Договором і відповідними Додатковими угодами до цього Договору.

На виконання Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 Сторонами були укладені Додаткові угоди, а саме: 1) Додаткова угода № 1 від 20.12.2021 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021; 2) Додаткова угода № 2 від 20.12.2021 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021, 3) Додаткова угода № 3 від 20.12.2021 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021.

Виходячи із змісту укладеного Договору ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021, договір за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи згідно з Договором надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 були підписані акти:

1) Акт здачі-приймання виконаних Робіт №4 RSS від 16.02.2022 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 (роботи під час буріння свердловини №77 Семиренківського ГКР за допомогою роторно-керованих систем із забезпеченням їх режимних параметрів відпрацювання та інженерно-технологічного супроводу їх роботи). Загальна вартість наданих послуг становить 7 300 876,40 грн з ПДВ.. Сума ПДВ складає 1 216 812,73 грн (а.с. 45 т. 1).

2) Акт передачі-приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 (послуги під час розширення стовбуру свердловини №77 Семиренківського ГКР за допомогою гідравлічного розширювача). Загальна вартість наданих послуг складає 2 753 251,75 грн з ПДВ. Сума ПДВ складає 458 875,29 грн (а.с. 43 т. 1);

3) Акт передачі -приймання наданих послуг №2 АRR від 24.02.2022 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 (послуги під час розширення стовбуру свердловини №77 Семиренківського ГКР за допомогою гідравлічного розширювача). Загальна вартість наданих послуг складає 788 127,01 грн з ПДВ.. Сума ПДВ складає 131 354,50 грн (а.с. 44 т. 1).

За розрахунком позивача, усього за Договором № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20 грудня 2021 року Позивач надав неоплачених послуг на загальну суму 10 842 255,16 грн.

Позивач повідомляв Замовника про заборгованість за виконані Роботи/Послуги шляхом направлення Актів звірок, проте зобов`язання щодо оплати виконаних Робіт Замовником у повному обсязі не виконані.

Вважаючи свої права порушеними позивач, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 10 842 255,16 грн заборгованості по Договору надання послуг про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 12.09.2023 у справі № 917/1204/23 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" на користь ТОВ "Ендейвер" 10 842 255,16 грн заборгованості та 81 316,92 грн витрат по сплаті судового збору.

Як встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.07.2023 у справі №917/1204/23 позивач належним чином виконав зобов`язання за договором, а саме: послуги надав, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) надавались відповідачу та підписані останнім без претензій або зауважень. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вищезазначеним договором та приписів ст. 903 ЦК України не у повному обсязі сплатив вартість отриманих послуг. Заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає 10 842 255,16 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, обставини, встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.09.2023 року по справі № 917/1204/23 мають преюдиціальне значення та не доказуються при розгляді даної справи.

Заборгованість зі сплати основної суми боргу по Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 у сумі 10 842 255,16 грн за вищевказаними актами виконаних робіт, підтверджена рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.09.2023 р. у справі № 917/1204/23, погашена у повному обсязі , шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, що підтверджується заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/390 від 21.11.2023.

В межах даної справи розглядаються вимоги про стягнення:

- збільшення вартості послуг відповідно до п. 7.6 Договору ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 внаслідок збільшення офіційного валютного курсу в сумі 2 870 373,56грн;

- основного боргу за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023 на загальну суму 3 068 418,36.

З матеріалів справи встановлено, що між сторонами у справі існували договірні відносини, що виникли на підставі укладеного Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику Послуги, а Замовник зобов`язується оплатити надані Виконавцем Послуги в порядку та на умовах, встановлених цим Договором і відповідними Додатковими угодами до цього Договору (а.с. 27-37 т. 1).

Відповідно до п. 7.4. Договору № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 оплата вартості наданих Виконавцем Послуг, здійснюється Замовником в безготівковому порядку шляхом здійснення передоплати у розмірі 30% (тридцять відсотків) від очікуваної вартості відповідного інтервалу, та сплати залишку протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів після завершення відповідного інтервалу, на підставі рахунків - фактур, наданих Виконавцем, що обраховуються з наступного дня, що йде за днем складання Актів передачі-приймання наданих послуг. Замовник вносить передоплату не пізніше ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати початку надання Послуг, вказаної у Замовленні, направленому на адресу Виконавця в порядку п. 4.1 Договору. У разі прострочення внесення Замовником передоплати, Виконавець має право перенести дату мобілізації відповідного Обладнання та початку надання Послуг на аналогічний термін, без попередження Замовника.

Як вже було зазначено вище, рішенням Господарського суду Полтавської області 02.09.2023 №917/1204/23, серед іншого, встановлено, що на умовах укладеного Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 позивач надав, а відповідач прийняв роботи за актами здачі-приймання виконаних робіт на загальну суму 10 842 255,16 грн. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань оплату виконаних позивачем робіт не здійснив; відповідач не заперечував наявність заборгованості перед позивачем в сумі 10 842 255,16 грн; позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 10 842 255,16 грн основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права та визнані судом.

В межах даної справи судом встановлено , що відповідач оплату наданих послуг за Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 здійснив шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог за № 09/390 від 21.11.2023 (а.с. 54 т. 1), тобто з порушенням строку, обумовленого умовами Договору..

Суд враховує, що відповідно до п. 7.6. Договору в разі несплати вартості наданих Виконавцем Послуг у строк, передбачений п. 7.4. Договору та збільшення офіційного валютного курсу української гривні до долара США, встановленого Національним банком України на дату фактичної сплати грошових коштів Виконавцю більше, ніж на 2% (два відсотки) по відношенню до офіційного валютного курсу української гривні до долара США, встановленого Національним банком України на дату складання Акту приймання-передачі наданих послуг, сума, зазначена в Акті приймання-передачі наданих Послуг, підлягає перерахунку, про що Замовнику надається відповідний розрахунок. На перераховані кошти відповідно даного пункту, Виконавець зобов`язується надати Замовнику Акт про збільшення вартості наданих послуг та провести коригування податкових накладних з урахуванням повної суми оплати. В такому випадку Замовник зобов`язаний здійснити оплату Послуг Виконавця з врахуванням здійсненого перерахунку у зв`язку із збільшенням валютного курсу упродовж 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати отримання від Виконавця Акту про збільшення вартості наданих послуг.

На підставі п. 7.6. Договору 22.11.2023 сторонами складено Акти переоцінки вартості наданих послуг, які підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін (а.с. 46-48 т. 1), а саме:

1) Акт № 1 переоцінки вартості наданих послуг до Акту підтвердження наданих Послуг № 1 АRR від 23.02.2022, чим скориговано загальну вартість наданих послуг до 3 423 582,60 грн, сума зміни вартості - 670 330,85грн ;

2) Акт №2 переоцінки вартості наданих послуг до Акту підтвердження наданих Послуг №2 АRR від 24.02.2022, чим скориговано загальну вартість наданих послуг до 971 060,39 грн, а сума зміни вартості - 182 933,38грн;

3) Акт №3 переоцінки вартості наданих послуг до Акту підтвердження наданих Послуг №4 RSS від 16.02.2022, чим скориговано загальну вартість наданих послуг до 9 317 985,73 грн, а сума зміни вартості - 2 017 109,33грн.

Загальна сума переоцінки вартості наданих послу за вказаними Актами становить 2 870 373,56грн.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вищезазначеним Договором та приписів ЦК України переоцінку вартості наданих послуг не сплатив.

Відповідно до п. 6.1. Договору у разі втрати або знищення Обладнання (мається на увазі втрата в свердловині або технічний стан Обладнання, при якому Обладнання непридатне до подальшого використання за призначенням, а вартість відновлення його працездатності перевищує ставку "Вартості у випадку втрати однієї одиниці Обладнання"), як в свердловині, так і поза нею, що було викликано діями або бездіяльністю Замовника (включаючи винні дії або з необережності), третіх осіб (підрядників, субпідрядників, виконавців, субвиконавців тощо), яких Замовник залучає до виконання робіт/надання Послуг або у випадку виникнення ускладнень в бурінні (поглинання бурових і тампонажних розчинів, флюїдопрояви, порушення цілісності стінок свердловини і прихвати колон труб тощо), Замовник відшкодовує Виконавцю вартість втраченого або знищеного Обладнання відповідно до ставки "Вартість у випадку втрати однієї одиниці Обладнання", що узгоджений Сторонами у відповідній Додатковій угоді до цього Договору.

Відповідно до п. 6.1. Договору сторони шляхом обміну письмовими повідомленнями погодили Відшкодування вартості Розширювача гідравлічного 6х7НYAR с.н. НУАК.0600-4906220, про що був складений і підписаний сторонами Акт надання послуг №346 від 24.11.2023 на загальну суму 3 068 418,36 грн (а.с. 49 т. 1).

Відшкодування вартості Розширювача гідравлічного за вищевказаним Актом відповідач не здійснив.

Таким чином, за розрахунком позивача, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті основного боргу за Договором про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021становить 5 938 791,92грн.

Вказаний розмір відповідачем не оспорюється. При цьому, відповідач проти позову заперечив, зазначаючи, що 29.12.2023 заборгованість Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 була погашена повністю у сумі 5 938 791,92 грн шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, що підтверджується заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023. Разом з цим, відповідач звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу 5 938 791,92грн з огляду на наявність рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 у справі 917/61/24 між тими сторонами, з того ж самого предмета спору та підстав, що набрало законної сили.

Зазначає, що у січні 2024 року ТОВ "Ендейвер" звернувся до суду з позовними вимогами до ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" про стягнення основної суми заборгованості у розмірі 5 938 791,92 грн по Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.04.2024 у справі № 917/61/24 в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення суду від 09.04.2024 в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 08.05.2024.

Суд відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання з огляду на таке.

Згідно зі ст. 162 ГПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частина 1 ст. 173 ГПК України передбачає, що в одній позовній заяві можуть бути об`єднані кілька вимог, пов`язаних підставою виникнення або доказами, у тому числі основні та похідні позовні вимоги. Похідною є вимога, задоволення якої залежить від задоволення основної.

У справі №917/61/24 предметом позову було стягнення основної суми заборгованості в розмірі 5 938 791,92 грн, інших вимог не заявлялось.

При поданні позову у справі №917/119/24(917/1216/24) ТОВ "Ендейвер" звертається до Господарського суду із новою первісною вимогою щодо визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування однорідних вимог ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" за №09/436 від 29.12.2023 та похідною вимогою від первісної вимоги - про стягнення 7 154 160,98 грн основного боргу та штрафних санкцій, а також обґрунтовує власну позицію новими підставами позову, що зазначені у позовній заяві від 24.07.2024 , а саме : 1) передчасністю зустрічних вимог ТОВ "Сервіс Ойл", 2) недоведеністю існування зустрічних грошових зобов`язань ТОВ "Ендейвер" перед ТОВ "Сервіс Ойл", 3) правовою позицією судів щодо аналізу у сукупності вказаних ТОВ "Сервіс Ойл" у заяві №09/436 від 29.12.2023 сум своїх зустрічних вимог до ТОВ "Ендейвер" за означеними 5 договорами оренди, які не були предметом розгляду справи №917/61/24, 4) наявністю суперечливої/ непослідовної поведінки ТОВ "СЕВІС ОЙЛ", яке, наполягаючи на зарахуванні своїх вимог до ТОВ "Ендейвер", одночасно намагається у позовному провадженні стягнути ці "припиненні" у порядку ст.601 Цивільного кодексу України кошти орендної плати (справи №917/421/24, №917/422/24), що не відповідає принципу добросовісності.

Отже, як вбачається з вищевикладеного, у даній справі і предмет і підстави позову є інші ніж у справі № 917/61/24 .

Також суд зауважує, що суд, відмовляючи у позові в межах справи № 917/61/24, констатував відповідність зарахування зустрічних вимог між позивачем та відповідачем за заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 умовам, які визначені ст. 601 ЦК України з огляду на те, що позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості кожної зі сторін за договорами на дату вчинення одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог була іншою, ніж та, яка зазначена у спірній заві про зарахування, не надав доказів погашення заборгованості, а відтак суд дійшов висновку, що зарахування зустрічних вимог було здійснено у рамках та з дотриманням чинного законодавства України.

Суд встановив, що у межах справи №917/61/24 ТОВ "Ендейвер" не надавало, а судом не досліджувалися Договори оренди обладнання №57-СО від 29.06.2023, №62-СО від 01.07.2023, №71-СО від 01.07.2023, №85-СО від 03.07.2023 та №86-СО від 27.07.2023, які покладено в основу заяви ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ".

До позовної заяви у справі №917/119/24(917/1216/24) позивач додав копії договорів оренди обладнання за №57-СО від 29.06.2023; №62-СО від 01.07.2023; №71-СО від 01.07.2023; №72-СО від 01.07.2023; №73-СО від 01.07.2023; №85-СО від 03.07.2023; №86-СО від 27.07.2023 та №87-СО від 27.07.2023, а також копії дозволів на суборенду обладнання за Договорами оренди обладнання за №57-СО від 29.06.2023; №62-СО від 01.07.2023; №71-СО від 01.07.2023; №72-СО від 01.07.2023; №73-СО від 01.07.2023; №85-СО від 03.07.2023; №86-СО від 27.07.2023 та №87-СО від 27.07.2023.

Про необхідність дослідження зазначених доказів разом із оспорюваною заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог виснував Східний апеляційний господарський суд у справі №917/62/24. Так, апеляційний суд зазначив, що тією мірою, якою ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" за допомогою заяви №09/436 від 29.12.2023 намагається спростувати обґрунтованість позовних вимог у відповідній частині, тоді як ТОВ "Ендейвер" заперечує проти припинення частини спірних грошових зобов`язань цією заявою з посиланням на інші докази, означена заява та пов`язані з нею (насамперед, згадувані за змістом) документи, які визнають її юридичну значущість для правильного вирішення справи, є доказом у розумінні ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, які суд не тільки управнений, але й зобов`язаний оцінювати у порядку ст.86 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

З огляду на те що, суд дійшов до висновку про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" про зарахування однорідних зустрічних вимог № 09/436 від 29.12.2023 з підстав її невідповідності умовам, визначеним с. 601 ЦК України та а приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано наявність заборгованості у ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" перед ТОВ "Ендейвер" у розмірі 5 938 791,92 грн основного боргу, докази погашення якої в матеріалах справи відсутні, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по Договору № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 в розмірі 5 938 791,92 грн основного боргу є правомірними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання є нарахування процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат. Згідно з ч. 2 наведеної норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Як встановлено матеріалами справи, відповідачем порушено зобов`язання з оплати вартості отриманих послуг в частині дотримання строку проведення розрахунку за:

1) Актом здачі-приймання виконаних Робіт №4 RSS від 16.02.2022 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 на суму 7 300 876,40 грн;

2) Актом передачі-приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 на суму 2 753 251,75 грн;

3) Актом передачі-приймання наданих послуг №2 АRR від 24.02.2022 до Договору про надання послуг № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 на суму 788 127,01 грн.

Також судом встановлено, що відповідачем порушено зобов`язання з оплати відшкодування вартості Розширювача гідравлічного за Актом надання послуг № 346 від 24.11.2023 на загальну суму 3 068 418,36грн.

Позивач заявив вимогу про стягнення 3 % річних за вищевказаними Актами на загальну суму 615 421,12 грн, у тому числі:

за Актом здачі-приймання виконаних Робіт №4 RSS від 16.02.2022 - 378 045,38грн за період з 03.03.2022 по 22.11.2023;

за Актом передачі-приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022 - 140 981,58грн за період з 10.03.2022 по 22.11.2023;

за Актом передачі-приймання наданих послуг №2 АRR від 24.02.2022 - 40 291,65грн за період з 11.03.2022 по 22.11.2023.

за Актом надання послуг № 346 від 24.11.2023 - 56 102,51грн за період з 09.12.2023 по 18.07.2024.

Здійснивши перевірку здійснених позивачем нарахування річних, суд встановив, що позивач неправильно визначив початок періоду виникнення заборгованості у відповідача, що призвело до завищення цим сум.

Так, відповідно до п. 7.4. Договору № ENDV/SOIL-11/2021/19 від 20.12.2021 оплата вартості наданих Виконавцем Послуг, здійснюється Замовником в безготівковому порядку шляхом здійснення передоплати у розмірі 30% (тридцять відсотків) від очікуваної вартості відповідного інтервалу, та сплати залишку протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів після завершення відповідного інтервалу, на підставі рахунків - фактур, наданих Виконавцем, що обраховуються з наступного дня, що йде за днем складання Актів передачі-приймання наданих послуг. Замовник вносить передоплату не пізніше ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати початку надання Послуг, вказаної у Замовленні, направленому на адресу Виконавця в порядку п. 4.1 Договору. У разі прострочення внесення Замовником передоплати, Виконавець має право перенести дату мобілізації відповідного Обладнання та початку надання Послуг на аналогічний термін, без попередження Замовника.

Таким чином, 15-денний строк на оплату наданих послуг слід рахувати з наступного дня, що йде за днем складання Актів передачі-приймання наданих послуг.

Строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом здачі-приймання виконаних Робіт №4 RSS від 16.02.2022 настав 03.03.2022. Отже, починаючи з 04.03.2022 у позивача виникло право на нарахування 3% річних.

Строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом передачі -приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022 настав 10.03.2022. Отже, починаючи з 11.03.2022 у позивача виникло право на нарахування 3% річних.

Строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом здачі-приймання наданих послуг №2 АRR від 24.02.2022 настав 11.03.2012. Отже, починаючи з 12.03.2022 у позивача виникло право на нарахування 3% річних.

Разом з цим, з суд встановив, що заборгованість відповідача за Актом надання послуг № 346 від 24.11.2023 в сумі 3 068 418,36грн є відшкодуванням позивачу вартості втраченого або знищеного обладнання, передбачене п. 6.1. Договору. В п. 6.2. Договору сторони узгодили, що компенсація вартості втраченого або знищеного обладнання здійснюється ТОВ "СЕВІС ОЙЛ" (відповідачем) упродовж 60 календарних днів з дати складання Акту про втрату обладнання та/або Акту про знищення обладнання якщо інший строк письмово не буде погоджено сторонами.

Таким чином, строк виконання відповідачем зобов`язань за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023 настав 23.01.2024. Отже, починаючи з 24.01.2024 у позивача виникло право на нарахування 3% річних.

Після проведеного судом перерахунку 3% річних (в межах періоду визначеного позивачем та на визначену позивачем суму боргу), суд дійшов до висновку, що обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, є вимоги позивача про стягнення 3% річних в сумі 602 944,68грн, у тому числі за :

1) Актом здачі-приймання виконаних Робіт №4 RSS від 16.02.2022 - 377 445,31грн (період нарахування з 04.03.2022 по 22.11.2023);

2) Актом передачі-приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022 - 140 755,28грн (період нарахування з 11.03.2022 по 22.11.2023);

3) Актом передачі-приймання наданих послуг №2 АRR від 24.02.2022 - 40 226,87грн (період нарахування з 12.03.2022 по 22.11.2023).

4) Актом надання послуг № 346 від 24.11.2023 - 44 517,22грн (період нарахування з 24.01.2024 по 18.07.2024).

В іншій частині вимоги позивача про стягнення 3% річних слід відхилити, як безпідставні.

Також позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував та заявив до стягнення з відповідача за Актом надання послуг № 346 від 24.11.2023 (на суму 3 068 418,36грн) інфляційні втрати в розмірі 153 105,47грн.

З огляду на встановлення судом факту прострочення виконання грошового зобов`язання за вказаним Актом, період з якого підлягають застосуванню нарахування, суд після проведеного перерахунку інфляційних втрат дійшов до висновку, що вірним є розмір інфляційних втрат за вказаним Актом в сумі 117 966,03грн. В цій частині вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, в решті - позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 446 842,47 грн пені за Актом надання послуг № 346 від 24.11.2023 (на суму 3 068 418,36грн), яка нарахована в межах 6 місячного строку починаючи з 09.12.2023.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п. 7.4. Договору сторони узгодили, що зобов`язання Замовника щодо своєчасної оплати послуг Виконавця за цим Договором забезпечуються оперативно-господарською санкцією та пенею, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від розміру несвоєчасно оплачених сум за кожен день такого прострочення.

У відповідності до ч. 6 ст.232 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку пені ) встановив невірне визначення позивачем періоду початку нарахування.

Як встановлено судом, строк виконання відповідачем зобов`язань за Актом надання послуг № 346 від 24.11.2023 настав 23.01.2024. Отже, починаючи з 24.01.2024 у позивача виникло право на нарахування пені протягом наступних шести місяців.

З огляду на викладене, позивач мав право на нарахування пені за період з 24.01.2024 - по 23.07.2024.

Позивач здійснив нарахування пені по 18.07.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Згідно здійсненого судом перерахунку пені (в межах періоду визначеного позивачем - з 24.01.2024 по 18.02.2024) загальна суму пені має становити 417 589,94грн., що перевищує розмір пені заявлений позивачем до стягнення з відповідача (446 842,47грн.).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 417 589,94грн. В іншій частині вимоги про стягнення пені слід відхилити, як безпідставні.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1-4 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Згідно ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" про зарахування однорідних зустрічних вимог за № 09/436 від 29.12.2023 обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню. Також суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість в сумі 7 077 292,57грн, у тому числі:

1) 3 068 418,36 грн основної заборгованості за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023 ;

2) 417 589,94 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023;

3) 117 966,03 грн втрати від інфляції за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023;

4) 602 944,68 грн 3% річних за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023, Актом передачі -приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022, Актом передачі -приймання наданих послуг №2 ARR від 24.02.2022, Актом здачі -приймання виконаних Робіт №4RSS від 16.02.2022,

5) 2 870 373,56 грн переоцінки вартості наданих послуг за Актами № 1 від 22.11.2023, № 2 від 22.11.2023, № 3 від 22.11.2023.

В іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог частково, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача в сумі 106 159,38грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.50,232-233,237-238,240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяв представника трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" Отрешко О.О. та її адвоката Богачової Н.П. про надання доступу до матеріалів справи №917/119/24(917/1216/24) (відповідно вх. № 362 від 14.01.2026, вх. № 359 від 14.01.2026).

2. Відмовити у задоволені заяви представника трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" Отрешко О.О. за вх. № 693 від 21.01.2026 про залучення Трудового колективу ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предметом спору на стороні відповідача.

3. Позов задовольнити частково.

4. Визнати недійсним односторонній правочин - заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" про зарахування однорідних вимог за № 09/436 від 29.12.2023.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" (вул. Небесної Сотні, 9/17, м. Полтава, 36000; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ендейвер" ( вул. Київська, 2Е, с. Супрунівка, Полтавський район, Полтавська область, 38714; ) заборгованість в сумі 7 077 292,57грн, у тому числі:

1) 3 068 418,36 грн основної заборгованості за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023 ;

2) 417 589,94 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023;

3) 117 966,03 грн втрати від інфляції за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023

4) 602 944,68 грн 3% річних за Актом надання послуг №346 від 24.11.2023, Актом передачі -приймання наданих послуг №1 ARR від 23.02.2022, Актом передачі -приймання наданих послуг №2 ARR від 24.02.2022, Актом здачі -приймання виконаних Робіт №4RSS від 16.02.2022;

5) 2 870 373,56 грн переоцінки вартості наданих послуг за Актами № 1 від 22.11.2023, № 2 від 22.11.2023, № 3 від 22.11.2023,

а також витрати по сплаті судового збору в сумі 106 159,38грн.

Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

6. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (абз. другий частини першої ст. 256 в редакції Закону № 4173-IX від 19.12.2024). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено та підписано 09.02.2026

Суддя О.О. Ореховська