УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

м. Київ

13.02.2026Справа № 910/1387/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Соната Фінанс» про забезпечення позову в справі № 910/1387/26

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Соната Фінанс» (вул. Вознесенський Узвіз, буд. 10-А, кім. 205, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 41733894)

до Державного підприємства «Дослідний завод спецелектрометалургії інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» (вул. Ракетна, буд. 24, м. Київ, 03028; ідентифікаційний код 02137660)

про стягнення 17 811 624, 16 грн

без виклику представників учасників процесу,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Соната Фінанс» (далі за текстом - ТОВ «ФК Соната Фінанс», Позивач) з позовом до Державного підприємства "Дослідний завод спецелектрометалургії інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України" (далі за текстом - ДЗ СЕМ ІЕЗ, Відповідач) про стягнення 4 860 146, 41 грн - основного боргу, 9 831 731, 41 грн - пені, 874 238, 49 грн - 3 % річних, 2 245 507, 85 грн - інфляційних втрат за договором № 32 про постачання електричної енергії споживачу від 13.06.2019, право вимоги за яким перейшло до Позивача за наслідком укладення договору факторингу № 002/2026Ф від 22.01.2026.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2026 позовну заяву ТОВ «ФК Соната Фінанс» залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду уточненого позову з приведеною у відповідність прохальною частиною позову та ціною позову.

Також із позовною заявою Позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій сторона просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать ДЗ СЕМ ІЕЗ, що знаходяться на всіх банківських рахунках ДЗ СЕМ ІЕЗ у межах ціни позову - 17 811 624, 20 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ ТА ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Із поданої заяви про забезпечення вбачається, що заявлена до стягнення заборгованість виникла у Відповідача за договором № 32 про постачання електричної енергії споживачу від 13.06.2019, право вимоги за яким Позивач набув внаслідок укладання договору факторингу № 002/2026Ф від 22.01.2026 з попереднім кредитором - ТОВ «Енергетичне партнерство», згідно пункту 1.1 якого Позивач зобов`язався передати грошові кошти в сумі 4 600 000 грн. без ПДВ в розпорядження ТОВ Енергетичне партнерство» за плату, а останнє зобов`язується відступити Позивачу свої права грошової вимоги до Боржника - Державного підприємства «Дослідний завод спецелектрометалургії інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України», згідно договору про постачання електричної енергії споживачу від 13.06.2019 № 32, укладеним між ТОВ «Енергетичне партнерство» та ДЗ СЕМ ІЕЗ.

Подання позову обумовлено тим, що Відповідачем, після належного та повного виконання Постачальником (ТОВ «Енергетичне партнерство») власного обов`язку з постачання електричної енергії, не в повному обсязі сплачено грошові кошти Постачальнику за поставлену Відповідачу електричну енергію в силу чого у останнього утворився борг, що також стало підставою для нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних, стягнення яких є предметом розгляду даної справи.

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може унеможливити виконання рішення суду, оскільки з моменту укладення договору № 32 від 13.06.2019 Відповідач сплачував на користь Постачальника вартість електричної енергії за вказаним договором.

Протягом строку дії договору Відповідачем допускалось виникнення триваючої заборгованості, однак оплати проводились регулярно та заборгованість або сплачувалась в повному обсязі або частково.

Проте, починаючи з жовтня 2025 року Відповідач почав вчиняти дії, які свідчать про відсутність у нього наміру здійснити сплату заборгованості згідно договору в повному розмірі.

В жовтні 2025 року Відповідачем здійснено останню оплату за договором, що підтверджується платіжними інструкціями долученими до позовної заяви, доданими до позовної заяви.

Станом на дату подання позовної заяви вже більше 4 місяців Відповідачем не здійснювались дії спрямовані на повне чи часткове погашення наявної заборгованості.

Дана поведінка Відповідача, на переконання заявника, є нетиповою та свідчить про стрімку зміну стратегії Відповідача щодо взаємовідносин з Постачальником та виконання умов договору та може свідчити про те, що Відповідач наразі є фінансово нестійким підприємством, яке не здатне розраховуватися за поточними боргами.

Вказані обставини порушення Відповідачем виконання взятих на себе зобов`язань вказує на формування Відповідачем тенденції щодо ухилення від виконання зобов`язань за укладеними договорами у зв`язку з чим Позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

МОТИВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 звертала увагу на те, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини третя статті 13 ГПК України).

Суд зазначає, що існування судової практики в частині доказування очевидних речей не нівелює обов`язок заявника довести наявність обставин, на які він посилається та не звільняє його від подання належних та достатніх доказів із належним нормативно-правовим обґрунтуванням.

За сукупністю зазначеного та встановленого, судом наразі не вбачається існування виняткових обставин у спірних правовідносинах та наявність підстав для накладення арешту на кошти Відповідача в межах суми стягнення оскільки припущення Позивача, що кошті, які є у Відповідача на момент пред`явлення позову до нього, можуть зникнути та / або зменшитись за кількістю не є достатньо обґрунтовані.

Суд зазначає, що із поданої заяви не вбачається несумлінності дій Відповідача, а лише вбачається спір між сторонами в частині суми заборгованості, несплата якої в досудовому порядку не свідчить про вчинення Відповідачем в майбутньому умисних дій щодо уникнення виконання рішення (у випадку задоволення позову).

При цьому, судом враховано, що без належного та повного дослідження обставин справи суд не може презюмувати правомірність вимог Позивача, яким в свою чергу не доведено необхідності та невідкладності вжиття запобіжних заходів.

Відповідно до частини 1 та 6 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ ЗАЯВИ

Підсумовуючи викладене, дотримуючись принципу змагальності, рівності та верховенства права, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості поданої заяви про забезпечення позову та недоведення Позивачем обставин існування обґрунтованої ймовірності реального невиконання чи то уникнення виконання рішення суду з боку Відповідача в майбутньому.

Керуючись статтями 136-139, 140, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Соната Фінанс» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 13.02.2026 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Дата підписання повного тексту ухвали: 13.02.2026

Суддя Антон ПУКАС