РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2026Справа № 910/9432/25

За позовомФізичної особи-підприємця Сорочинського Петра Васильовича
до1) Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ІНВЕСТ" 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДКЕПІТАЛ ГРАНД"
простягнення 538 947,27 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Панасюк Ю.М.
Представники сторін:

від позивача: Горщар С.В.;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Маркова Т.Л.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/9432/25 за позовом Фізичної особи-підприємця Сорочинського Петра Васильовича (далі також - позивач, ФОП Сорочинський П.В.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ІНВЕСТ" (далі також - відповідач-1, ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ") та Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДКЕПІТАЛ ГРАНД" (далі також - відповідач-2, ТОВ "БУДКЕПІТАЛ ГРАНД") відповідно до якого позивач просить стягнути з ТОВ «УКРБУД ІНВЕСТ» як основного боржника, та з ТОВ «БУДКЕПІТАЛ ГРАНД», як з субсидіарного боржника, заборгованість в розмірі 361 058,75 грн, інфляційні втрати в розмірі 106 839,54 грн, 3% річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 32 519,78 грн, пеню в розмірі 38 529,27 грн.

19.08.2025 відповідач-2 подав відзив на позов, заяву про виключення зі складу співвідповідачів та закриття провадження у справі.

Позивач, 21.08.2025 подав відповідь на відзив відповідача-2, а 22.08.2025 від відповідача-2 надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач-1, у свою чергу, 05.09.2025 подав відзив на позов та просив поновити строк для подання відзиву.

08.09.2025 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача-1.

З огляду на те, що відповідач-1 довів поважні причини пропуску строку для подання відзиву, то суд, керуючись ст. 119 ГПК України вирішив такий строк поновити та долучити відзив відповідача-1 до справи.

Стосовно заяви відповідача-2 про виключення зі складу співвідповідачів та закриття провадження у справі суд наголосив, що чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачена така процесуальна дія, як виключення зі суб`єктного складу учасників справи неналежного відповідача, а лише заміна неналежного відповідача чи залучення співвідповідача, за клопотанням позивача.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Наведені відповідачем-2 у клопотанні обставини про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору, підлягають дослідженню під час розгляду справи по суті та винесення рішення у справі щодо наявності/відсутності підстав для покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Будкепітал гранд" субсидіарної відповідальності.

При цьому, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц).

Тому, клопотання відповідача-2 про закриття провадження у справі за відсутності предмета спору буде вирішене під час розгляду по суті.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 20.11.2025.

19.11.2025 від відповідача-1 надійшла заява про повернення до стадії підготовчого провадження та залучення до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача-1 - Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд».

З огляду на надходження вказаного клопотання, суд вирішив оголосити перерву в судовому засіданні на 29.01.2026.

05.01.2026 до суду від позивача надійшла заява відповідно до якої він просить:

- прийняти відмову від позову та закрити провадження в частині акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000021 від 31.05.2025 та акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000026 від 30.06.2025;

- пункт 2 прохальної частини позовної заяви вважати наступним:

« 2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРБУД ІНВЕСТ» (ідентифікаційний код 39534785, місцезнаходження: 01104, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 14а, офіс 42), як основного боржника, та з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУДКЕПІТАЛ ГРАНД" (ідентифікаційний код 45719166, місцезнаходження: 01104, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 14а, офіс 42), як субсидіарного боржника, на користь Фізичної особи - підприємця Сорочинського Петра Васильовича (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) заборгованість у розмірі 242 258,75 грн.; інфляційні нарахування у розмірі 109 632,33 грн.; 3% річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 32 397,72 грн., пеню 37 268,04 грн».

29.01.2026 від відповідача-2 надійшло клопотання про долучення доказів.

Представник позивача в судовому засіданні 29.01.2026 наполягав на задоволенні заявленого позову з урахуванням заяви від 04.01.2026, а представник відповідача-2, натомість, проти позовних вимог заперечив у повному обсязі.

Відповідач-1 явку представника в судове засідання 29.01.2026 не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, керуючись положеннями ст. 207 Господарського процесуального кодексу України вирішив залишити без розгляду клопотання відповідача-2 від 29.01.2026 про долучення доказів, оскільки не доведено поважних причин неподання таких доказів у підготовчому провадженні.

За результатами розгляду заяви відповідача-1 про повернення на стадію підготовчого провадження, суд дійшов таких висновків.

Чинним господарським процесуальним законодавством не встановлено порядку та підстав для повернення до стадії підготовчого провадження. Повернення до стадії підготовчого провадження не є загальною практикою, а є виключенням та застосовується судом у виняткових випадках (схожу правову позицію викладено у постановах Верховного суду від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 03.04.2019 у справі № 913/317/18).

Відповідно до сталої позиції Верховного Суду, для вирішення питання щодо можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття суд першої інстанції має встановити:

(1) чи є обставини, якими сторона обґрунтовує таку необхідність, вагомими;

(2) чи відповідні процесуальні дії можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Така позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10.12.2024 р. у справі № 922/1428/16, від 17.09.2024 р. у справі № 910/6145/23, від 16.07.2024 р. у справі № 927/1124/23, від 02.04.2024 у справі № 917/239/23.

Правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 204/6085/20, у якій зазначено: «Відповідно до практики Верховного Суду, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Надавши оцінку доводам відповідача-1, суд дійшов висновку про недоведення наявності виключних підстав для повернення до стадії підготовчого провадження, адже відповідач-1 не був позбавлений можливості заявити про залучення третьої особи раніше.

У зв`язку з відмовою повернутися на стадію підготовчого провадження, суд керуючись положеннями ст.ст. 50, 207 ГПК України відмовляє відповідачу-1 у задоволенні клопотання про залучення третьої особи.

Крім того, уважно дослідивши заяву позивача від 04.01.2026 суд встановив, що у п. 2 прохальної частини заяви позивач фактично заявив про уточнення позовних вимог, що неможливо під час розгляду справи по суті. Тому, спір у справі буде вирішений з урахуванням ціни позову, яка наведена у позовній заяві.

Відповідно до ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як встановлено судом, позивач відмовився від позову в частині вимог про стягнення заборгованості за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000021 від 31.05.2025 та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000026 від 30.06.2025 в розмірі 118 800,00 грн.

Суд перевірив повноваження представника позивача підписувати заяву про відмову від позову, прийняв відмову позивача від позову, про що виніс відповідну ухвалу.

Після перерви та оголошення скороченого тексту ухвали про закриття провадження в частині позовних вимог, суд продовжив розгляд справи по суті.

Рішення в даній справі ухвалено з урахуванням ст.ст. 219, 220, 233 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укбуд Інвест» (як замовником) та Фізичною особою-підприємцем Сорочинським Петром Васильовичем (як виконавцем) укладено договір № 2021/Ж про надання охоронних послуг на будівництві житлових будинків № 1,2,3 з паркінгом та вбудовано-прибудованими адміністративними приміщеннями і закладами громадського харчування по вул. Жилянська у Голосіївському районі м. Києва (далі також - договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по охороні об`єкта (надалі охоронні послуги), на підставі «Інструкції з охорони об`єкту» (Додаток № 1) розробленого виконавцем та погодженого із замовником, яка є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 3.1. договору (до якого сторони неодноразово вносили зміни шляхом укладення додаткових угод), вартість охорони об`єкта за цим договором складає 117 500,00 грн без ПДВ, в місяць 23 500,00 грн без ПДВ в місяць для одного поста охорони.

Крім того, у розділі 3 договору сторони погодили, що розрахунок за місяць здійснюється замовником протягом 15-ти робочих днів з дня підписання сторонами Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг). Акти здачі-приймання робіт надаються замовнику до 1 числа місяця наступного за звітним, завізовані відповідальною особою на об`єкті. Замовник протягом 3 робочих днів після закінчення надання послуг за відповідний місяць, але не пізніше 5-го числа наступного за звітним, зобов`язаний підписати отриманий від виконавця Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), або надати вмотивовану письмову відмову від приймання послуг Якщо замовник протягом 5-ти календарних днів після закінчення надання послуг за відповідний місяць не підписує Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та не виставляє вмотивованих письмових претензій до виконавця, то вважається, що послуги надані виконавцем у повному обсязі, а Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) - підписаний та підлягає виконанню з боку замовника.

Даний договір набирає чинність з 01.03.2021 і діє до 01.03.2022. Якщо за 15 календарних днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить письмово про припинення дії договору, він вважається подовженим на тих самих же умовах ще на один календарний рік, без обмеження разів пролонгації (п.п. 9.1., 9.2. договору).

Як стверджує позивач, він надав, а відповідач-1 прийняв протягом строку дії договору послуги з охорони, однак оплатив їх не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Втім, позивач наголосив, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (код 22 від 5.05.2025), 10.05.2025 державним реєстратором здійснена державна реєстрація юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будкепітал Гранд». У вказаному витягу в графі «дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа» міститься запис, що Товариство є правонаступником ТОВ «Укрбуд Інвест».

Відповідно до преамбули Статуту ТОВ «Будкепітал Гранд», Товариство створене у відповідності до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та інших законодавчих актів України, з метою одержання прибутку, шляхом виділу із Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест» . ТОВ «Будкепітал Гранд» є правонаступником ТОВ «Укрбуд Інвест» в частині Розподільчого балансу від 30.04.2025 (станом на 09.05.2025), затвердженого Рішенням учасника ТОВ «Укрбуд Інвест» № 09/05 від 09.05.2025.

З урахуванням наведеного, позивач вважає, що він має право на стягнення заборгованості за договором № 2021/Ж від 01.03.2021, а також штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних з відповідача-2 (ТОВ «Будкепітал Гранд») як з субсидіарного боржника по зобов`язанням відповідача-1.

Відповідач-1 проти позову заперечував та наводив наступні доводи:

- позивач як на підставу своїх вимог посилається на акти здачі прийняття робіт (надання послуг) починаючи з 31.02.2021 року, а позов до суду подав 30.07.2025 року, отже враховуючи визначені ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України строки позовної давності та з урахуванням вимог умов договору щодо оплати послуг, позивачем пропущений даний строк для сплати коштів та права звернення до суду за наступними актами здачі прийняття робіт, зокрема для актів: ОУ-0000010 від 31.03.2021; ОУ-0000014 від 30.04.2021; ОУ-0000018 від 31.05.2021; ОУ-0000024 від 30.06.2021; ОУ-0000028 від 31.07.2021; ОУ-0000033 від 31.08.2021; ОУ-0000039 від 31.09.2021; ОУ-0000046 від 31.10.2021; ОУ-0000051 від 30.11.2021; ОУ-0000055 від 31.12.2021; ОУ-0000002 від 31.01.2022; ОУ-0000008 від 28.02.2022; ОУ-0000017 від 31.03.2022; ОУ-0000023 від 30.04.2022; ОУ-0000029 від 31.05.2022; ОУ-0000034 від 30.06.2022;

- так само за цей період та за вказані акти (з акту ОУ-0000010 від 31.03.2021 по акт ОУ-0000034 від 30.06.2022) відсутні і підстави для нарахування інфляційних втрат та 3 % річних нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України;

- позивач нараховує пеню починаючи від акту здачі прийняття робіт з 31.12.2023 року, в той час як по цим актам від: 31.12.2023, 31.01.2024, 29.02.2024, 31.03.2024, 30.04.2024, 31.05.2024, 30.06.2024 пройшов строк позовної давності для нарахування пені, зважаючи як вказано вище, позов було подано 30.07.2025 року до суду;

- позивачем невірно розраховано індекс інфляції, 3% річних, пеня зважаючи на недоведену суму заборгованості заявлену у позові;

- невиконання чи/або прострочення зобов`язань ТОВ "Укрбуд Інвест" сталося чи могло статися з незалежних обставин, які визнані форс-мажорними обставинами (обставиною непереборної сили).

Відповідач-2 проти позовних вимог до нього також заперечував у повному обсязі та посилався, здебільшого на наступне:

- Розподільчий баланс від 30 квітня 2025 р. містить інформацію стосовно переданих обов`язків виключно з будівництва вказаного об`єкта на вул. Каунаська, 27 у Дніпровському районі міста Києва і до об`єкту по вул. Жулянська у Голосіївському районі міста Києва не має жодного правового відношення;

- ТОВ «Будкепітал Гранд», не є тією особою, яка могла порушити права позивача, оскільки майно, права/обов`язки передано виключно в частині проєкта будівництва об`єкту на вул. Каунаська, 27 у Дніпровському районі міста Києва»;

- позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.05.2021 по 14.07.2025 року, та розраховує за ст. 625 ЦК України індекс інфляції та 3% річних, а також пеню за умовами договору, тобто з урахуванням вказаних норм права просить стягнути кошти при пропущенні строку позовної давності;

- є підстави для закриття провадження щодо позовних вимог до ТОВ «Будкепітал Гранд».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору № 2021/Ж від 01.03.2021, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач надав, а відповідач-1 прийняв послуги за договором відповідно до наступних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг): № ОУ-0000010 від 31.03.2021; № ОУ-0000014 від 30.04.2021; № ОУ-0000018 від 31.05.2021; № ОУ-0000024 від 30.06.2021; № ОУ-0000028 від 31.07.2021; № ОУ-0000033 від 31.08.2021; № ОУ-0000039 від 30.09.2021; № ОУ-0000046 від 31.10.2021; № ОУ-0000051 від 30.11.2021; № ОУ-0000055 від 31.12.2021; № ОУ-0000002 від 31.01.2022; № ОУ-0000008 від 28.02.2022; № ОУ-0000017 від 31.03.2022; № ОУ-0000023 від 30.04.2022; № ОУ-0000029 від 31.05.2022; № ОУ-0000034 від 30.06.2022; № ОУ-0000039 від 31.07.2022; № ОУ-0000044 від 31.08.2022;№ ОУ-0000050 від 30.09.2022; № ОУ-0000056 від 31.10.2022; № ОУ-0000061 від 30.11.2022; № ОУ-0000066 від 31.12.2022; № ОУ-0000002 від 31.01.2023; № ОУ-0000007 від 28.02.2023; № ОУ-0000011 від 31.03.2023; № ОУ-0000016 від 30.04.2023; № ОУ-0000021 від 31.05.2023; № ОУ-0000026 від 30.06.2023; № ОУ-0000034 від 31.07.2023; № ОУ-0000036 від 31.08.2023; № ОУ-0000043 від 30.09.2023; № ОУ-0000048 від 31.10.2023; № ОУ-0000050 від 30.11.2023; № ОУ-0000054 від 31.12.2023; № ОУ-0000003 від 31.01.2024; № ОУ-00000106 від 29.02.2024; № ОУ-0000010 від 31.03.2024; № ОУ-0000013 від 30.04.2024; № ОУ-0000016 від 31.05.2024; № ОУ-0000018 від 30.06.2024; № ОУ-0000023 від 31.07.2024; № ОУ-0000026 від 31.08.2024; № ОУ-0000028 від 30.09.2024; № ОУ-0000029 від 31.10.2024; № ОУ-0000033 від 30.11.2024; № ОУ-0000036 від 31.12.2024; № ОУ-0000002 від 31.01.2025; № ОУ-0000008 від 28.02.2025; № ОУ-0000013 від 31.03.2025; № ОУ-0000020 від 30.04.2025; № ОУ-0000021 від 31.05.2025; № ОУ-0000026 від 30.06.2025.

За наданні охоронні послуги відповідач-1 розраховувався частково, із пропуском передбачених договором строків, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 242 258,75 грн (з урахуванням заяви позивача про відмову від позову в частині стягнення 118 800,00 грн).

Однак, позивачем заявлено про стягнення вказаної суми заборгованості з обох відповідачів субсидіарно.

Відповідно до ч. 5 ст. 107 ЦК України, юридична особа - правонаступник, що утворилася внаслідок поділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, що припинилася, які згідно з розподільчим балансом перейшли до іншої юридичної особи - правонаступника. Якщо юридичних осіб - правонаступників, що утворилися внаслідок поділу, більше двох, таку субсидіарну відповідальність вони несуть солідарно.

Частиною 3 ст. 109 ЦК України передбачено, що юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Отже, з наведеного вище вбачається, що ТОВ «Будкепітал Гранд» несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «Укрбуд Інвест», які перейшли до нього згідно з розподільчим балансом.

Проте, з наданого позивачем витягу з Розподільчого балансу не вбачається передача ТОВ «Будкепітал Гранд» зобов`язань за договором № 2021/Ж від 01.03.2021 або взагалі будь-яких зобов`язань за об`єктом по вулиці Жилянська у Голосіївському районі міста Києва.

Тож, ТОВ «Будкепітал Гранд» не несе субсидіарної відповідальності перед позивачем за вказаними вище зобов`язаннями відповідача-1, а позовні вимоги до ТОВ «Будкепітал Гранд» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Втім, суд не вбачає підстав для закриття провадження в справі в порядку п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині позовних вимог до відповідача-2 та відмовляє в задоволенні клопотання від 19.08.2025.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З огляду на наведені вище обставини, суд відмовляє у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Сорочинського Петра Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДКЕПІТАЛ ГРАНД".

У той же час, наявність обов`язку відповідача-1 щодо сплати позивачу 242 258,75 грн вартості наданих послуг підтверджується матеріалами справи та не була спростована відповідачем. А позовні вимоги про стягнення суми основного боргу 242 258,75 грн з ТОВ «Укрбуд Інвест» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У той же час, судом прийнято до уваги доводи відповідачів щодо пропуску позивачем строку давності та встановлено наступне.

За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 с. 267 ЦК України).

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, позов подано 30.07.2025. Тобто, у межах позовної давності позивач міг заявити вимоги про стягнення заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат та пені за період з 30.07.2022 по 30.07.2025.

З наведених у позовній заяві доводів та наданого позивачем розрахунку суми боргу вбачається, що суму основного боргу 242 258,75 грн заявлено до стягнення в межах передбаченого законодавством трирічного строку позовної давності, а тому вимоги про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню.

Крім суми основної заборгованості позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 106 839,54 грн та річних в розмірі 32 519,78 грн та пеню в розмірі 38 529,27 грн за загальний період прострочення з 01.05.2021 по 14.07.2025

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, врахувавши строки позовної давності, судом встановлено, що вказаний розрахунок виконано невірно, а позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат з урахуванням пропуску строку давності підлягають частковому задоволенню на суму 14 257,00 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, врахувавши строки позовної давності, судом встановлено, що вказаний розрахунок виконано невірно, а позовні вимоги про стягнення 3% річних з урахуванням пропуску строку давності підлягають частковому задоволенню на суму 4 031,62 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3.5. договору, у випадку несвоєчасної оплати наданих належним чином послуг замовник платить пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої платні, за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, врахувавши строки позовної давності, судом встановлено, що вказаний розрахунок виконано невірно, а позовні вимоги про стягнення пені з урахуванням пропуску строку давності підлягають частковому задоволенню на суму 28 473,04 грн.

Крім того, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач-1 посилається на неможливість своєчасного виконання зобов`язань за договором через дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Дійсно, за загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України). Тобто, можна звільнити від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок буде оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

ВС в постанові від 25 січня 2022 р. № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. При цьому, той факт, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що їх наявність може бути засвідчена відповідним компетентним органом.

Аналогічного висновку дійшов і ВС й у постанові від 16 липня 2019 р. у справі № 917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Отже, форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Довідка ТПП - єдиний регламентований законодавством і загальноприйнятий документ, який підтверджує факт настання форс-мажорних обставин. Але для суду одного документу може бути недостатньо. Судова практика одностайна в тому, що обставини непереборної сили повинні бути підтверджені документально (Постанова ВС від 15 лютого 2022 р. у справі № 910/4532/21). Такими доказами можуть бути, зокрема, сертифікат ТПП України. При цьому, щоб засвідчити форс-мажорні обставини, особі необхідно звернутися до ТПП, а для того, щоб отримати сертифікат про форс-мажорні обставини, потрібно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається як на підставу неможливості виконати зобов`язання;

При цьому, сертифікат ТПП України є не єдиним документом на підтвердження надзвичайних обставин - обставини форс-мажору можуть доводитися будь-якими доказами. Така позиція ВС викладена в постанові від 21 липня 2021 р. по справі № 912/3323/20.

Відповідно до регламенту Торгово-промислової палати України, остання засвідчує форс-мажорні обставини з усіх питань договірних відносин. Регіональні ТПП можуть засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком зобов`язань за зовнішньоторговельними угодами і міжнародними договорами України, зовнішньоекономічними угодами, а також угодами між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою, тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за них настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 регламенту).

За умовами п. 6.2. регламенту, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви подається окремий комплект документів, зокрема копія договору (контракту, угоди) з відповідними додатками, специфікаціями та інші документи, що підтверджують обсяг і термін настання виконання зобов`язання.

Суд дійшов висновку, що відповідачем-1 не доведено належними та допустимими доказами наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та не доведено об`єктивної неможливості виконувати зобов`язання за договором через настання таких обставин.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту.

А кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснюють свої офіційні повноваження (п. 73 рішення у справі «Пантелеєнко проти України» від 29.06.2006).

Отже, як визначено в п. 28 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006, відповідно до встановленого прецедентного права суду втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи.

В п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими, узгодженими.

Судом зроблено оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, з`ясовані мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування в даному спорі, в тому числі застосовано до спірних правовідносин норму права та вказано мотиви такого застосування, що відповідає положенням ст. 238 ГПК України.

Враховуючи всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Сорочинського Петра Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ІНВЕСТ". Суд відмовляє у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Сорочинського Петра Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДКЕПІТАЛ ГРАНД".

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача та відповідача-1 пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 182, 191, 219, 220, 231, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Сорочинського Петра Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ІНВЕСТ" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ІНВЕСТ" (01104, м. Київ, вул. Бастіонна, 14а, оф. 42; ) на користь Фізичної особи-підприємця Сорочинського Петра Васильовича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 242 258,75 грн, інфляційні втрати в розмірі 14 257,00 грн, 3% річних в розмірі 4 031,62 грн, пеню в розмірі 28 473,04 грн та судовий збір в розмірі 4 335,30 грн.

3. У задоволені решти позову Фізичної особи-підприємця Сорочинського Петра Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ІНВЕСТ" відмовити.

4. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Сорочинського Петра Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДКЕПІТАЛ ГРАНД" відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.02.2026 року.

Суддя Ю.О.Підченко