ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 р. м. Житомир Справа № 906/926/21 (906/55/26)

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Макаревича В.А.

секретар судового засідання: Підгаєцька М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Охріменко О.О. - ліквідатор ТОВ "Гор. Інвест Агро"

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест Агро" (Житомирська область, Коростишівський район, с. Торчин) до Головного управління ДПС у Житомирській області (м. Житомир, Житомирська область) про стягнення 37 614,86 грн в межах справи №906/926/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор. Інвест Агро" (Житомирська область, Коростишівський район, с. Торчин),

ВСТАНОВИВ:

25.08.2021 до Господарського суду Житомирської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (с. Крупець, Хмельницька область) про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор. Інвест Агро" (с. Торчин, Коростишівський район, Житомирська область), у порядку, передбаченому положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.11.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор. Інвест Агро" (Житомирська область, Коростишівський район, с. Торчин, вул. Якубовського, буд 12, ідентифікаційний код: 38284337); визнано вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (30068, Хмельницька область, Славутський район, с. Крупець, вул. Богдана Хмельницького, будинок 43, ) до боржника на суму 5 368 031,79 грн боргу (четверта черга), 819 499,94 грн пені (шоста черга), а також 22 700 грн судового збору та витрати щодо погашення авансування кредитором винагороди арбітражного керуючого у сумі 54 000 грн (перша черга).

Постановою Господарського суду Житомирської області від 30.06.2022, зокрема, визнано боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гор. Інвест Агро" (Житомирська область, Коростишівський район, с. Торчин) банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру у справі №906/926/21.

Ухвалою суду від 26.12.2024, зокрема, призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест Агро" (с. Торчин, Коростишівський район, Житомирська область, вул. Якубовського, буд 12, ) арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №766 від 14.05.2013).

08.01.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор. Інвест Агро" надійшла позовна заява про стягнення з Головного управління ДПС у Житомирській області на ліквідаційний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор. Інвест Агро" суми 37 614,86 грн.

Ухвалою суду від 16.01.2026 судом було прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор. Інвест Агро" до Головного управління ДПС у Житомирській області про стягнення 37 614,86 грн до розгляду та відкрито провадження у справі щодо розгляду даної заяви у межах справи №906/926/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор. Інвест Агро" (Житомирська область, Коростишівський район, с. Торчин); постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12 лютого 2026 р. о 11:00 год.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не надав, свого представника у судове засідання не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Судом встановлено, що всі учасники справи повідомлені належним чином про дату час, та місце даного судового засідання на відомі суду адреси.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК.

Так, за змістом частини 1, пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Згідно довідки Господарського суду Житомирської області про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді "Ухвала по справі" від 16.01.26 у справі №906/926/21(906/55/26) (суддя Макаревич В.А.) було надіслано одержувачу Головному управлінню ДПС в Житомирській області в його електронний кабінет.

Документ доставлено до електронного кабінету: 16.01.2026 о 13:41.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК, наявність відомостей про направлення зазначеним учасникам справи ухвал з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», а також, що явка учасників справи у дане судове засідання не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника сторони, який не з`явився у дане судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до статті 4 ГПК України, юридичні та фізичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, зокрема, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження;

виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

формує ліквідаційну масу;

вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

веде реєстр вимог кредиторів;

здійснює дії щодо скасування реєстрації випуску акцій, передбачені законодавством, якщо організаційно-правовою формою юридичної особи - банкрута є акціонерне товариство;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Положеннями ч.1 та ч.2 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. Вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Кодексом.

У судовому засіданні було оглянуто та досліджено у відповідній частині матеріали справи №906/926/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест Агро" (яка розглядається у цьому ж складі суду) та встановлено, що ухвалою суду від 07.04.2022 у справі №906/926/21 було визнано грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області до боржника на суму 10 901,88 грн, які віднесені до другої черги реєстру вимог кредиторів, 81 114,12 грн віднесені до третьої черги реєстру вимог кредиторів та 4540 грн витрат із сплати судового збору, які віднесені до першої черги. Також, ухвалою суду від 30.01.2021 у справі №906/926/21 було визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області на загальну суму 8 890, 09 грн, з них - 1,12 грн основний платіж, який віднесено до 3 черги, 8888, 97 грн - фінансова санкція, яку віднесено до 6 черги та 4 211,79 грн судового збору, який віднесено до першої черги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено таке.

У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що 07.11.2025 з ліквідаційного рахунку ТОВ «Гор.Інвест Агро» було списано суму 73 986,78 грн на користь Головного управління ДПС у Житомирській області (а.с. 10).

Судом встановлено, що крім того, ліквідатором 14.11.2025 згідно платіжних інструкцій №14, №15, №16, №17 та №18 здійснено погашення кредиторських вимог ГУ ДПС у Житомирській області у справі №906/926/21 на загальну суму 100 768,91 грн на підставі ухвал Господарського суду Житомирської області від 07.04.2022 та 30.01.2024 у справі №906/926/21 (а.с. 6-9).

Отже, на рахунок відповідача ГУ ДПС у Житомирській області позивачем було надмірно сплачено 73 986,78 грн.

28.11.2025 згідно платіжної інструкції №28/11/2025 від 28.11.2025 відповідачем було перераховано позивачу частину надмірно сплаченої суми у розмірі 36 371,92 грн, як повернення сум податків і зборів, надміру зарахованих до бюджету (а.с. 5).

Неповернутою кредитором у справі №906/926/21 Головним управлінням ДПС у Житомирській області залишається сума у розмірі 37 614,86 грн, яка підлягає поверненню позивачу.

Позивач звернувся до відповідача з листом №19-12-25/01/02-06 від 19.12.2025 з проханням повернути 37 614,86 грн на ліквідаційний рахунок позивача.

Проте, станом на день розгляду справи відповідач ГУ ДПС у Житомирській області, надмірно сплачені кошти на рахунок позивача не повернув. Жодних доказів, які б спростовували викладене, не надав.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України).

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України.

Зокрема, набуття відповідачем як однією зі сторін зобов`язання коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а є підставою для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 Цивільного кодексу України.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Докази повернення відповідачем грошових коштів позивачу в матеріалах справи відсутні.

Докази наявності у відповідача підстав для утримання грошових коштів у сумі 37 614,86 грн, які перераховані позивачем також відсутні у матеріалах справи.

Отже, оскільки перерахування позивачем коштів на рахунок відповідача в сумі 37614,86 грн відбулось поза межами договору, то такі кошти утримуються відповідачем без достатньої правової підстави, в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, а відтак вимога позивача про повернення коштів у розмірі 37 614,86 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Безпідставне утримання кредитором Головним управлінням ДПС у Житомирській області, надмірно сплачених боржником коштів кредитору у справі про банкрутство, перешкоджає виконанню ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Гор.Інвест Агро» своїх обов`язків у справі №906/926/21 стосовно погашення вимог усіх кредиторів відповідно до встановленої черговості, суперечить положенням ч.1 та ч.2 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства стосовно того, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. Вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на викладене та враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем набуто спірні кошти за відсутності правової підстави, тобто за рахунок позивача та поза підставою, передбаченою законом, а відтак вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову.

Керуючись статтями 2, 3, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 257 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 7, 61, 62, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 11, 1212 Цивільного кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління ДПС у Житомирській області (, юридична адреса: вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003) на ліквідаційний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Гор.Інвест Агро» (, юридична адреса:12510, Житомирська область, Коростишівський район, с.Торчин, вул. Якубовського, 12; ліквідаційний рахунок НОМЕР_2 ; назва банку: АТ КБ «Приватбанк»):

- 37 614,86 грн безпідставно стягнутих коштів;

- 2 662,40 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається ://court.gov.ua/fair/sud5007/.

Повне рішення складено: 12.02.26

Суддя Макаревич В.А.