cправа № 910/6519/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.,
за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/6519/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект"
про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 814 534, 05 грн,
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - ТОВ «Оператор ГТС України», позивач) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" (далі - ТОВ "Теплоенергокомплект", відповідач) про стягнення 1 814 534,05 грн.
2. За результатом нового розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від 05.08.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025, у справі №910/6519/24 у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, господарські суди дійшли висновку щодо доведеності наявності у даному випадку форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та наявності причинно-наслідкового зв`язку між ними та простроченням відповідачем виконання будівельно-монтажних робіт за договором. Відтак у спірних правовідносинах наявні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання за договором від 01.02.2022 у спірний період.
3. Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 заяву ТОВ "Теплоенергокомплект" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/6519/24 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Оператор ГТС України" на користь ТОВ "Теплоенергокомплект" витрати на правову допомогу в сумі 6 300, 00 грн. В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/6519/24 - відмовлено.
4. Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 у справі №910/6519/24, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Також, не погоджуючись із додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 у справі №910/6519/24, позивач звернувся з касаційною скаргою до Суду, в якій просить оскаржувану додаткову постанову у задоволеній частині скасувати, ухвалити у відповідній частині нове рішення суду, яким у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити у повному обсязі.
Ухвалами Верховного Суду від 17.12.2025 та від 13.01.2026 відкрито касаційне провадження у справі №910/6519/24 за касаційними скаргами позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025; справу призначено до судового розгляду.

Відповідач 23.12.2025 через «Електронний суд» подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення. Крім того, останній просив стягнути з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь ТОВ «Теплоенергокомплект» судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу. Відповідач зазначив, що очікує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді касаційної інстанції орієнтовно у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень. При цьому фактична сума витрат на професійну правничу допомогу буде уточнена за результатами розгляду справи, докази щодо чого будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Відзив на касаційну скаргу позивача на додаткову постанову суду апеляційної інстанції відповідач до Суду не подавав.

5. Постановою Верховного Суду від 28.01.2026 касаційні скарги ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 (в оскаржуваній частині) у справі №910/6519/24 - без змін.

6. ТОВ «Теплоенергокомплект» 28.01.2026 подало до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №910/6519/24, в якій просить стягнути з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» 7 350, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

До вказаної заяви додано копії наступних документів:

- виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- Акта приймання-передачі наданої правничої допомоги від 28.01.2026 до Договору №11/09/2024 про надання правничої допомоги від 11.09.2024;

- платіжної інструкції від 28.01.2026 №5546;

- докази надсилання заяви позивачу.

7. Ухвалою Верховного Суду від 28.01.2026 у справі №910/6519/24 призначено до розгляду заяву ТОВ «Теплоенергокомплект» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» 02.02.2026 через «Електронний суд» подало до Суду заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/6519/24. У вказаних запереченнях позивач вказав, що заявлена сума і кількість годин по судовим засіданням не відповідають фактичним обставинам даної справи. З огляду на що позивач просив відмовити у задоволенні вказаної заяви, а у разі задоволення заяви - зменшити заявлену суму на 99%.

ТОВ «Теплоенергокомплект» 03.02.2026 через «Електронний суд» подало до Суду відзив на заперечення проти ухвалення додаткового рішення у справі.

8. Розглянувши подану заяву ТОВ «Теплоенергокомплект», колегія суддів відзначає таке.

9. Так, положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).

10. Як встановлено Судом між відповідачем в особі генерального директора ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Сокіл» (далі - АО «Сокіл») в особі голови Радченка Олександра Павловича 11.09.2024 укладено Договір про надання правової допомоги № 11/09/24 (далі - Договір про надання правової допомоги).

Відповідно до пункту 1.1 Договору про надання правової допомоги АО «Сокіл» (далі - виконавець) зобов`язується надавати правничу допомогу ТОВ «Теплоенергокомплект» (далі - клієнту) у справі № 910/6519/24 в порядку та на умовах, визначених цим договором, а клієнт зобов`язується, у свою чергу, оплачувати виконавцю гонорар за надання правничої допомоги згідно із статтею 3 даного договору.

Відповідно до пункту 1.2 надання правничої допомоги виконавцем клієнтові полягає в наступному:

1.2.1. Надання усних та письмових консультацій по законодавству України;

1.2.2. Представництво та захист прав і інтересів клієнта в усіх органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями незалежно від форм власності у всіх правоохоронних органах, органах спеціального призначення, органах державного нагляду та контролю (в тому числі, але не виключно - в Генеральній прокуратурі України та підпорядкованих їй прокуратурах, включаючи Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру, в Національному антикорупційному бюро України, в Службі безпеки України, Національній поліції України, органах досудового слідства);

1.2.3. Представництво клієнта в усіх органах судової системи незалежно від юрисдикції з усіма правами, наданими клієнту законодавством України. Зокрема, для виконання даного пункту договору виконавцем клієнт надає виконавцю право підписувати та пред`явити від його імені та у його інтересах відповідний позов (позови), заперечення чи відзиви на них, брати участь у судових засіданнях, надавати докази, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення від імені клієнта, повністю або частково відмовлятися від позовних вимог, визнавати повністю або частково позови, змінювати підстави або предмет позовів, зменшувати або збільшувати позовні вимоги, укладати мирові угоди, передавати справу на розгляд третейського суду, знайомитися з матеріалами справи, в т.ч. журналом судового засідання, робити з них копії, оскаржувати рішення (ухвали, постанови) суду та користуватись іншими процесуальними правами, що передбачені законодавством України, а також отримувати, підписувати та подавати від імені клієнта та у його інтересах усі необхідні документи, у тому числі позовну заяву, апеляційну та касаційну скарги, доповнення до них, заяви про зміну підстави або предмету позову, заяви про збільшення/зменшення позовних вимог, заяви по суті справи та з процесуальних питань, готувати та подавати претензії, заяви, скарги, клопотання та додаткові документи до них;

1.2.5. Здійснювати захист / представництво інтересів клієнта в органах досудового слідства та судах усіх рівнів з підстав та з правами, передбаченими Кримінально-процесуальним кодексом України;

1.2.6. Надання інших видів допомоги.

У пункту 3.1 Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що розмір гонорару та порядок його сплати визначається сторонами договору у додатковій угоді.

10.1. Згідно з пунктом 2 додаткової угоди від 11.09.2024 № 1 (далі - угода) гонорар виконавця залежить від кількості годин, затрачених виконавцем на надання правничої допомоги клієнту та вартості однієї години надання правничої допомоги.

Відповідно до пункту 3 угоди гонорар за надання правничої допомоги обраховується шляхом множення загальної кількості годин, затрачених виконавцем на надання правничої допомоги клієнту, на вартість однієї години надання правничої допомоги.

У пункті 4 угоди сторони передбачили, що вартість однієї години надання правничої допомоги становить 3 500,00 (три тисячі п`ятсот) гривень.

Пунктом 5 угоди сторони погодили, що такий вид правничої допомоги як участь у судовому засіданні обраховується за вартістю однієї години надання правничої допомоги (3 500,00 грн) за кожне судове засідання, у якому приймав участь адвокат виконавця, незалежно від тривалості такого судового засідання.

У пункті 7 угоди сторони дійшли згоди, що передача правничої допомоги відбувається шляхом підписання сторонами акта приймання-передачі наданої правничої допомоги.

Як зазначено у пункті 8 угоди оплата гонорару здійснюється клієнтом шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок виконавця, але в будь-якому разі не пізніше п`яти днів з дати підписання акта приймання-передачі наданої правничої допомоги.

10.2. ТОВ «Теплоенергокомплект» та АО «Сокіл» 28.01.2026 складено та підписано акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, зі змісту якого слідує, що надана правова допомога складається із:

- підготовки та складання відзиву, що склало 1, 1 години вартістю 3 850, 00 грн;

- участь адвоката у судовому засіданні, що склало 1 годину вартістю 3 500, 00 грн.

Загальна вартість вказаних послуг склала суму 7 350,00 грн.

11. Отже, з наданих доказів вбачається, що адвокатське об`єднання надало правову допомогу ТОВ «Теплоенергокомплект» на суму 7 350, 00 грн.

Дії позивача, який попередньо заявив про судові витрати у відзиві на касаційну скаргу, подав заяву про ухвалення додаткового рішення разом із усіма доказами на підтвердження понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на те, що частина доказів фізично не існувала на момент ухвалення постанови суду Верховного Суду (28.01.2026), узгоджуються з положеннями частини восьмої статті 129 ГПК України та статті 221 ГПК України.

12. Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, колегія суддів відзначає таке.

13. Відповідно до статті 19 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п. п. 130-131 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів відзначає, що у розгляді питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).

14. Ураховуючи наведене вище нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, керуючись зазначеними критеріями оцінки судових витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи характер спору та розумну необхідність судових витрат для розгляду конкретної справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів касаційної інстанції, дослідивши заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, вважає, що розмір заявлених позивачем до розподілу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 350,00 грн відповідає критеріям розумності їхнього розміру, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), та є співрозмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом обсягом робіт (наданими послугами).

Суд відхиляє доводи позивача про те, що акт приймання-передачі наданої правничої допомоги не містить позиції щодо підготовки та складання відзиву на касаційну скаргу, адже як вбачається з його дійсного змісту виконавець згідно з умов Договору про надання правової допомоги надав, а клієнт прийняв правничу допомогу у справі №910/6519/24 у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду (новий розгляд). При цьому очевидна описка зазначена у пункті 2 вказаного Акта (вказано «відзив на апеляційну скаргу» замість «відзив на касаційну скаргу») не впливає на реальність надання вказаних послуг.

Не заслуговують на увагу і твердження позивача щодо необґрунтованості суми за участь адвоката у судовому засіданні, яке, за твердженнями останнього, тривало не більше 30 хв, адже пунктом 5 угоди №1 до Договору про надання правової допомоги сторони погодили, що такий вид правничої допомоги як участь у судовому засіданні обраховується за вартістю однієї години надання правничої допомоги (3 500,00 грн) за кожне судове засідання, у якому приймав участь адвокат виконавця, незалежно від тривалості такого судового засідання.

Також ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» не навело достатніх аргументів, що, зокрема підтверджені належними і допустимими доказами, щодо наявності правових підстав для зменшення розміру таких витрат саме на 99 %.

Отже, доводи позивача, зазначені у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, не можуть бути підставою ані для відмови у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, ані для їх зменшення на 99,99%.

З огляду на зазначене та враховуючи критерії обґрунтованості, реальності (дійсності та необхідності), розумності розміру витрат на правову допомогу, їх співмірності зі складністю справи, часом, об`єктивно необхідним адвокату на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, Суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування за рахунок позивача понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції витрат на правничу допомогу в повному обсязі, а саме в сумі 7 350,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергокомплект" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/6519/24 задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (03065, м. Київ, проспект Любомира Гузара, 44; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (04126, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 16, офіс 17; ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7 350, 00 грн (сім тисяч триста п`ятдесят гривень 00 копійок), понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Студенець

Судді С. Бакуліна

О. Кібенко