ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

26 січня 2026 року Справа № 926/3576/25

За позовом Чернівецької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Литмаш"

про стягнення несплаченої орендної плати за договором оренди земельної ділянки в сумі 743229,19 грн

Суддя Тинок О.С.

Секретар судових засідань Григораш М.І.

Представники:

від позивача Лелюк Х.М.

від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Чернівецька міська рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Литмаш" про стягнення несплаченої орендної плати за договором оренди земельної ділянки в сумі 743229,19 грн

Позов обґрунтований обставинами неналежного виконання відповідачем умов договору оренди землі за № 9256 від 25 грудня 2014 року у частині належної та повної сплати орендної плати за період з 2022 року по 2024 рік у розмірі 743229,19 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 жовтня 2025 року, справу №926/3576/25 передано на розгляд судді Тинок О.С.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року позовну заяву Чернівецької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Литмаш" про стягнення несплаченої орендної плати за договором оренди земельної ділянки в сумі 743229,19 грн, яка надійшла до Господарського суду Чернівецької області 23 жовтня 2025 року за вх.№3576 - залишено без руху.

28 жовтня 2025 року представник позивача через підсистему Електронний суд подала до суду заяву про усунення недоліків (вх. №3647).

Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 листопада 2025 року.

07 листопада 2025 року представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №4611) у зв`язку із відрядженням.

Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року відкладено підготовче засідання на 03 грудня 2025 року. Постановлено відповідачу надати суду докази перебування у відряджені директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Литмаш" на дату призначеного судового засідання 10 листопада 2025 року до наступного судового засідання.

12 листопада 2025 року представник відповідача подав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх. №4692), яке суд задовольнив.

19 листопада 2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (вх. №4825).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач стверджує, що позивач увів товариство в оману, яке полягає у збільшенні розміру орендної плати.

Відповідач вказує, що між сторонами був укладений довгостроковий договір оренди земельної ділянки №3453 від 08 лютого 2007 року, який повністю виконувався орендарем. Однак, 15 березня 2012 року міська рада направила відповідачу додатковий договір, де безпідставно збільшила орендну плату у сім разів. Відповідач проти укладання додаткового договору відмовився, унаслідок чого міська рада звернулась до суду із відповідним позовом.

Протягом 2007-2014 року нормативно грошову оцінку змінювали 3 рази у сторону збільшення (у 15 разів), а після позову відповідача до суду, міська рада самостійно зменшила нормативно грошову оцінку (у 5,7 разів), що на думку відповідача свідчить про обман підприємства.

Поданий до суду у письмовій формі відзив на позовну заяву скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Литмаш", однак не містить підпису заявника (заступника керівника В.Г. Кукурудзи).

28 листопада 2025 року представник відповідача подав до суду заяву про долучення доказів (вх. №4825), які подавались стороною по справі на виконання вимог ухвали суду від 10 листопада 2025 року.

Одночасно, 28 листопада 2025 року представник відповідача вчергове подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №4070) у зв`язку із відрядженням.

Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 грудня 2025 року.

09 грудня 2025 року представник відповідача подав до суду: клопотання про долучення доказів (вх. №5146), уточнення до відзиву (вх. №5147) та клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи (вх. №4215).

Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року постановлено: у задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "Литмаш" про долучення доказів (вх. №5146 від 09 грудня 2025 року) та про призначення судової земельно-технічної експертизи (вх. №4215 від 09 грудня 2025 року) відмовити; відкласти розгляд справи по суті на 14 січня 2026 року.

13 січня 2026 року представник відповідача на офіційну електронну адресу суду направила клопотання про відкладення судового засідання (вх. №140) у зв`язку із перебуванням на лікарняному.

Ухвалою суду від 14 січня 2026 року відкладено розгляд справи по суті на 19 січня 2026 року.

19 січня 2026 року представник відповідача через підсистему «Електронний суд» направила до суду додаткові пояснення (вх. №204) у яких відповідач не погоджується з розміром нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки не враховані обмеження у її використанні. Одночасно, заявлена сума до стягнення за 2022-2023 роки розрахована позивачем власноруч без врахування витягу №НВ-2023 від 01 червня 2023 року, про який вказується у долученому до позову листі Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради. Відповідач вважає, що позивач навмисно не надав суду копію витягу за 2023 рік, оскільки нормативно грошова оцінка земельної ділянки є значно меншою, аніж розрахована позивачем власноруч, що свідчить про недоведеність заявленої позивачем суми вимоги за відповідний період.

Водночас, у судовому засіданні 19 січня 2026 року представник відповідача подала до суду клопотання про долучення доказу до матерів справи (вх. №236), а саме: витяг №НВ-2023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 29 травня 2023 року.

У судовому засіданні 19 січня 2026 року оголошення перерву до 23 січня 2026 року. Протокольною ухвалою задоволено клопотання представника відповідача (вх. №236) про долучення доказу до матерів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 23 січня 2026 року просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні 23 січня 2026 року просили суд у задоволені позову відмовити.

Ухвалою суду від 23 січня 2026 року відкладено ухвалення та проголошення судового рішення по справі №926/3576/25 на 26 січня 2025 року.

Відповідач явку належного представника у судове засідання 26 січня 2025 року не забезпечив, причини неявки суду не відомі.

Розглянувши подані сторонами по справі документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін по справі, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-014 від 22 жовтня 2014 року, земельна ділянка з кадастровим номером :35:003:0015, площею 1,6136 га зареєстрована 23 квітня 2007 року. Категорія земельної ділянки землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Видом використання земельної ділянки - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Власником є Чернівецька міська рада. Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №32681420 від 26 січня 2015 року на земельну ділянку з кадастровим номером :35:003:0015, площею 1,6136 га зареєстровано право власності за територіальною громадою м. Чернівці і особі Чернівецької міської ради 04 липня 2014 року.

Рішенням 57 сесії VI скликання Чернівецької міської ради №1420 від 01 грудня 2014 року, за наслідком розглянутих звернень керівників підприємств та громадян, вирішено: затвердити проект відведення щодо зміни цільового призначення та надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Литмаш» в оренду терміном до 30 травня 2052 року для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості за рахунок орендованої земельної ділянки іншої комерційної діяльності (пункт 10.); визнати таким, що втратив чинність пункт 16.3. рішення міської ради V скликання від 25 травня 2006 року №19 і пункт 35.2. рішення міської ради V скликання від 27 липня 2006 року №79 та припинити договір оренди земельної ділянки від 08 лютого 2007 року №283 у зв`язку із зміною умов користування землею (пункт 10.1.); фізичним та юридичним особам, яким надаються в оренду земельні ділянки, впродовж 90 календарних днів дня прийняття цього рішення укласти з Чернівецькою міською радою договір оренди землі (пункт 20.).

25 грудня 2014 року між Чернівецькою міською радою (надалі орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Литмаш» (надалі орендар) укладено Договір оренди землі №9256 (далі-Договір), за умовами пункту 1 на підставі рішення 57 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 01 грудня 2014 року №1420, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться в м. Чернівці на вул. Комунальників, 7.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,6136 га. Кадастровий номер земельної ділянки :35:003:0015. Відповідно до витягу з технічної документації нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2373122,00 грн (пункти 2.1.-2.3 Договору).

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що договір укладено строком на тридцять сім років п`ять місяців і діє до 30 травня 2052 року включно.

Відповідно до пунктів 4.1.,4.3. Договору річна орендна плата визначена відповідно до чинного законодавства, розрахована згідно з додатком 1 до цього договору та за повний рік оренди становить71193,66 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі. Орендна плата щорічно індексується у відповідності із чинним законодавством України. Орендар щорічно станом на 01 січня поточного року проводить перерахунок річної орендної плати.

Розмір орендної плати переглядається у разі: затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Чернівці; зміни ставок земельного податку; зміни ставок орендної плати; в інших випадках передбачених законодавчими актами України, у тому числі рішеннями Чернівецької міської ради, що набрали чинності, у порядку визначеному законодавством або умовами договору оренди землі (пункти 4.5-4.5.4 Договору).

Згідно з пунктом 4.7. Договору розмір орендної плати може бути переглянуто за погодженням сторін або змінено на вимогу однієї із сторін у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 4.10 Договору орендар подає податкову декларацію орендної плати за земельну ділянку в Державну податкову інспекцію у м. Чернівці Головного управління Міндоходів в Чернівецькій області у строки, передбачені чинним законодавством України.

Мета використання земельної ділянки та цільове призначення земельної ділянки відповідно до категорій земель: землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості (пункти 5.1 -5.2. Договору).

Згідно з пунктом 5.3 Договору обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням: не існують.

Відповідно до пунктів 7.1.,7.4.,7.4.7. Договору орендодавець зокрема має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за землю.

Зміни умов до Договору здійснюються шляхом укладання Додаткових договорів, підписаних уповноваженими представниками сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов цього Договору спір вирішується у судовому порядку (пункт 9.1.Договору).

Відповідно до пункту 12.1. Договору за невиконання або неналежне виконання цього Договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та умов цього Договору.

Цей договір набирає чинності з моменту укладення. Моментом укладення договору є дата його реєстрації в Чернівецькій міській раді (пункт 13.1. Договору).

Вказаний договір оренди землі зареєстрований 25 грудня 2014 року, що підтверджується відміткою Внесено в реєстр договорів оренди землі.

25 грудня 2014 року сторони склали, підписали та скріпили печатками Акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться у м. Чернівці на вул. Комунальників, 7, площею 1,16136 га.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №32681420 від 26 січня 2015 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Литмаш» з 26 січня 2015 року зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :35:003:0015 строком дії до 30 травня 2052 року.

02 червня 2023 року Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради направив відповідачу лист №24/01-08/3-07/893 про укладення додаткового договору до договору оренди землі, у зв`язку із зміною розміру річної орендної плати за земельну ділянку на підставі введеннї у дію нормативної грошової оцінки земель міста Чернівці рішенням Чернівецької міської ради від 26 лютого 2021 року №118.

У матеріалах справи відсутні докази направлення вказаного листа на юридичну адресу відповідача та відсутні докази реагування відповідача на отриманий лист. Однак, у ході розгляду справи, відповідач підтвердив факт отримання вказаного вище листа та додатків, які були приєднанні до направленого листа. Сторонами по справі до матеріалів справи не долучено копію укладеного додаткового договору, про що також не вказувалось під час розгляду справи, отже направлений лист залишено відповідачем без реагування.

Як вбачається із листа Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області від 10 жовтня 2024 року №6762/5/24-13-04-09 відповідачем відповідно до поданих податкових декларацій сплачено орендну плату за 2022 рік в сумі 123813,29 грн, за 2023 рік 166582,50 грн, за 2024 рік 122434,72 грн (станом на 01 жовтня 2024 року).

20 грудня 2024 року Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області направило Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради лист №571/5/24-13-04-05 від 20 грудня 2024 року у якому повідомило, що відповідачем уточнених декларацій в частині орендної плати за 2022-2024 роки не подано, чим залишено лист від 04 грудня 2024 року №19976/6/24-13-04-09 без розгляду.

24 жовтня 2024 року Чернівецькою міською радою сформовано витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-024, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :35:003:0015 становить 14356943,78 грн.

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку орендної плати за землю, не сплаченої орендарем у зв`язку із введенням в дію 01 січня 2022 року нормативної грошової оцінки земель міста Чернівці, яка підлягає стягненню з орендаря земельної ділянки комунальної власності за період з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2024 року у розмірі 743229,19 грн, з них: за 2022 рік 221285,83 грн; за 2023 рік 254481,35 грн; за 2024 рік 267462,01 грн, що складає 3% від нормативно грошової оцінки землі. При розрахунку орендної плати враховано сплачену орендну плату за землю відповідно до поданих податкових декларацій. Розрахунок здійснено на підставі витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-024 від 24 жовтня 2024 року та із застосованим коефіцієнтом індексації нормативної грошової оцінки земель за 2022 рік 1,15 і за 2023 рік 1,051.

Договір оренди землі №9256 від 25 грудня 2014 року підписаний та скріплений печатками орендодавця і орендаря.

Доказів розірвання, зміни чи визнання договору оренди землі недійсним суду не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Унаслідок укладення Договору оренди землі №9256 від 25 грудня 2014 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України (у чинній редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України (у чинній редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України Про оренду землі, іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (частини 1, 8 вказаної норми).

Відповідно до статті 2 Закону України Про оренду землі відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтями 1, 13 Закону України Про оренду землі визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Однією з істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (стаття 15 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до статті 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно зі статтею 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов`язковий платіж, що його орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку й орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунально власності базою для обрахунку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлено Законом України Про оцінку земель.

Відповідно до частини 5 статті 5 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Статтею 13 Закону України Про оцінку земель встановлено випадки обов`язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 13 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України Про оцінку земель підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

За змістом статті 18 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України Про землеустрій.

Порядок затвердження технічної документації з оцінки земель визначений статтею 23 Закону України Про оцінку земель.

Частинами 1, 3 та 4 цієї статті передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України унормовано, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Врахувавши вказані норми права, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2024 року у справі №914/2848/22 виснувала, що нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.

Нормативне регулювання визначення розміру орендної плати за оренду земельних ділянок державної або комунальної власності відбувається за імперативно встановленою формулою множення нормативної грошової оцінки на коефіцієнт, який погоджується сторонами в договорі, але у законодавчо встановлених межах. Розмір нормативної грошової оцінки згідно з наведеними вище законодавчими нормами встановлюється відповідним органом місцевого самоврядування.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пунктах 101, 102, 108 постанови від 05 червня 2024 року у справі № 914/2848/22.

Врахувавши особливості правовідносин з оренди земель державної та комунальної власності, які характеризуються наявністю імперативних елементів, у пунктах 118-122 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду здійснила системний аналіз законів "Про оренду землі", "Про оцінку земель" та Податкового кодексу України і дійшла висновку, що зміна нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності призводить до зміни розміру орендної плати. При цьому технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що орендується, затверджує орган місцевого самоврядування відповідним рішенням без узгодження з орендарем земельної ділянки. Натомість в орендаря земельної ділянки державної або комунальної власності з моменту введення в дію нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки (пункт 122 постанови Великої палати Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі 925/457/23).

Тобто обов`язковість урахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абзац 2 частини 1 статті 13 Закону України Про оцінку земель). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає положенням частини 2 статті 632 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

З моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. У таких правовідносинах відсутній обов`язок сторін вносити зміни до договору. Подібна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 16 вересня 2024 року у справі №911/1583/23, постанові Великої палати Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі № 925/457/23.

При цьому Велика Палата Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі № 925/457/23 зауважила, що задоволення позовної вимоги про визнання укладеною спірної додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності, які пов`язані тільки зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки, не приведе до захисту прав чи інтересів позивача, оскільки судове рішення про визнання укладеною спірної додаткової угоди не матиме наслідком стягнення з відповідача орендної плати відповідно до зміненого розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки (пункт 106 постанови).

Орендодавець у випадку зміни розміру орендної плати у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної чи комунальної власності вправі вимагати від орендаря сплати орендної плати у зміненому розмірі, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом про стягнення спірної суми (пункт 109 постанови).

У пункті 110 постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що належному способу захисту орендодавця у такому випадку відповідає позовна вимога про стягнення орендної плати, не сплаченої орендарем. Водночас несплачена орендна плата підлягає стягненню за весь період прострочення з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 ПК України рішення ради щодо зміни розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Чернівецької міської ради від 26 лютого 2021 року № 118 Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівців та визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішення міської ради V скликання від 12 лютого 2008 року № 510, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівців, розроблену Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст Дніпромісто ім. Ю.М. Білоконя.

Вказане рішення доведено до відома населення шляхом опублікування на офіційному вебсайті Чернівецької міської ради http://chernivtsy.eu/portal/1154.

Згідно з пунктом 2 вищезазначеного рішення нормативна грошова оцінка земель м. Чернівці вводиться в дію з 01 січня 2022 року.

Відтак, починаючи з 2022 року річний розмір орендної плати визначається за нормами Податкового кодексу України та обчислюється відповідно до рішення міської ради від 23 жовтня 2008 року № 715 (зі змінами) Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях за ставкою 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної рішенням міської ради від 26 лютого 2021 року № 118 Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівці.

Одночасно, сторони у Договорі оренди землі №9256 від 25 грудня 2014 року погодили пункти 4.5-4.5.4 у яких вказано, що розмір орендної плати переглядається у разі: затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Чернівці; зміни ставок земельного податку; зміни ставок орендної плати; в інших випадках передбачених законодавчими актами України, у тому числі рішеннями Чернівецької міської ради, що набрали чинності, у порядку визначеному законодавством або умовами договору оренди землі.

Враховуючи норми законодавства, усталеної практики суду та обставин справи, судом встановлено обрання позивачем належного та ефективного способу захисту порушеного права. Наявність чи відсутність укладеного між сторонами додаткового договору не вимагається, а зміна розміру орендної плати відбулась із дотриманням вимог законодавства та умов договору.

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки, яка є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України Про оцінку земель оформлюється як витяг з технічної документації про нормативно-грошову оцінку землі, який видається центральним органом виконавчої влади.

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 Податкового кодексу України).

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

Статтею 12 Закону України Про оцінку земель регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України Про оцінку земель).

Відповідно до статті 20 Закону України Про оцінку земель за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

Водночас, чинне земельне законодавство, у тому числі стаття 20 Закону України "Про оцінку земель", не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 травня 2020 року у справі № 922/2843/19).

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1. пункту 288.5. статті 288 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20).

Верховний Суд у справі № 918/779/22 від 27 липня 2023 року зауважив, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку (вартість земельної ділянки), а інформація (дані), визначена у цьому витязі, є обов`язковою під час проведення розрахунку (визначення) орендної плати, суми, яку мав отримати власник земельної ділянки за звичайних умов.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 646/4738/19 також вказується, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Верховний Суд у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20 вказав, що процедура проведення нормативної грошової оцінки земель визначається Порядком № 489 (зі змінами та доповненнями). В основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель (пункт 1 розділу ІІ Порядку № 489).

Нормативна грошова оцінка всіх категорій земель та земельних ділянок населених пунктів (за винятком земель сільськогосподарського призначення та земельних ділянок водного фонду, що використовуються для риборозведення) визначається за формулою: Цн = (В * Нп) : Нк * Кф * Км, де Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях); В - витрати на освоєння та облаштування території з розрахунку на квадратний метр (у гривнях); Нп - норма прибутку (6%); Нк - норма капіталізації (3%); Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки; Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки. Індексація нормативної грошової оцінки земельних ділянок здійснюється відповідно до статті 289 ПК України (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 489). Крім того, зазначений Порядок передбачає можливість розрахунку середньої (базової) вартості одного квадратного метра земель населеного пункту, вартість одного квадратного метра земель населених пунктів за економіко-планувальними зонами, вартість одного квадратного метра земельної ділянки певного функціонального використання, які визначаються за іншими формулами та не пов`язані з нормативною грошовою оцінкою, яка застосовується для визначення розміру орендних платежів (пункти 7, 9, 10 Порядку № 489).

Грошова оцінка загальної площі земельної ділянки визначається шляхом множення нормативної грошової оцінки одного квадратного метра зазначеної ділянки на її загальну площу.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер, проводиться вперше відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213 (зі змінами). За результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (пункт 1 розділу III Порядку № 489). Порядком затверджена форма заяви (додаток 8) на витяг та сама форма витягу (додаток 9), у якій, зокрема, вказано: «Витяг сформовано» із зазначенням дати його формування.

Позивач долучив до матеріалів справи витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-024 від 24 жовтня 2024 року, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :35:003:0015 становить 14356943,78 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, заявлена сума до стягнення розрахована на підставі вказаного вище витягу та ручного розрахунку нормативної грошової оцінки землі із застосованим коефіцієнтом індексації. Так, позивачем визначено, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки за 2024 рік становить 14356943,78 грн, за 2023 рік становить 13660270,01 грн (за наслідком застосованого коефіцієнту індексації 1,051, який застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь), за 2022 рік становить 11878495,66 грн (за наслідком застосованого коефіцієнту індексації 1,15, який застосовується для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь)).

Поряд з цим, у матеріалах справи міститься витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-023 від 29 травня 2023 року, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :35:003:0015 становить 12106356,72 грн.

Вказаний витяг направлений Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради відповідачу, що підтверджується долученим позивачем до позову листом №24/01-08/3-07/893 від 02 червня 2023 року.

Здійснивши аналіз заявленого позивачем розрахунку, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2023 рік різниться, а саме: згідно витягу №НВ-023 від 29 травня 2023 року - 12106356,72 грн, а за ручним розрахунком позивача 13660270,01 грн.

Означене суттєво впливає на розрахунок річної орендної плати заявленої до стягнення з відповідача. Так, позивачем заявлено до стягнення несплачену орендну плату за 2023 рік у розмірі 254481,35 грн, а за 2022 рік у розмірі 221285,83 грн.

У листі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 15 грудня 2022 року про нормативну грошову оцінку земельних ділянок вказується на більшу точність витягу з нормативної грошової оцінки, який сформовано у «апаратному режимі», у порівнянні із витягом, що сформований у ручному режимі.

Оскільки у матеріалах справи міститься витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки за 2023 рік, який є належним доказом і виготовлений у автоматичному режимі програмним забезпеченням у «реальному часі» на підставі актуальних відомостей про земельну ділянку, то суд здійснює перерахунок несплаченої орендної плати з урахуванням останнього.

Так, у 2023 році відповідач мав обов`язком сплатити річну орендну плату у сумі 363190,70 грн.

При цьому, відповідачем сплачено орендну плату за землю відповідно до податкової декларації у сумі 155326,75 грн.

Отже, несплачена орендна плата за земельну ділянку за 2023 рік становить 207863,95 грн.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (стаття 21 Закону України Про оренду землі).

Положеннями пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки (пункт 289.2 Податкового кодексу України), тобто, для визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки у відповідному році треба перемножити нормативно грошову оцінку на всі коефіцієнти індексації за попередні роки з дати проведення нормативно грошової оцінки для конкретної земельної ділянки.

Пунктом 4.3 Договору сторони погодили, що орендна плата щорічно індексується у відповідності із чинним законодавством України. Орендар щорічно станом на 1 січня поточного року проводить перерахунок річної орендної плати.

Згідно із повідомленням Державної службм України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання статті 289 Податкового кодексу України (https://www.kmu.gov.ua/news/derzhheokadastr-povidomliaie-pro-indeksatsiiu-normatyvnoi-hroshovoi-otsinky-zemel-za-2025-rik), що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у 2022 році становив 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь),

Отже, у 2022 році нормативна грошова оцінка земельної ділянки, якою користувсвя відповідач, з урахуванням відомостей про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, зазначених у витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 29 травня 2023 року, з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2022 - 1,15 становила 10527226,71 грн.

Так, за 2022 рік відповідач мав обов`язок сплатити річну орендну плату у сумі 315818,00 грн.

При цьому, відповідачем сплачено орендну плату за землю відповідно до податкової декларації у сумі 135069,04 грн.

Отже, несплачена орендна плата за земельну ділянку за 2022 рік становить 180748,96 грн.

Згідно з пунктом 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

288.5.1. не може бути меншою за розмір земельного податку: -для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;

288.5.2. не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Статтею 274 Податкового кодексу України встановлений земельний податок у розмірі не більше 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Виходячи зі змісту підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, дана норма встановлює мінімальний розмір річної суми орендної плати, зокрема для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки. ( подібний підхід до розуміння норм права викладено у постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №922/3758/20).

Матеріалами справи встановлено, що ставка орендної плати відповідно до положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у місті Чернівці складає 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Здійснення розрахунку орендної плати за землю, не сплаченої орендарем у зв`язку із введенням в дію з 01 січня 2022 року нормативної грошової оцінки земель м. Чернівці, які підлягають стягненню з орендаря земельної ділянки комунальної власності за період з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2024 року, використовуючи витяги про нормативну грошову оцінку 2024 року та 2023 року із зменшенням розміру нормативної грошової оцінки на відповідний щорічний коефіцієнт індексації, що не суперечить вимогам закону.

Отже, сума недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Чернівці на вул. Комунальників, 7, площею 1,6136 га, кадастровий номер :35:003:0015, яка складає різницю між сумою орендної плати за землю згідно зміненої нормативно грошової оцінки та сумою орендної плати за землю, зазначеною в податкових деклараціях відповідача становить: за 2024 рік 267462,01 грн, за 2023 рік 207863,95 грн, за 2022 рік 180748,96 грн.

Відповідач вказував про те, що земельна ділянка містить обмеження у її використанні, що впливає на розмір нормативної грошової оцінки. Водночас, матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів вказаного, які подані у визначений процесуальним законом строк. Спірна земельна ділянка сформована як об`єкт цивільного права 23 квітня 2007 року. А у 2014 році відбулося переоформлення права власника на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності у зв`язку із їх розмежуванням», а саме: замість Чернівецької міської ради право власності на земельну ділянку зареєстровано за територіальною громадою м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради. Як вбачається із наявного у матеріалах справи витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, за спірною земельною ділянкою якою користується відповідач не зареєстровані відомості про обмеження у її використанні. Згідно з кадастровим планом земельної ділянки та експлікації земельних угідь Товариства з обмеженою відповідальністю "Литмаш" (додаток №3 до Договору оренди землі №9256 від 25 грудня 2014 року) відсутні відомості про площу земельної ділянки в зоні її обмеження. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач за період користування земельною ділянкою здійснював дії про доведеність факту наявності обмежень у виростанні земельної ділянки. Застосувавши принцип вірогідності доказів та здійснивши сукупний аналіз матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачем належним чином не доведено факту наявності обмежень у використанні спірної земельної ділянки під час розгляду справи.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень статей 77, 78 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд також зазначає, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Згідно з частиною 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд зазначає, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд вважає за необхідне вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. У справі Руїз Торіха проти Іспанії Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Стандарт доказування вірогідність доказів, на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Отже, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у матеріалах справи доказів, а також їх вірогідність і взаємний зв`язок у їх сукупності та те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з огляду на умови укладеного між сторонами договору оренди землі та вимог законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів сторін по справі, їх пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Відповідно до норм статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 130, 191, 232, 233, 236-241, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Литмаш" (58023, Україна, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Комунальників, буд. 7, код 25082281) на користь Чернівецької міської ради (58002, Україна, Чернівецька обл., м. Чернівці, Центральна площа, буд. 1, код 36068147) суму несплаченої орендної плати за договором оренди земельної ділянки у розмірі 656074,92 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 9840,73 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 26 січня 2026 року було проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

Повне судове рішення складено та підписано 05 лютого 2026 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя Олександр ТИНОК