номер провадження справи 4/192/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026 Справа № 908/3753/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Акціонерного товариства «МЕТАБАНК», (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 30)

до відповідача ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 151795,53 грн.

Без участі представників сторін

15.12.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 10/53777, сформована в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС 15.12.2025, (вх. № 4160/08-07/25 від 15.12.2025) Акціонерного товариства «МЕТАБАНК», м. Запоріжжя до ОСОБА_1 , м. Запоріжжя про стягнення 42989,12 грн. 3 % річних та 108806,41 грн. інфляційних нарахувань, що разом становить 151795,53 грн., за невиконання зобов`язань за кредитним договором № 32-11-07/0148-К від 11.10.2007 та договором поруки № 32-11-07/0148-К/П від 11.10.2007.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2025 справу № 908/3753/25 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/3753/25, присвоєно справі номер провадження справи 4/192/25, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст., ст. 15, 16, 509, 526, 530, 543, 544, 598,599, 611, 625, 627, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, що 11.10.2007 між Акціонерним банком «Металург» (правонаступник АТ «МЕТАБАНК») та Приватним підприємством «Полі-Про» в особі директора ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 32-11-07/0148-К, за яким Банк надав Позичальнику довгостроковий кредит для ведення поточної підприємницької діяльності у сумі 300 000 грн. на термін по 07.10.2010 включно у порядку та на умовах, передбачених цим договором. Забезпеченням виконання зобов`язань Позичальника за цим договором є договір поруки № 32-11-07/0148-К/П від 11.10.2007 укладений між Банком та ОСОБА_1 . У зв`язку з неналежним виконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань, Банк звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2009 по справі № 2-2396/2009 задоволено позов ВАТ «МетаБанк», стягнуто солідарно з ПП «Полі-Про» та ОСОБА_1 на користь ВАТ «МетаБанк» заборгованість по кредитному договору № 32-11-07/00148-К від 11.10.2007 у сумі 599039,81 грн., суму сплаченого державного мита 1700 грн., суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 252,00 грн., а всього стягнуто 600991,81 грн. Станом на день пред`явлення даної позовної заяви до суду зазначене рішення суду не виконано, заборгованість за кредитним договором не сплачена, внаслідок чого мається заборгованість перед АТ «МЕТАБАНК», присуджена рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2009. На підставі викладеного, позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 42989,12 грн. 3 % річних та 108806,41 грн. інфляційних нарахувань, що разом становить 151795,53 грн. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наразі відповідними Указами Президента України строк, на який на території України введено режим воєнного стану, продовжено до 04.05.2026 включно.

Ухвалою суду 22.12.2025 у справі № 908/3753/25 відповідачу запропоновано у строк до 08.01.2026, але не пізніше 15 днів з дня отримання ухвали суду, подати відзив на позовну заяву із його документальним обґрунтуванням і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову або його визнання; у разі незгоди з нарахованою сумою заборгованості навести свій контррозрахунок. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду направити копію відзиву та доданих до нього документів позивачу та докази направлення/надання надати суду (додати до відзиву).

Місцезнаходженням ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) є: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 22.12.2025 про відкриття провадження у справі № 908/3753/25, яка направлялася відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу, повернулася до суду без вручення адресату.

За приписами ч. 4 ст. 120 ГПК України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Частиною третьою статті 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду не поступало.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В постанові Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 922/2887/16 викладена правова позиція, що сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, вказує на суб`єктивну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвали суду у даній справі відповідачем та повернення її до суду з відповідною відміткою є наслідком діяння (бездіяльності) відповідача щодо її належного отримання та неповідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

Отже, суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/3753/25.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень»://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Відзив на адресу суду від відповідача у встановлений в ухвалі суду від 22.12.2025 у справі № 908/3753/25 процесуальний строк для подачі відзиву не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача у цей строк не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 21.01.2026 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 09.02.2026.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

11.10.2007 між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МЕТАБАНК»(далі Позивач, Банк) та Приватним підприємством «Полі-Про» (далі Позичальник) в особі директора ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 32-11-07/0148-К(Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, Банк надав Позичальнику довгостроковий кредит у сумі 300 000,00 грн. на термін по 07.10.2010 року включно, у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Кредит надається Позичальнику на цілі: ведення поточної підприємницької діяльності (п. 1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору сторони передбачили, що забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за цим договором є застава нерухомості позичальника згідно з відповідним іпотечним договором, що укладається між Позичальником та Банком.

Згідно з п. 2.1.1. договору, Банк зобов`язався видати Позичальнику кредит у розмірі, передбаченому в п.1.1. цього договору, в повному обсязі або частинами після набуття чинності договорів, які зазначені у п. 1.3. цього договору.

Відповідно до розділу 3.1. договору, позичальник зобов`язався: забезпечити виконання своїх зобов`язань за цим договором способом, передбаченим у п. 1.3. цього договору. Використовувати кредит у відповідності з цільовим призначенням, визначеним в п. 1.2. цього договору (п.п. 3.1.1 Договору).

Погашення кредиту здійснюється щомісяця, починаючи з квітня 2010 року по вересень 2010 року включно, рівними частинами по 45 000,00 грн., крім залишку суми в місяць остаточного погашення. Погашення кредиту здійснюється Позичальником не пізніше передостаннього робочого дня кожного місяця. Повністю погасити Банку кредит, отриманий за цим Договором, у перший робочий день, наступний за днем, передбаченим у п. 1.1 цього Договору(п.п. 3.1.1 Договору).

Згідно з п. 5.1. договору, в разі невиконання чи неналежного виконання сторонами зобов`язань, передбачених цим договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані цим збитки. Збитки стягуються в повній сумі понад суми неустойки (штрафу, пені) «…».

Пунктом 6.2. договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту, сплаті відсотків, інших платежів, неустойки (штрафу, пені), а також відшкодування збитків, заподіяних Банку «…».

11.10.2007 між Акціонерним Банком «Металург» та ОСОБА_1 (Поручитель, відповідач у справі) укладений договір поруки № 32-11-07/00148-К/П (далі Договір поруки).

Відповідно до п.1 Договору поруки Поручитель, у разі невиконання Приватним підприємством «Полі-Про»(надалі - Позичальник) зобов?язань за кредитним договором № 32-11-07/0148-К від 11 жовтня 2007 року, укладеним між Позичальником та Банком (надалі - Кредитний договір), зобов?язується в порядку, передбаченому цим договором, погасити борг Позичальника Банку в сумі наданого кредиту 300 000 гривень, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі за Кредитним договором, виходячи з умов Кредитного договору, за весь період користування Позичальником кредитом.

У разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов?язань за Кредитним договором по погашенню кредиту, сплаті відсотків за кредитом, комісій, сум неустойки і нанесених збитків та інших платежів за Кредитним договором, Поручитель, як солідарний боржник Банку. (п.3 Договору поруки).

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, ВАТ «МетаБанк» звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Приватного підприємства «Полі-Про» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 32-11-07/0148-К від 11.10.2007.

За результатами розгляду вищевказаної позовної заяви, заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2009 по справі № 2-2396/2009 задоволено позов позовні вимоги ВАТ «МетаБанк» до Приватного підприємства «Полі-Про» та ОСОБА_1 , стягнуто солідарно з ПП «Полі-Про» та ОСОБА_1 на користь ВАТ «МетаБанк» заборгованість по кредитному договору № 32-11-07/00148-К від 11.10.2007 у сумі 599039,81 грн.,суму сплаченого державного мита в розмірі 1700 грн., суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 252 грн.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2009 по справі № 2-2396/2009 встановлено: « 11.10.2007 між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є ВАТ «МЕТАБАНК» (далі Позивач, Банк) та відповідачем Приватним підприємством «Полі-Про» укладений кредитний договір № 32-11-07/00148-К. За умовами цього договору позивач надав ПП «Полі-Про» кредит у сумі 300000 гривень на строк до 07 жовтня 2010 року, а ПП «Полі-Про» зобов?язався своєчасно повернути кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним договором 11 жовтня 2007 року АБ «Металург» був укладений договір поруки № 32-11-07/00148-К/П з відповідачем ОСОБА_2 , згідно якого останній є поручителем та зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе ПП «Полі-Про» зобов`язань по договору.

АБ «Металург» зі свого боку умови кредитного договору виконав в повному обсязі, але відповідач, в порушення умов договору свої зобов?язання в частині погашення заборгованості та відсотків за користування кредитом не виконує станом на 29.05.2009 року прострочена заборгованість за кредитом складає 300000 гривень, прострочена заборгованість за процентами - 18147,39 гривень.

У відповідності до п 5.3. п. 5.4 Кредитного договору за порушення строку погана кредиту, сплати відсотків ПП «Полі-Про» зобов?язався сплачувати пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку заборгованості, за кредитним договором № 32-11-07/00148K від 11.10.2007 року нарахована пеня по простроченому кредиту у сумі - 265500 гривень, пеня по простроченим відсоткам - 15392,42 гривні.».

Відповідно до ч. ч. 4 та 7 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Враховуючи, що відповідачем не здійснюється погашення заборгованості за Кредитним договором № 32-11-07/0148-К від 11.10.2007 та не виконується заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2009 по справі № 2-2396/2009, на залишок суми основної заборгованості у розмірі 318147,39 грн. позивачем нараховано 42989,12 грн. 3 % річних та 108806,41 грн. інфляційних нарахувань, що разом становить 151795,53 грн.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення зобов`язань (цивільних прав та обов`язків) є, зокрема, договір. Зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст., ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2009 по справі № 2-2396/2009 станом на час прийняття судом рішення у даній справі не виконано, що свідчить про те, що відповідач продовжує порушувати грошове зобов`язання перед позивачем за кредитним договором № 32-11-07/0148-К від 11.10.2007 та договором поруки № 32-11-07/0148-К/П від 11.10.2007.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням вищенаведених обставин справи, факт прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором № 32-11-07/0148-К від 11.10.2007 та договором поруки № 32-11-07/0148-К/П від 11.10.2007 встановлено в заочному рішенні Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2009 по справі № 2-2396/2009.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних за період з 01.08.2017 по 31.01.2022 у розмірі 42989,12 грн. та інфляційних витрати за період з серпня 2017 по січень 2022 у розмірі 108806,41 грн. допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, враховуючи принцип диспозитивності, суд приходить до висновку, що вказані суми розраховані вірно, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають стягненню з відповідача.

Відповідач проти арифметичних розрахунків не заперечив, контррозрахунку як і доказів сплати суми боргу у повному обсязі або частково суду не надав.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, законними та такими, що підлягають задоволенню судом в повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Акціонерного товариства «МЕТАБАНК», м. Запоріжжя до ОСОБА_1 , м. Запоріжжя задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ( ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «МЕТАБАНК», (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 30, ідентифікаційний код юридичної особи 20496061) 42989 (сорок дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 12 коп. 3 % річних, 108806 (сто вісім тисяч вісімсот шість) грн. 41 коп. інфляційних нарахувань, 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України «09» лютого 2026 р.

Суддя Н.Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.