ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

про зупинення провадження у справі

"22" січня 2026 р. м. Ужгород Справа №907/1103/25

За позовом Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго, м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпаттяенергозбут, м. Ужгород Закарпатської області

про стягнення 74 684 306,96 грн, в тому числі 56 760 650,57 грн інфляційних нарахувань та 17 923 656,39 грн трьох процентів річних,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Нікулочкіна О.В.

представники:

Позивача (в режимі відеоконференції) Сивик А.П., адвокат,

довіреність №10/11-21від 10.11.2025

Відповідача (в режимі відеоконференції) Боричевський В.М., адвокат,

довіреність №11 від 22.07.2025

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго, м. Київ звернулося до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпаттяенергозбут, м. Ужгород Закарпатської області про стягнення 74 684 306,96 грн, в тому числі 56 760 650,57 грн інфляційних нарахувань та 17 923 656,39 грн трьох процентів річних.

В ході проведення підготовчого провадження у даній справі представник відповідача через підсистему Електронний суд подав відзив на позовну заяву б/н від 30.10.2025 (вх. №02.3.1-02/9497/25 від 30.10.2025) за змістом якого, серед іншого, просить суд зупинити провадження у даній справі до закінчення перегляду об`єднаною палатою Верховного Суду справи №914/2625/23 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

Необхідність вчинення судом означеної процесуальної дії представник відповідача обґрунтовує покликанням на те, що підставою для передачі справи №914/2625/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду є виявлене Верховним Судом неоднакове застосування ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах.

Як вказує представник відповідача, у постанові від 10.12.2024 у справі №914/1653/23 Верховний Суд визнав можливим нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суми планових платежів, тоді як у постанові від 15.07.2025 у справі №914/3621/23 дійшов протилежного висновку, погодившись із безпідставністю таких нарахувань.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 10.12.2024 у справі №914/1653/23 дійшов до висновку, що аналіз чинного законодавства свідчить про те, що правовідносини з надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління є подібними з правовідносинами з надання послуг з передачі електричної енергії, оскільки є правовідносинами щодо надання послуг оператором системи передачі, для розрахунків за договорами з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління використовується плановий і фактичний обсяги послуги, спосіб оплати таких послуг (попередні планові платежі на основі наданих користувачем прогнозованих планових обсягів послуги та подальша доплата згідно відповідних актів надання послуги) є теж подібним. Ухвалою від 05.09.2025 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийняла справу до розгляду.

Представник відповідача зазначає про те, що предметом позову у даній справі є стягнення інфляційних втрат, 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії.

У цьому контексті представник відповідача звертає увагу суду на те, що перед судом у цій справі, як і у справі №914/2625/23, поставлено питання про можливість нарахування 3% річних та інфляційних втрат на планові платежі, оскільки відповідачем заперечуються вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за прострочення сплати планових платежів по Договору.

Представник позивача проти задоволення клопотання представника відповідача про зупинення провадження у даній справі заперечив з мотивів, викладених у поданій через підсистему Електронний суд відповіді на відзив б/н від 04.11.2025 (вх. №02.3.1-02/9629/25 від 04.11.2025). Зокрема зазначає, що предметом позову у справі №914/2625/23 є стягнення заборгованості, в том числі 3% річних та інфляційних втрат за Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0521-03041 від 29.06.2019.

При цьому, за твердженням представника позивача у пункті 2.3. ухвали Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.09.2025 у справі №914/2625/23 зазначено, що:

- в укладеному сторонами договорі відсутній пункт, який передбачає можливість визначення планового обсягу послуги, який стає базою для розрахунку попередніх платежів, на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу послуги на розрахунковий період;

- як вбачається із наданого позивачем розрахунку позовних вимог, позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних згідно з плановими обсягами послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління;

- попри те що ПрАТ Львівобленерго повідомленням за №139-07-6428 від 21.12.2022 довело до відома НЕК Укренерго про планові обсяги послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління помісячно на 2023 рік, однак в повідомленні, як і в договорі, не йдеться, що такі планові обсяги подаються для розрахунку планових (попередніх) платежів; це повідомлення подавалося позивачу виключно для його планування режимів роботи енергосистеми;

- умови укладеного сторонами договору не містять норми про те, як саме наперед встановлюється обсяг послуги, від якої визначатиметься частка трьох попередніх оплат; отже, з урахуванням того, що в договорі не встановлено обсягу послуги, який буде основою для визначення планових платежів, відповідно до пункту 2.4 договору, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що порядок попередньої оплати в договорі не врегульовано;

- в умовах договору також не врегульовано строку оплати вартості фактично наданої послуги; цієї обставини сторони не заперечували..

Натомість, як стверджує представник позивача, умовами Договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0195-02024 від 01.01.2019, укладеного між НЕК Укренерго та ТОВ Закарпаттяенергозбут, чітко визначено умови оплати як планових, так і фактичних платежів.

Водночас представник позивача, аналізуючи правові висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття подібні правовідносини, стверджує, що в даному випадку висновки об`єднаної палати Верховного Суду у справі №914/2625/23 не підлягають до застосування у спірних правовідносинах, оскільки ухвалені/будуть ухвалені за неподібних правовідносин.

Крім того, за твердженням представника позивача, питання обґрунтованості стягнення з контрагента компенсаційних нарахувань (3% річних та інфляційних втрат) по Договору про надання послуг з передачі електричної енергії, умови якого аналогічні до умов договору №0195-02024 від 01.01.2019 у даній справі, вже розглядалося на рівні Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, а саме у справі №912/1941/21, де у постанові від 19.08.2022 Верховний Суд підтвердив законність та обґрунтованість стягнення з відповідача компенсаційних нарахувань за невиконання/неналежне виконання зобов`язань з оплати планових платежів по договору про надання послуг з передачі електричної енергії.

Розглянувши клопотання представника відповідача про зупинення провадження у даній справі, викладене у змісті поданого суду відзиву на позов в даній справі, суд доходить висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Предметом позовних вимог у даній справі є стягнення 74 684 306,96 грн, в тому числі 56 760 650,57 грн інфляційних нарахувань та 17 923 656,39 грн трьох процентів річних, які нараховані позивачем за порушення відповідачем строків оплати наданих йому послуг на підставі Договору про надання послуг передачі електричної енергії №0195-02024 від 01.01.2019.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги у даній справі, покликається на те, що обсяг наданої послуги та її вартість можливо визначити лише на підставі акту наданих послуг, тобто інфляційні нарахування та три проценти річних можуть бути нараховані за прострочення оплати фактично наданої послуги, однак, позивач неправомірно здійснює нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних також виходячи і з планових обсягів наданих послуг.

Ухвалою від 13.08.2025 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду передав справу №914/2625/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Підставою передачі вказаної справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду були висновки колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про неоднакове застосуванні Верховним Судом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, а саме:

- Верховний Суд у постанові від 10.12.2024 у справі №914/1653/23 застосував висновки об`єднаної палати, викладені у постанові від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, та вважав, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про неможливість нарахування інфляційних втрат та відсотків річних при порушенні строків сплати планових платежів за надані послуги;

- Верховний Суд у постанові від 15.07.2025 у справі №914/3621/23 вважав, що висновки об`єднаної палати, викладені у постанові від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин та погодився із судами попередніх інстанцій про неможливість нарахування інфляційних втрат та відсотків річних при порушенні строків сплати планових платежів за надані послуги.

З урахуванням таких обставин, колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновків, які містяться у постанові Верховного Суду від 15.07.2025 у справі №914/3621/23, щодо застосування пунктів 6.1., 6.4. глави 6 розділу ХІ Кодексу системи передач, п. 2.4. Типового договору, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зазначивши про те, що сторони в договорі не можуть відступити (змінити) від імперативного припису про форму розрахунків у вигляді попередньої оплати, яка нараховується на плановий обсяг послуг, а тлумачення судом умов договору має відбуватися із урахуванням норм типового договору.

Ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.09.2025 прийнято до розгляду справу №914/2625/23 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго на рішення Господарського суду Львівської області від 25.06.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.03.2025, зазначивши, що враховуючи викладені колегією суддів в ухвалі від 13.08.2025 мотиви необхідності відступити від висновків, які містяться у постанові Верховного Суду від 15.07.2025 у справі №914/3621/23, щодо застосування пунктів 6.1, 6.4 глави 6 розділу ХІ Кодексу системи передач, пункту 2.4 Типового договору, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а також з огляду на неоднакове застосування Верховним Судом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (справи №914/1653/23 та №914/3621/23), з метою забезпечення сталості та єдності судової практики у подібних правовідносинах, справа №914/2625/23 підлягає розгляду об`єднаною палатою відповідно до частини другої статті 302 ГПК України.

Пунктом 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

За наслідками розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №914/2625/23 будуть з`ясовані питання щодо застосування ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України під час нарахування інфляційних нарахувань та трьох процентів річних на суми попередньої оплати планового обсягу послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Тобто в даному випадку висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за результатом розгляду справи №914/2625/23 будуть мати значення при вирішенні справи №907/1103/25 і також підлягають застосуванню у даному спорі, який виник із подібних правовідносин.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним із елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

Господарським процесуальним кодексом України визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду над висновками об`єднаної палати, судової палати й колегії суддів Касаційного господарського суду.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, підстави заперечення позовних вимог відповідачем, зокрема щодо неправильного застосування позивачем ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а також те, що правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №914/2625/23 може мати суттєве значення для правильного вирішення спірного питання у справі №907/1103/25, з метою дотримання єдності судової практики, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі №907/1103/25 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №914/2625/23 та виготовлення повного тексту відповідної постанови.

При цьому, судом враховано, що таких же за змістом висновків притримується і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду при розгляді аналогічних спорів про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, які нараховані за порушення строків оплати наданих послуг на підставі Договору про надання послуг передачі електричної енергії (ухвали Верховного Суду від 04.11.2025 у справі №920/768/23, від 27.11.2025 у справі №904/220/24, від 13.01.2026 у справі №920/816/24).

Керуючись ст. 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження у справі №907/1103/25 зупинити до закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №914/2625/23 та виготовлення повного тексту відповідної постанови.

2. На підставі ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду.

3. Ухвалу надіслати сторонам у справі.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повна ухвала складена та підписана 09.02.2026.

Суддя Л.І. Пригара