ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.01.2026р. Справа №905/169/25 (905/125/20)

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі Кравець А.Є., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманське ()

до відповідача: Державного підприємства Вугільна компанія Краснолиманська ()

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Міністерство енергетики України (),

2) Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України (),

за участю Офісу Генерального прокурора України (),

про стягнення збитків, -

за участю представників:

від позивача: Шох С.М. (в режимі відеоконференції),

від третьої особи-1: Іжаківський А.О. (в режимі відеоконференції),

від прокуратури: Зливка К.О. (в режимі відеоконференції),

інші учасники справи не з`явились, -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" про відшкодування збитків (упущеної вигоди) в сумі 106375777,20грн від самовільного користування надрами, які були надані в користування позивачу на підставі спеціального дозволу на користування надрами №3316 від 19.12.2003 та акту про надання гірничого відводу, внесеного до реєстру Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки 24.12.2013 №2724.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилавться на те, що протягом 2014-2015 років відповідач безпідставно та неправомірно здійснював гірничі роботи з видобутку вугілля та проведення гірничих виробок у межах ділянок надр, які були надані у користування позивачу на підставі спеціального дозволу на користування надрами №3316 від 19.12.2003 та акту про надання гірничого відводу, внесеного до реєстру Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки від 24.12.2013 №2724.

Внаслідок самовільного користування надрами відповідачем, в порушення вимог статті 24 Гірничого Закону України, за твердженням позивача, відбулось зменшення балансових запасів вугілля в межах гірничого відводу ТОВ "Краснолиманське" на 130 тисяч тон, що спричинило позивачу збитки.

25.02.2020 до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог №30/5 від 24.02.2020, згідно якої позивачем на підставі статті 46 Господарського процесуального кодексу України заявлено про стягнення з відповідача збитків на суму ,20грн.

15.04.2021 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої заявлено про стягнення з відповідача збитків в сумі ,00 грн.

22.09.2021 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, за змістом якої позивачем заявлено до стягнення з відповідача збитки у вигляді неотриманого прибутку в сумі ,00грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 15.12.2021 у справі №905/125/20 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" до Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" про відшкодування збитків (упущеної вигоди) в сумі ,00грн відмовлено повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 рішення Господарського суду Донецької області від 15.12.2021 у справі №905/125/20 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" збитки в сумі , 00грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2023 постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 та рішення Господарського суду Донецької області від 07.09.2022 у справі № 905/125/20 скасовано, справу № 905/125/20 передано на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Суд касаційної інстанції наголосив, що під час нового розгляду суду необхідно звернути увагу на наступні обставини: чинність у спірному періоді спеціального дозволу на користування надрами, наданого позивачу (тобто чи зупинялася дія цього дозволу), а також правомірність передання позивачем на користь відповідача свого права користування родовищем кам`яного вугілля шляхом укладення договору № 569/12 від 30.12.2003; встановлення того факту, що саме неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила позивача можливості отримання доходів (упущеної вигоди); правова природа збитків, заявлених до стягнення, за підставою їх виникнення (з правочину чи деліктні правовідносини), а також наявність всіх елементів цивільного (господарського) правопорушення.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН ПІД ЧАС НОВОГО РОЗГЛЯДУ СПРАВИ:

Позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» підтримує позовні вимоги.

25.07.2023 позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача , 16грн в якості відшкодування збитків від самовільного користування надрами, які були надані в користування позивачу на підставі спеціального дозволу на користування надрами №3316 від 19.12.2003 та акту про надання гірничого відводу, внесеного до реєстру Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки 24.12.2013 за №2724. за 8.11.2014 - 1.11.2017 р.

31.01.2024 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій останній просить стягнути з відповідача збитки за період 08.11.2014-01.11.2017 у розмірі ,04грн.

У своїх поясненнях та письмовому виступі до судових дебітів у справі (вх.№ 01-41/10805/25 від 19.11.2025) позивач між іншим вказує, що за своєю сутністю спірні правовідносини є кондикційними, тобто такими, що виникли внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, та врегульвані положеннями ст. 1212 ЦК України. При цьому потерпілим (кредитором) виступає позивач, а набувачем (боржником) відповідач. З урахуванням питань, на які звернув увагу Верховний Суд, позивач зазначив, що несанкціонований видобуток вугілля, який здійснювався відповідачем, не охоплювався предметом договору № 569/12 від 30.12.2003р. про надання послуг виробничого характеру; оцінка у даній справі доказу, а саме договору № 569/12 від 30.12.2003 повинна обмежуватися лише з`ясуванням змісту та аналізу його предмету для одержання судом висновків про матеріальноправову кваліфікацію спору, і аж ніяк не аналізом правомірності укладання цього договору, виходячи із положень ст.ст. 11, ч. 1 ст. 626, ч.1 ст. 627 ЦК України про те, що сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог чинного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а також враховуючи довготривалість такого договору, а відповідачем у свою чергу укладення вказаного договору не оскаржувалось, його виконання беззаперечно свідчить про дійсність договору; факт зупинення дії спеціального дозволу у позивача не міг породити права відповідача на видобуток вугілля у пластах надр, що продовжували належати позивачу навіть у умовах тимчасової заборони на виконання робіт; для кондикційних зобов`язань вина не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. На підтвердження позиції подав науково-правовий висновок №015/2023 щодо кваліфікації правовідносин, які склалися між ТОВ «Краснолиманське» та ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» та процесуальної активності суду від 20.12.2023. В аспекті аналізу правовідносин, що є предметом данного спору (як матеріально-правова вимога) позивача до відповідача лежить стягнення грошових коштів, які як в деліктних, так і в кондекційних правовідносинах є так званим компенсаційним способом відновлення прав позивача, водночас і є способом захисту права, а суд може самостійно визначити та кваліфікувати правовідносини, що виникли між сторонами, та застосувати відповідну норму права та самостійно визначити який спосіб захисту є належним та ефективним й вирішити спір по суті.

Позиція відповідача.

Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження реальної можливості отримання доходів та не доведено складу цивільного правопорушення. Крім того, зазначає, що неотримання прибутку в спірний період виникло внаслідок виникнення форс-мажорних обставин, а не виключно з вини відповідача. Відповідачем було подано заяву про розгляд справи за відсутності його представника (вх.№ 01-41/7559/25 від 07.08.2025).

Позиція третьої особи-1.

Міністерство енергетики України заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, оскільки в позові не наведено підстави для визнання протиправною поведінки відповідача, не доведено наявність збитків у вигляді втраченого доходу та зв`язок між ними, а також не надано доказів, які б підтверджували реальну можливість отримання такої суми доходів, які позивачем було визначено як збитки (упущену вигоду).

При новому розгляді третя особа-2 не скористалася своїм правом щодо подання пояснень з урахуванням висновків, зазначених Верховним Судом, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомили.

Позиція Офісу Генерального прокурора.

Прокурор заперечує проти задоволення позову, оскільки стверджує, що позивач протиправно передав своє право на видобуток відповідачу, всупереч вимогам законодавства про надра. В період зупинення дії спеціального дозволу позивач не мав права здійснювати свою діяльність з видобутку та відповідно не повинен враховувати цей період для розрахунку збитків. Крім того, прокурор зазначив, що в даному випадку шкода завдана навколишньому середовищу, внаслідок самовільного видобування вугілля. Наголошує, що позивач не довів всього складу цивільного правопорушення, як то визначено для вимог про відшкодування шкоди (упущеної вимоги), не доведено порушення прав та інтересів позивача саме відповідачем.

ХІД СПРАВИ ПІД ЧАС НОВОГО РОЗГЛЯДУ:

Ухвалою господарського суду від 28.03.2023 у складі судді Хабарової М.В. прийнято справу до свого провадження, призначено підготовче засідання.

25.07.2023 через систему «Електронний суд» позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 6.070.861.634,16 грн в якості відшкодування збитків від самовільного користування надрами, які були надані в користування позивачу на підставі спеціального дозволу на користування надрами №3316 від 19.12.2003 та акту про надання гірничого відводу, внесеного до реєстру Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки 24.12.2013 за №2724.

Ухвалою від 25.07.2023 господарський суд прийняв до розгляду відповідну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», у зв`язку з чим має місце нова ціна позову у розмірі 6.070.861.634,16 грн.

Підготовче засідання неодноразово відкладалось та оголошувались перерви, з винесенням відповідних ухвал суду.

31.01.2024 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій останній просить стягнути з відповідача збитки за період 08.11.2014-01.11.2017 у розмірі 4.489.894.483,04грн.

Ухвалою суду від 04.06.2024 між іншим призначено у справі №905/125/20 судову експертизу, проведення якої доручено Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», визначено перелік питань на вирішення експерта, зупинено провадження у справі №905/125/20 на час проведення судової експертизи.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 у справі №905/125/20 ухвалу Господарського суду Донецької області від 04.06.2024 у справі №905/125/20 скасовано, справу №905/125/20 передано на розгляд Господарського суду Донецької області.

У цій постанові, між іншим, суд апеляційної інстанції констатував, що фактично позивачем під час нового розгляду справи заявами про збільшення та зменшення розміру позовних вимог змінено предмет позову, а саме заявлено новий розмір заборгованості за новий більший період - 08.11.2014 01.11.2017 замість заявленого раніше з 08.11.2014 по 31.12.2015.

Відповідно до статті 46 Господарського процесуального кодексу України, у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

У спірних правовідносинах позивач не посилається на зміну фактичних обставин справи, що обумовили звернення ним із заявою про збільшення, а у подальшому 31.01.2024 про зменшення позовних вимог.

Новий період, який зазначено позивачем, - 08.11.2014 01.11.2017 охоплює правовідносини до звернення позивачем з даним позовом до суду, відтак, позивач не був позбавлений права та можливості одразу розрахувати розмір заборгованості у вказаний період і надати докази на підтвердження позовних вимог.

Натомість, у постанові Верховного Суду від 07.02.2023 зазначено про необхідність дослідження під час нового розгляду справи судом доказів, якими позивач обґрунтовує заяву від 22.09.2021 про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач остаточно визначився із розміром упущеної вигоди (1.106.974.635 грн).

У той час, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, призначення експертизи обумовлено саме у зв`язку із тим, що позивачем змінено предмет позову і заявлено до стягнення новий розмір заборгованості за період 08.11.2014 01.11.2017.

При цьому, судом першої інстанції не враховано, що зазначаючи в оскаржуваній ухвалі для проведення експертизи періоду 08.11.2014 01.11.2017, у матеріалах справи вже наявний висновок експерта фактично з аналогічних питань за період 08.11.2014 31.12.2015, у висновку експерта №006-МОА/20 від 12.05.2021, наданого на виконання ухвали про призначення у даній справі судової експертизи, вже містяться відповіді на питання №1-4 за період 08.11.2014 по 31.12.2015, однак, оскаржуваною ухвалою повторно призначена експертиза за вказаний період без урахування вже наявного у матеріалах справи висновку.

Постанова Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 у справі №905/125/20 набрала сили, не скасована і є обов`язковою для виконання.

Згідно ухвали від 04.03.2025 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи №905/125/20 по суті.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі №905/169/25, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 та постановою Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.09.2025, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном строком 170 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну; вирішені інші процедурні питання.

На офіційній сторінці Верховного суду веб-порталу Судова влада України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ (№ 75623 від 26.03.2025).

Ухвалою суду від 30.04.2025 справу №905/125/20 передано за підсудністю до Господарського суду Донецької області для розгляду в межах справи № 905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське».

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.06.2025 матеріалам присвоєний єдиний унікальний номер судової справи: 905/169/25 (905/125/20) та на підставі статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передано судді Величко Н.В.

Ухвалою господарського суду від 26.06.2025 прийнято до свого провадження справу № 905/125/20 для її розгляду в межах справи № 905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ"; постановлено почати розгляд справи спочатку та призначено підготовче засідання; встановлено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру; вирішені інші процедурні питання.

Детальний хід підготовчого провадження викладений у відповідних ухвалах суду, наявних в матеріалах справи.

Ухвалою господарського суду від 24.09.2025 закрито підготовче провадження у справі № 905/169/25 (905/125/20), призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 15.10.2025.

У судовому засіданні 15.10.2025 розпочато розгляд справи по суті, заслухано вступне слово учасників справи, що приймали участь в режимі відеоконференції, та оголошено перерву до 11.11.2025, повідомлено сторін, що після перерви розгляд справи продовжиться зі стадії дослідження доказів.

З технічних причин судове засідання, призначене на 11.11.2025, було відкладено на 19.11.2025 відповідною ухвалою суду.

У судовому засіданні 19.11.2025 розпочато «дослідження доказів» та оголошено перерву до 02.12.2025.

У зв`язку із надходженням на дату судового засідання у місті Харків сигналу «Повітряна тривога» та її тривалість, нестабільність роботи серверів підсистеми «ВКЗ» та нестабільність енергопостачання будівлі суду, судове засідання відкладалось згідно ухвал суду від 02.12.2025, від 09.12.2025, від 23.12.2025, від 20.01.2026.

Про хід справи та дату, час розгляду справи сторони повідомлені у встановленому порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 27.01.2026, в режимі відеоконференції за участю представників позивача, третьої особи-1 та прокурора, судом завершено дослідження доказів, заслухано промови (заключне слово) учасників справи. Після оголошення перерви для прийняття рішення, судом оголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частину).

З огляду на обставини, пов`язані з військовою агресією Російської Федерації, у тому числі введенням воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та його неодноразове продовження відповідними Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними Законами України, що триває до тепер, відповідно, продовження особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області, запроваджений розпорядчими актами керівництва суду (наказ від 28.02.2022 № 20, розпорядження від 15.04.2022 № 9-р та рішення зборів суддів Господарського суду Донецької області №2 від 13.06.2022, розпорядження від 25.05.2023 № 6-р «Про організацію роботи Господарського суду Донецької області», розпорядження від 28.05.2024 № 4-р «Про визначення алгоритму дій під час повітряної тривоги»), справа розглянута у розумний строк.

ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ, ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ:

Суд звертає увагу на імперативні норми, які закріплені в статті 46 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Враховуючи вказівки Верховного суду, викладені у постанові від 07.02.2023, та висновки Східного апеляційного господарського суду, викладені у постанові від 12.08.2024 у справі №905/125/20, що набрала законної сили і не скасована, місцевий господарський суд розглядає заявлений позивачем раніше предмет позову про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди у загальному розмірі 1.106.974.635,00 грн (за період з 08.11.2014 по 31.12.2015).

Як встановлено судами, підтверджується матеріалами справи і не оспорюється сторонами, 19.12.2003 Товариству з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» Державною службою геології та надр України надано спеціальний дозвіл на користування надрами №3316 від 19 грудня 2003 року, зі змінами внесеними у відповідності до наказу Держгеокадастру України №174 від 28 квітня 2012 року та №440 від 30 серпня 2013 року, згідно якого визначено:

- вид користування надрами: видобування;

- мета користування надрами: продовження видобування кам`яного вугілля та супутних корисних копалин;

- назва родовища: технічні межі шахтного поля ТОВ «Краснолиманське» на полі діючої шахти «Краснолиманська», пласти m42, Із, k5+ k5B;

- визначено географічні координати;

- місцезнаходження: Донецька область, Красноармійський район;

- площа: 19,09 кв.км.;

- вид корисної копалини: кам`яне вугілля; супутні германій, газ (метан) вугільних родовищ;

- загальний обсяг запасів на час надання дозволу: вугілля (тис.т): балансові кат.В+С1-43336 (В-29216, С1-14120); позабалансові кат.С1-811 (у тому числі за потужністю С1-262, за ГТУ- С1-549); у тому числі коксівне балансові кат.В+С1-33238; германій балансові кат.С2 -77,0; газ- С1-385 млн.куб.м., С2-53 млн.куб.м.;

- джерело фінансування робіт, які планує виконати надрокористувач: недержавні кошти;

- особливі умови: виконання рекомендацій ДКЗ України, протокол 04.04.2013р. №2883; виконання умов Мінприроди України, Держуправління охорони навколишнього природного середовища, Держгірпромнагляду, Мінпаливенерго, своєчасна і у повному обсязі сплата обов`язкових платежів до Державного бюджету, щорічна звітність перед Держгеонадрами України про стан запасів корисних копалин за формою 5-гр, 6-гр тощо;

- строк дії дозволу 19 років, до 19.12.2032р.;

- угода про умови користування ділянкою надр: від 13.11.2013р. №3316.

24.12.2013 Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки позивачу видано Акт про надання гірничого відводу (внесено до реєстру Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки 24 грудня 2013 року за №2724) з метою розробки родовища кам`яного вугілля в технічних межах шахтного поля ТОВ «Краснолиманське» на полі діючої шахти «Краснолиманська», пласти m42, Із, k5+ k5B у Красноармійському районі Донецької області площею 2883,0 га до 19.12.2032.

30.12.2003 між ТОВ «Краснолиманське» та ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» укладено договір №569/12 про надання послуг виробничого характеру, відповідно до пункту 1.1 якого відповідач зобов`язався надавати позивачу послуги, необхідні для здійснення останнім усіх процесів виробництва, починаючи від виконання операцій технологічного комплексу поверхні, до розкриття і підготовки запасів вугілля, їх видобування в межах її гірничого відводу, збагачення і охорони праці, правил техніки безпеки, правил технічної експлуатації, промсанітарії та екології, виконання складських операції, надання послуг соціального характеру.

Згідно з підпунктом 2.1.2 пункту 2.1 договору позивач приймає на себе зобов`язання організовувати роботи у відповідності з розробленими і погодженими сторонами графіками, по виконанню інтенсивного розкриття, підготовки та відпрацюванню запасів в межах власного гірничого відводу.

Відповідач, в свою чергу, зобов`язався надавати послуги необхідні для здійснення усіх процесів виробництва, зокрема, розкриття та підготування запасів вугілля та їх видобування в межах гірничого відводу, збагачення та реалізації, а також виконувати спільно встановлені сторонами плани і графіки ведення робіт з підготовки і відпрацюванню запасів.

Відповідно до підпункту 2.1.5 пункту 2.1 договору, в редакції додаткової угоди від 27.06.2013р. №8 до договору №569/12 від 30.12.2003, сторонами визначено обов`язок відповідача щодо складання та надання позивачу відповідних актів виконаних робіт, та обов`язок позивача щодо погодження та підписання наданих актів виконаних робіт, а саме: Підписувати акт наданих послуг, який свідчить про обсяги та вартість виконаних стороною №2 (відповідач) робіт. Зазначений акт готується стороною №2 і передається на підпис стороні №1 (позивач) в 2-х місячний термін з періоду виконання послуг. Сторона №1 зобов`язується протягом трьох робочих днів з моменту отримання акту його підписати і повернути стороні №2. У разі наявності у сторони №1 достатніх підстав для відмови підписати акт виконаних робіт вона в цей же термін повертає стороні №2 неоформлений акт з додатком письмових заперечень по суті акту.

Згідно приписів пункту 3.1 договору продукція позивача видається на поверхню відповідачем. Порядок обліку видобутку, видачі його на поверхню узгоджуються додатковим договором (пункт 3.2 договору).

Вартість наданих послуг відповідно до пункту 4.1 договору, в редакції додаткової угоди №7 до договору №569/12 від 30.12.2003 визначається на підставі актів виконаних робіт, наданих відповідачем позивачу відповідно до фактично виконаних обсягів і на підставі висновку про прийнятність і правильності застосування Методики визначення фактичних загальношахтних витрат по ДП «ВК «Краснолиманська», що підлягають відшкодуванню ТОВ «Краснолиманське» згідно договору №569/12 від 30.12.03р., затвердженого Інститутом економіки промисловості НАН України 17.01.2006р. з уточненнями, що до загальношахтних витрат включаються всі витрати по електроенергії, за винятком ЦЗФ Краснолиманська і об`єктів соціальної сфери, які не перебувають на території проммайданчика, і загальношахтні витрати будуть розподілятися пропорційно видобутку рядового вугілля, відповідно до певної формули. Для обліку фактичних простоїв ТОВ Краснолиманське, щомісяця до 30 числа поточного місяця, позивач надає заявку на надання послуг виробничого характеру відповідачу, згідно планових обсягів на наступний місяць з видобутку і проведення гірничих виробок. ДП ВК Краснолиманська за розрахунковий місяць надає позивачу до оплати акт виконаних послуг на підставі акту фактичного виконання заявлених послуг, затвердженого представниками позивача.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що сторони здійснюють розрахунки між собою грошовими коштами, згідно наданих за актами виконаних робіт рахунків, за фактично надані послуги, у відповідності з договором не пізніше 20 днів після приймання робіт.

Строк дії договору - з моменту підписання та на весь строк дії ліцензії на використання надр ТОВ «Краснолиманське» - до 01.01.2014. Даний договір може бути продовжено сторонами за взаємною згодою на визначений або невизначений строк (п. 5.1, 5.2 договору).

Строк дії договору неодноразово продовжувався, так додатковою угодою № 11 від 20.06.2014 до договору, визначено, що строк дії договору - з моменту його підписання до 19.12.2032 року.

Сторони погодили, що при виникненні форс-мажорних обставин сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за даним договором, строк договору продовжується на період таких обставин тільки в тому разі, якщо ці обставини безпосередньо впливають на виконання цього договору (п. 9.1 договору).

Як встановлено з матеріалів справи, за інформацією Служби безпеки України (лист №33/2117 від 13.06.2014) 07 квітня 2014 прийнято рішення про проведення антитерористичної операції (далі - АТО) в Донецькій, Луганській і Харківській областях. При цьому, в ході проведення АТО уповноваженими правоохоронними органами виявляються та розслідуються численні кримінальні правопорушення, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплень будівель і споруд, незаконного заволодіння транспортними засобами, незаконного позбавлення волі, захоплення заручників, блокування і пошкодження об`єктів транспортної системи тощо. Зазначені правопорушення, вчинювані озброєними організованими злочинними угрупованнями та окремими фізичними особами, створили загрозу життю і здоров`ю людей, збереженню їх майна, обмежили свободу пересування територією зазначених областей.

Указом Президента України від №405/2014 14.04.2014, у зв`язку із проведенням антитерористичної операції (АТО) на сході України, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2014 на територію ДП «ВК «Краснолиманська» та всі виробничі і побутові будівлі, що знаходилися в оренді у ТОВ «Краснолиманське», було захоплено невідомими озброєними людьми, що призвело до: відсторонення органів управляння підприємства від контролю за виробничими процесами та управляння трудовим колективом; відсутності у уповноважених органів управління фізичної можливості перебувати на території підприємства та керувати фінансово-господарською діяльністю товариства; позбавлення органів управління підприємства можливості забезпечувати видобування, облік та реалізацію готової вугільної продукції; знищення виробничо-технологічної, геологічної документації, документації з надракористування, фінансово-бухгалтерської документацій підприємства тощо.

Наказом від 10.09.2014р. №1861 «Про встановлення простою виробничих дільниць підприємства» у зв`язку з безпідставним припиненням ДП «ВК «Краснолиманська» надання послуг виробничого характеру у відповідності до умов договору №569/12 від 30.12.2003 з 05.09 та орієнтовно до 30.09.2014р. визначено періодом простою виробничих одиниць підприємства з видобутку вугілля №1, №8, №10 та підготовчих робіт №1, №2 з причин, не пов`язаних з виною працівників.

Позивач звернувся до відповідача з повідомленням (лист від 27.11.2014) щодо позбавлення його можливості здійснювати господарську діяльність, у зв`язку із протиправним озброєним захопленням особами території ДП «ВК «Краснолиманська» та ТОВ «Краснолиманське», які розташовані за однією адресою та встановлення сторонніми особами незаконного контролю над вугільною компанією та її виробничим комплексом. Як зазначив позивач у листі, про дані обставини ним направлено заяви про злочини та відповідне повідомлення до правоохоронних органів та Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Таким чином, позивач повідомив відповідача про вимушене тимчасове припинення виробничої діяльності та запропоновував додатково здійснювати двосторонній обмін інформацією щодо усунення зазначених обставин непереборної сили та можливості відновлення виробничої діяльності.

Сертифікатом №1718 від 20.11.2014 Торгово-промислової палати України засвідчено настання обставин непереборної сили (форс-мажору)- захоплення підприємства озброєними особами, передбачених умовами договору №569/12 від 30.12.2003; початок дії обставин форс-мажору 05.09.2014.

Позивач зазначив, що у червні 2015 йому стало відомо про призначення Міністерством енергетики та вугільної промисловості України на посаду тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора ДП «ВК «Краснолиманське» Кисельова К.В. (наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №79- к/к від 04.06.2015р.), що, на думку позивача, свідчило про відновлення контролю над державним підприємством.

08.06.2015 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив керівництво підприємства про намір відновити виробничу діяльність з видобутку кам`яного вугілля в межах свого гірничого відводу та відновлення виконання умов господарських договорів, в тому числі раніше укладених з ДП «ВК «Краснолиманська», для чого просив забезпечити директору та працівникам товариства безпечний прохід на територію підприємства.

Вказаний лист було залишено без відповіді, доступ працівникам товариства на територію підприємства відновлено не було.

23.12.2015 ТОВ «Краснолиманське» направило на адресу відповідача вимогу про забезпечення дотримання законних інтересів та відновлення порушених господарських прав ТОВ «Краснолиманське» та наполягало на: створенні робочої групи із залученням представників товариства для спільного обстеження та огляду майна і гірничих виробок товариства; проведенні спільно з представниками відповідача інвентаризації основних засобів та нематеріальних активів товариства; спільно розробити план заходів по відновленню виробничої діяльності товариства з одночасним відновленням надання відповідачем послуг виробничого характеру за договором від 30.12.2003р. №569/12.

29.03.2016 Головним управлінням держпраці у Донецькій області складено акт перевірки суб`єкта господарювання №06.4-08 за результатами перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з промислової безпеки, безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, а також ведення робіт, пов`язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною, використанням і переробкою мінеральної сировини в частині дотримання вимог гірничого законодавства ДП «ВК «Краснолиманська», за місцем розташування гірничого відводу ТОВ «Краснолиманське» з метою визначення обсягу гірничої маси (із зазначенням конкретної частки вугілля в цій масі), що була фактично видобута держпідприємством у періоду часу з 05.09.2014р. до дати перевірки в межах шахтного поля ТОВ «Краснолиманське».

Під час перевірки вивчено маркшейдерську, геологічну та іншу документацію ДП «ВК «Краснолиманська» та ТОВ «Краснолиманське», на підставі якої з вересня 2014 по березень 2016 року вівся маркшейдерський облік видобутку вугілля на вищезазначених підприємствах. Перевіркою встановлено, що у зазначений період маркшейдерські виміри у шахті та розрахунки обсягів виконаних робіт та видобутку вугілля в межах ділянки надр, яка надана у користування ТОВ «Краснолиманське», здійснювався відповідними службами ДП «ВК «Краснолиманська».

Згідно вказаного акту встановлено обсяг видобутку за період з 01.09.2014 по 01.03.2016 в межах ділянки надр, яка надана у користування ТОВ «Краснолиманське» рядового вугілля 2213372 тон, по чистим вугільним пачкам 1506541 тн. Під час перевірки виявлено те, що починаючи з вересня 2014 року по 28 березня 2016 року ДП «ВК «Краснолиманська» несанкціоновано веде гірничі роботи по пластам l3, м42 та к5 за межами ділянки надр, яка надана у користування ДП «ВК «Краснолиманська», згідно спеціального дозволу на користування надрами №4403 від 28.09.2007р., в межах ділянки надр яка надана у користування ТОВ «Краснолиманське» згідно спеціального дозволу на користування надрами №3316 від 19.12.2003, що є грубим порушення вимог ст.ст.19, 24 Гірничого Закону України.

У зв`язку з виявленими порушеннями відповідачу було запропоновано зупинити роботи по пластам l3, м42 в межах ділянки надр, яка надана у користування ТОВ «Краснолиманське» спеціального дозволу на користування надрами №3316 від 19.12.2003.

23.10.2017 позивач звернувся з листом до відповідача в особі виконуючого обов`язки генерального директора Райчева О.Г. з вимогами про: забезпечення працівникам ТОВ «Краснолиманське» доступу до їх робочих місць в офісних та виробничих приміщеннях за місцезнаходженням товариства на території ДП «ВК «Краснолиманська»; вжиття заходів щодо повернення у володіння ТОВ «Краснолиманське» належного йому майна, яке наразі знаходиться на території ДП «ВК «Краснолиманська», в тому числі у гірничих виробках; припинення діяльності в межах гірничого відводу, визначеного спеціальним дозволом на користування надрами №3316 від 19.12.2003.

На вказане звернення ТОВ «Краснолиманське» отримало лист відповідача з пропозицією щодо створення спеціальної комісії.

01.11.2017 за результатами роботи спеціальної комісії, була проведена спільна нарада представників ДП «ВК «Краснолиманська» та ТОВ «Краснолиманська» за підсумками якої прийнято протокольне рішення та вирішено наступне :

1. Внаслідок протиправних дій, з 01.10.2014 без будь-яких правових підстав у примусовому порядку було припинено функціонування ТОВ «Краснолиманське», яке має зареєстроване місцезнаходження за адресою: 85310, Донецька обл., місто Покровськ, місто Родинське, ДП «ВК «Краснолиманська». Зазначені протиправні дії були кваліфіковані органами прокуратури за ч.3 ст.289, ст.356, ч.5 ст.191, ст.341, ч.3 ст.190, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.147, ч.1 ст.172, ч.5 ст.186, ч.3 ст.209, ч.2 ст.240, ч.1 ст.263, ч.2 ст.357, ч.ч.3, 4 ст.358 Кримінального Кодексу України та наразі розслідуються в межах кримінального провадження №0000546, матеріали виділеного кримінального провадження №0000202 - передано до суду. При цьому з 01.10.2014р. і дотепер ТОВ «Краснолиманське» позбавлено доступу до документів, офісної техніки, обладнання, а також запасів вугілля, що знаходяться в гірничих виробках в межах гірничого відводу ТОВ Краснолиманське.

2. З жовтня 2014 силами ДП «ВК «Краснолиманська» без достатніх правових підстав велись гірничі роботи з видобутку вугілля та проведення гірничих виробок у межах ділянки надр, яка надана у користування ТОВ «Краснолиманське» згідно спеціального дозволу на користування надрами №3316 від 19.12.2003р. та Акту про надання гірничого відводу №2724 від 24.12.2013р. З дати проведення цієї наради ДП «ВК «Краснолиманська» припиняє будь-які роботи у межах ділянки надр, яка надана у користування ТОВ Краснолиманське.

3. З жовтня 2014 року у господарській діяльності ДП «ВК «Краснолиманська» без достатніх правових підстав використовувалося обладнання, яке належить ТОВ «Краснолиманське». З дати проведення цієї наради ДП «ВК «Краснолиманська» припиняє будь-яке використання обладнання, яке належить ТОВ «Краснолиманське».

4. З дати проведення цієї наради всі підрозділи ДП «ВК «Краснолиманська» забезпечують працівникам ТОВ «Краснолиманське» безперешкодний доступ до їх робочих місць в офісних та виробничих приміщеннях на території ДП «ВК «Краснолиманська», а також до запасів вугілля, що знаходяться в гірничих виробках в межах гірничого відводу ТОВ «Краснолиманське».

Крім того, за результатами спільного огляду гірничих виробок в межах гірничого відводу ТОВ «Краснолиманське» встановлено що 01.10.2014 по 01.11.2017 відбулось зменшення балансових запасів вугілля в межах гірничого відводу ТОВ «Краснолиманське» за періодами: з 01.10.2014 по 31.12.2014 130 тис.тон, за 2015 1228 тис.тон, за 2016 1139 тис.тон, з початку 2017 до 01.10.2017 447 тон., разом: 2944 тис.тон.

Наказом від 01.11.2017 №1 «Про часткове поновлення господарської діяльності підприємства» з 01.11.2017 частково поновлено господарську діяльність ТОВ «Краснолиманське», утворено робочі комісії з відновлення первинної виробничої і бухгалтерської документації та проведення інвентаризації основних засобів, оборотних і необоротних активів, малоцінного майна та встановлення фактичної лінії виїмкових та підготовчих забоїв у межах гірничого відводу товариства.

Згідно протоколу технічної наради від 09.01.2018 по розгляду руху балансових запасів вугілля на площі гірничого відводу ТОВ «Краснолиманске» в період 2014-2017 роки (узгоджено директором ТОВ «Краснолиманське» та затверджено в.о. генерального директора ДП «ВК «Краснолиманська») встановлено, що зменшення балансових запасів вугілля за період з 01.10.2014 по 31.12.2014, відбулось в результаті ведення ДП ВК Краснолиманська гірничих робіт з видобування вугілля и проведенню гірничих виробок в межах гірничого відводу, наданого в користування ТОВ Краснолиманське згідно зі спеціальним дозволом на користування надрами №3316 від 19.12.2003.

Згідно сертифікату Донецької Торгово-промислової палати №8206 від 13.08.2018р., закінчено форс-мажорні обставини ТОВ Краснолиманське за договором №569/12 від 30.12.2003 з 31.10.2017.

Як зазначав позивач, в процесі спільного огляду гірничих виробок в технічних межах шахтного поля Товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманське на полі діючої шахти Краснолиманська, пласти m24, l3, k5 + k5в, встановлено факт несанкціонованого добування вугілля Державним підприємством Вугільна компанія Краснолиманська, а саме: що в період з 01.10.2014р. по 01.11.2017р. відбувалось зменшення балансових запасів вугілля в межах гірничого відводу Товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, що завдало позивачу збитків.

Згідно ч. 1 ст. 3 Кодексу України про надра, гірничі відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», цим Кодексом та іншими актами законодавства України, що видаються відповідно до них.

Відповідно до змісту статей 13, 14 Кодексу України про надра - користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи. Користувачами надр на умовах угод про розподіл продукції можуть бути громадяни України, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи України або інших держав, об`єднання юридичних осіб, створені в Україні чи за межами України (інвестори), що відповідають вимогам законодавства України. Об`єднання юридичних осіб, що не є юридичною особою, може бути користувачем надр відповідно до угоди про розподіл продукції за умови, що учасники такого об`єднання несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями, передбаченими угодою про розподіл продукції. Надра надаються у користування для, зокрема, видобування корисних копалин.

Перебіг строку користування надрами починається з дня одержання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, якщо в ньому не передбачено інше, а в разі укладення угоди про розподіл продукції - з дня, зазначеного в такій угоді (частина 4 статті 15 Кодексу України про надра).

Гірничим відводом згідно із статтею 17 Кодексу України про надра є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється.

Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу (стаття 19 Кодексу України про надра).

Відповідно до статті 24 Кодексу України про надра користувачі надр мають право: 1) здійснювати на наданій їм ділянці надр геологічне вивчення, комплексну розробку родовищ корисних копалин та інші роботи згідно з умовами спеціального дозволу або угоди про розподіл продукції; 2) розпоряджатися видобутими корисними копалинами, якщо інше не передбачено законодавством або умовами спеціального дозволу; 3) здійснювати на умовах спеціального дозволу консервацію наданого в користування родовища корисних копалин або його частини; 4) на першочергове продовження строку тимчасового користування надрами; 5) користуватися додатковими правами, передбаченими угодою про розподіл продукції. Одночасно, користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції. Права та обов`язки користувача надр виникають з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами, а в разі надання права користування надрами на умовах угод про розподіл продукції - з моменту набрання чинності такою угодою, якщо інше не передбачено цією угодою.

Користувач надр (інвестор), який отримав спеціальний дозвіл на користування надрами та гірничий відвід або уклав угоду про розподіл продукції, має виключне право здійснювати в його межах користування надрами відповідно до цього спеціального дозволу та угоди про розподіл продукції. Будь-яка діяльність, пов`язана з користуванням надрами в межах гірничого відводу, може здійснюватися тільки за згодою користувача надр (інвестора), якому він наданий. Така згода або відмова в її наданні має бути надана протягом двадцяти календарних днів після отримання відповідного письмового запиту. У разі ненадання жодної відповіді протягом зазначеного часу така згода вважається наданою.

30.12.2003 між позивачем та відповідачем укладено договір №569/12, відповідно до якого відповідач надає послуги позивачу, необхідні для реалізації всіх процесів виробництва, в тому числі послуги з видобутку вугілля.

Відповідно до статті 16 Кодексу України про надра (у редакції чинній в спірний період), власник спеціального дозволу на користування надрами не може дарувати, продавати або в інший спосіб відчужувати права, надані йому спеціальним дозволом на користування надрами, іншій юридичній чи фізичній особі, в тому числі передавати їх до статутних капіталів створюваних за його участю суб`єктів господарювання, а також вноситись як вклад у спільну діяльність.

Системний аналіз законодавства дозволяє дійти до висновку про те, що дозвіл на спеціальне користування надрами є індивідуалізованим як елемент дозвільної системи у сфері господарської діяльності (документ дозвільного характеру). Майнове право, засноване на дозвільному користуванні, не може бути передане третім особам.

Однак, в даному випадку, позивачем не передавалося будь-яке майнове право, яке було надано спеціальним дозволом, оскільки відповідач за договором взяв на себе зобов`язання на платній основі надавати позивачу послуги виробничого характеру, які необхідні для здійснення ним всіх процесів виробництва. Тобто, право власності на видобуті корисні копалини відповідачу відчужене не було, про що свідчать умови договору.

Крім того, в законодавстві, що регулює порядок отримання спеціальних дозволів відсутня імперативна норма, яка прямо забороняє передоручати та/або залучати третіх осіб для виконання робіт, спрямованих на реалізацію набутих прав щодо видобутку корисних копалин.

Суд зазначає, що укладений між сторонами договір №569/12 на надання послуг виробничого характеру від 30.12.2003 не був розірваний та є дійсним, у встановленому порядку недійсним судом не визнавався, тому зобов`язання сторін за цим договором є чинними. Відповідна обставина встановлена рішенням Господарського суду Донецької області від 23.10.2019 у справі №905/1025/18, які згідно п.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиційну силу.

Як зазначив позивач, починаючи з жовтня 2014 ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» здійснювався видобуток вугілля з пластів m42, Із, k5+ k5B, наданих позивачеві, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У пункті 8 статті 16 ЦК України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 632 ЦК України, яка регулює відносини відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, що виникає з договору, передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

За змістом ст.224 ГК України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Відповідно до ч.1 ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Разом із тим відповідно до частини першої статті 142 ГК України прибуток суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки), наявність та розмір понесених збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Терміном «збитки» позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам.

Причинний зв`язок - це відповідний об`єктивно існуючий зв`язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище - наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, за змістом частини 2 статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Покладення на особу обов`язку відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди можливе тільки за умови реальної можливості одержання доходу особою, яка вважає, що їй завдано шкоди. У такому разі пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Суд звертає увагу, що вимоги про відшкодування упущеної вигоди не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та базуватися на прогнозах, а повинні мати чітке документальне обґрунтування. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення.

Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №127/16524/16-ц.

Частиною четвертою статті 623 ЦК України передбачено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Так, як зазначає позивач, внаслідок ведення відповідачем незаконного видобутку, відбулось зменшення балансових запасів вугілля в межах гірничого відводу ТОВ «Краснолиманське».

Розмір збитків визначений позивачем відповідно до висновку експерта №006-МОА/20 за результатами проведення судової економічної експертизи від 12.05.2021.

За результатами експертизи, зокрема, встановлено, що загальна вартість вугілля видобутого в період з 08.11.2014 по 31.12.2015 в кількості 1892701,13 т. за цінами, що визначені довідкою ДП «Держзовнішінформ» складає ,50 грн, за цінами, що визначені у відповідних періодах в Висновку ескпертів №17820/16-53/20019-16-46 від 04.05.2017 з використанням ціни, що визначена довідкою ДП «Держзовнішінформ» за періоди не охвачені висновком №17820/16-53/20019/16-46 складає ,90 грн. З урахуванням результатів дослідження підтверджена сума прогнозованого показника неотриманого прибутку економічних втрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», за період з 08.11.2014 по 31.12.2015 складає , 00грн.

За умовами укладеного між сторонами договору №569/12, ТОВ «Краснолиманське» повинно здійснити оплату всіх видів послуг, які надає відповідач.

Суд зазначає, що розмір упущеної вигоди (неодержаних доходів) позивачем не може бути розрахований відповідно до висновку експерта, оскільки експерти зазначили, що в зв?язку з відсутністю первинних документів, щодо виконання Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська» зобов?язань та надання послуг за договором №569/12 від 30.12.2003 за період з 08.11.2014 по 31.12.2015 встановити документально підтверджений розмір витрат, які відшкодувати мало Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» за надані послуги за договором №569/12 від 30.12.2003 за період 3 08.11.2014 по 31.12.2015 не надається за можливе. Крім того, визначити розмір:

витрат з видобутку вугілля відповідачем за період з 08.11.2014 по 31.12.2015, в тому числі, виходячи з обсягу нарахування по заробітній платі, споживання електричної енергії, водопостачання та теплопостачання, водовідведення; середньомісячних витрат за період з 08.11.2014 по 31.12.2015, які мало відшкодувати Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь Державного підприємства Вугільна компанія «Краснолиманська» за надані послуги за договором №569/12 від 30.12.2003;

середньомісячних витрат за період з 08.14.2014 по 31.12.2015, які мало відшкодувати Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» видобутку вугілля не надається за можливе.

Стосовно висновку експертів №4459-4462 за результатами проведення комплексної судової економічної та товарознавчої експертиз по матеріалам господарської справи №905/1025/18, який також був поданий позивачем задля підтвердження розміру збитків (до подання заяви про зменшення розміру заявлених позовних вимог), суд зазначає, що експертами визначено приблизну кількість вугілля та його вартості. Крім того, витрати на видобуток вугілля відповідачем за період з жовтня 2014 по листопад 2017, в тому числі, виходячи з обсягу нарахування по заробітні платі, споживання електричної енергії, водопостачання та теплопостачання, водовідведення, середньомісячних витрат з 01.08.2014 по 31.08.2014, які мав відшкодувати позивач відповідачу за надані послуги за договору встановити не видалося можливим.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20 виснував, що витратами кредитора на отримання доходів є виробничі витрати, інформаційні витрати, транспортні витрати, амортизаційні витрати тощо. Такі витрати пов`язуються з виплатою заробітної плати, сплатою податків і обов`язкових платежів, комунальних платежів, витрат на оренду, інших матеріальних і прирівняних до них витрат тощо. Тому розмір упущеної вигоди кредитора має визначатися виходячи з розміру доходу, який він міг одержати, за виключенням його витрат на отримання доходів, які він поніс би, якби не відбулося порушення права. Без урахування наведених витрат сам по собі чистий прибуток не може бути покладений в основу розрахунку збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки: по-перше, такий підхід суперечить наведеним засадам цивільного законодавства, зокрема принципам справедливості, розумності; по-друге: зумовить заявлення кредитором вимог до боржника про відшкодування збитків, що виходять за межі тих, які необхідні, а отже, матиме наслідком надкомпенсацію майнових втрат кредитора (позивача), його необґрунтоване збагачення та стягнення з боржника (відповідача) зайвих сум.

Розрахунок суми упущеної вигоди здійснений позивачем без врахування вищезазначеної правової позиції Верховного Суду, та відповідно є необґрунтованим, оскільки сума упущеної вигоди, яку просять стягнути позивач не враховує суму його витрат за договором, які б він міг понести, якби не відбулось порушення його прав.

Крім того, як свідчать матеріали справи та сторонами не оспорюється, дія спеціального дозволу №3316 зупинялася на підставі наказу від 19 травня 2015 року № 122 та була поновлена наказом від 25 грудня 2015 року № 446. В подальшому дія спеціального дозволу №3316 в межах періоду, за який заявлено збитки не зупинялася.

Відповідно до умов Порядку про надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою КМУ №615 від 30.05.2011 (яка була чинною в період зупинення спеціального дозволу) після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов`язаний зупинити проведення на наданій йому в користування ділянці надр робіт, передбачених дозволом. Зупинення дії дозволу не звільняє надрокористувача від обов`язку проводити на ділянці надр роботи, пов`язані із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків. Зупинення дії дозволу не є підставою для переривання строку його дії.

Отже, в період з 19.05.2015 по 25.12.2015 позивач не міг здійснювати видобування корисних копалин, та відповідно отримувати прибуток, пов`язаний із реалізацією прав, наданих дозволом, що також не враховано в розрахунку збитків позивачем.

Враховуючи вищевикладене, розмір збитків, як обов`язкова складова, не є підтвердженим належними та допустимими доказами.

Суд також бере до уваги, що матеріалами справи підтверджено захоплення територій невідомими озброєними особами, де знаходяться виробничі потужності сторін на території ДП «ВК «Краснолиманська» з усіма виробничими і побутовими будівлями, що знаходилися в оренді у ТОВ «Краснолиманське». Позивачем, зокрема, долучено сертифікат Торгово-промислової палати України від 20.11.2014 №1718, яким засвідчено настання з 05.09.2014 обставин непереборної сили (форс-мажору) та сертифікат № 8206 від 13.08.2018, в якому зазначено про те, що період дії вищезгаданих форс-мажорних обставин з 01.10.2014 року до 31.10.2017 року. Форс-мажорні обставини унеможливили виконання умов договору про надання послуг виробничого характеру №569/12 від 30.12.2003.

Отже, неможливість отримання прибутку позивачем, в даному випадку, не грунтується виключно на підставі протиправних дій відповідача, а, в першу чергу, є наслідком захоплення територій невстановленими озброєними людьми та встановлення сторонніми особами незаконного контролю над вугільнодобувними роботами.

Системний аналіз положень частини першої статті 42, частини першої статті 44 ГК України дає підстави для висновку, що будь-яка підприємницька діяльність суб`єктів господарювання здійснюється на підставі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Відтак, суб`єкти господарювання повинні враховувати наявність таких ризиків та усвідомлювати наслідки вчинюваних ними дій. Наслідки господарської діяльності є результатом власних комерційних прорахунків суб`єкта господарювання.

На момент дії форс-мажорних обставин позивач був позбавлений можливості здійснювати свою господарську діяльність, в наказному порядку діяльність підприємства була призупинена, з обставин, які не залежали від волі сторін. Крім того, оскільки виробничі потужності сторін розташовані за однією адресою, то вказані обставини мають вплив і на відповідача в процесі виконання договірних зобов`язань, оскільки сторонніми особами було встановлено незаконний контроль над вугільнодобувними роботами, що підтверджується наявними матеріалами справи. Встановити чітку дату, коли було відновлено контроль над вугільнодобувними роботами з наявних матеріалів не вдається за можливе.

Відтак, позивачем не було доведено того, що саме протиправні дії відповідача стали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував, а також, зокрема, причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та збитками, а також розмір збитків (неотриманих доходів).

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Невиконання позивачем визначеного приписами статей 73, 74 ГПК України процесуального обов`язку з доведення належними та допустимими доказами розміру заподіяних йому неправомірними діями відповідача збитків у формі упущеної вигоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та збитками у вигляді упущеної вигоди (неотриманих доходів) має результатом процесуальний наслідок у вигляді відмови в задоволенні таких позовних вимог з підстав їх недоведеності.

Іншим доводам та доказам сторін суд не надає оцінки, оскільки вони не стосуються спору у цій справі.

З огляду на встановлені судом обставини та норми чинного законодавства, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог повністю з покладенням судових витрат за розгляд справи на позивача, згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 73-86, 114, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати за розгляд справи покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня підписання повного його тексту у порядку, передбаченому Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення підписано 09.02.2026.

Суддя Н.В. Величко