РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.02.2026Справа № 910/15430/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "ЕНЕРГООБЛІК" вул. Мала Панасівська, 1, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61052

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" просп. Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "Банк Альянс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50, )

про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню

Представники сторін (не викликались)

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ЕНЕРГООБЛІК" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про визнання Банківської гарантії від 15.06.2023 року № 2446-23 на суму 1 413 780,00 грн. такою, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність підстав для визнання такою, що не підлягає виконанню вказаної гарантії, наданої банком на забезпечення зобов`язань позивача як принципала за Договором № від 23.06.2023 року, укладеним з бенефіціаром - Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", оскільки закінчився строк дії договору підряду та роботи згідно останнього виконано підрядником і прийнято замовником в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через систему "Електронний суд" 09.01.2025 року від позивача на виконання вимог ухвали суду від 30.12.2024 року надійшла заява б/н від 08.01.2025 року про усунення недоліків позовної заяви, розглянувши яку суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15430/24, з урахуванням приписів частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, за відсутності клопотань будь - якої із сторін про інше та підстав для розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з ініціативи суду, господарським судом на підставі ч. 2 ст. 247 ГПК України вирішено розгляд справи №910/15430/24 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Також вказаною ухвалою за ініціативою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Банк Альянс" (), оскільки рішення у даній справі може вплинути на його права та/або обов`язки щодо однієї зі сторін.

Згідно частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" від 29.06.2023 року, який набрав чинності 21.07.2023 року та введений в дію 18.10.2023 року, внесено зміни до ряду статей ГПК України.

Так, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, з метою повідомлення відповідача та третю особу про розгляд справи № 910/15430/24, а також права відповідача подати відзив на позовну заяву та третьої особи - подати письмові пояснення, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду від 16.01.2025 року була направлена судом до електронних кабінетів відповідача та третьої особи, факт отримання якої 18.01.2025 року та 21.01.2025 року відповідно підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про доставку електронних листів до електронних кабінетів.

Суд зазначає, що з урахуванням строків, встановлених статями 165, 168, 178, 251 Господарського процесуального кодексу України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, які також визначені судом в ухвалі від 16.01.2025 року, відповідач мав подати відзив на позовну заяву, а третя особа подати пояснення щодо позову.

Судом встановлено, що через систему "Електронний суд" 30.01.2025 від уповноваженого представника третьої особи надійшли пояснення б/н від 30.01.2025 щодо позову, з доказами надсилання до електронних кабінетів учасників справи, в яких АТ "Банк Альянс" зазначив про наявність рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2024 року у справі № 910/527/24, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2024 року, яким відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Енергооблік» до ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про визнання такою, що не підлягає виконанню банківської гарантії № 2446-23 від 15.06.2023 року, наголосив на наявності порушення принципалом умов основного зобов`язання, належного представлення та отримання вимоги гарантом до закінчення строку дії гарантії як необхідних умов та правової підстави для оплати гарантом вимоги за гарантією, за відсутності хоча б однієї з яких відповідальність гаранта не настає. При цьому банк зазначив, що не заперечує проти свого обов`язку як гаранта задовольнити Вимогу бенефіціара, яка відповідає умовам гарантії, у разі дійсно встановленого факту настання зобов`язань гаранта.

Також 03.02.2025 року через канцелярію суду від уповноваженого представника відповідача надійшов відзив № ТОВВИХ-25-1574 від 29.01.2025 року на позовну заяву, з доказами його надсилання позивачу та третій особі, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що оскільки підрядником не були виконані зобов`язання за Договором підряду до дати закінчення терміну дії Договору, керуючись умовами розділу 10.9 Договору замовник ініціював стягнення за Банківською гарантією. Додатково відповідач наголосив на вставленні судом у справі № 910/527/24 обставини прострочення виконання підрядником І етапу робіт та недотримання Графіку у відповідній частині, необґрунтованість тверджень товариства про порушення строків виконання робіт внаслідок винних дій замовника та наявність у замовника права згідно п.п. 4.1, 10.1, 10.2, 10.4 Договору та змісту Банківської гарантії на одержання задоволення своїх вимог за рахунок Банківської гарантії в разі невиконання або неналежного виконання підрядником своїх зобов`язань за Договором.

Зазначені документи долучені судом до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи по суті суду не надано.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд зазначає, що з урахуванням строків, встановлених статтями 166, 252 Господарського процесуального кодексу України, які також визначені судом ухвалою суду від 16.01.2025 року, за наявності поданих відповідачем відзиву на позов та третьою особою пояснень щодо позову, позивач мав подати відповідь на відзив на позовну заяву.

Як свідчать матеріали справи, позивач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим частиною 1 статті 166 Господарського процесуального кодексу України.

Наразі, від позивача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відповіді на відзив та/або про намір вчинення відповідних дій у відповідності до статті 166 ГПК України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи по суті.

З огляду на вищевикладене, оскільки Приватне акціонерне товариство "ЕНЕРГООБЛІК" не скористалось наданими йому процесуальними правами, зокрема, позивачем не надано на адресу суду відповіді на відзив, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Статтею 1 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що публічна закупівля (далі - закупівля) - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом; тендерна документація - документація щодо умов проведення тендеру, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу в електронній системі закупівель; тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник процедури закупівлі подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Як встановлено судом, на онлайн - платформі Електронної системи публічних закупівель Prozorro 17.03.2023 року було оприлюднено оголошення про проведення відкритих електронних торгів за предметом закупівлі «ДК 021:2015: 50410000-2 - Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів».

Відповідно до пункту 15 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» переможець процедури закупівлі - учасник, тендерна пропозиція якого відповідає всім критеріям та умовам, що визначені у тендерній документації, і визнана найбільш економічно вигідною, та якому замовник повідомив про намір укласти договір, або учасник, якому замовник повідомив про намір укласти договір за результатами застосування переговорної процедури закупівлі.

Частиною 1 статті 33 Закону України «По публічні закупівлі» визначено, що рішення про намір укласти договір про закупівлю приймається замовником у день визначення учасника переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі.

За приписами частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

В подальшому, за наслідками визначення протоколом розкриття тендерних пропозицій від 03 квітня 2023 року відповідача переможцем аукціону (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2023-03-17-009180-a), 23.06.2023 року між Приватним акціонерним товариством "ЕНЕРГООБЛІК" (підрядник за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (замовник за договором, відповідач у справі) було укладено Договір про закупівлю послуг № (далі - Договір), предметом якого згідно п. 1.1 є надання послуг з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати газу для забезпечення вимірювання малих витрат на ГРС Більськ, ГРС Божкове, ГРС Гряково, ГРС Мартинівка, ГРС Рунівщина Лубенського ЛВУМГ) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (зі змінами та доповненнями), норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, далі іменуються - Роботи), а Замовник - прийняти та оплатити такі Роботи відповідно до умов цього Договору.

Розділами 2 - 14 Договору сторони погодили ціну Договору, порядок розрахунків, строки та місце виконання робіт, права та обов`язки сторін, їх відповідальність, обставини непереборної сили, вирішення спорів, строк дії Договору, інші умови тощо.

Склад, обсяги, вартість Робіт та строки визначені Технічними, якісними та кількісними характеристиками (Додаток №1), Договірною ціною (Додаток №2) та Графіком виконання робіт (Додаток №3), які є невід`ємною частиною Договору (п. 1.2. Договору).

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє 395 календарних днів. В частині гарантійних зобов`язань Договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Закінчення терміну дії цього Договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим Договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 11.1. Договору).

Вказаний Договір підписаний представниками підрядника і замовника та скріплений печатками сторін.

З урахуванням предмету та суб`єктного складу сторін договору, які є основними ознаками договору та дають змогу кваліфікувати вид останнього судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм §1, 3 глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України (який діяв на час спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Так, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання, згідно статті 174 Господарського кодексу України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), є господарський договір.

Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно п. 1.2. Договору Склад, обсяги, вартість Робіт та строки визначені Технічними, якісними та кількісними характеристиками (Додаток №1), Договірною ціною (Додаток №2) та Графіком виконання робіт (Додаток №3), які є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п.1.3 Договору обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.

Згідно п. 4.4. Договору місце виконання Робіт (далі - Об`єкт):

ГРС Більськ, Полтавська обл. Полтавський р-н с. Більськ вул. Саранчівський шлях 1а;

ГРС Божкове, Полтавська обл. Полтавський р-н с. Божківське вул Гаражна 2а;

ГРС Гряково, Полтавська обл. Полтавський р-н с. Грякове вул. Травнева 50;

ГРС Мартинівка, Полтавська обл. Полтавський р-н с. Мартинівка вул. Мар`янівська 2;

ГРС Рунівщина, Полтавська обл. Полтавський р-н с. с. Рунівщина вул. Шевченка 54.

Окрім цього, сторонами погоджено Додаток № 1 до Договору - «Технічні, якісні та кількісні характеристики», яким визначено загальний опис послуг:

4.1. Розроблення робочої документації щодо ремонту пункту вимірювання витрат газу, погодження її в уповноважених підприємствах, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрології та метрологічної діяльності (далі - Робоча документація).

У разі уточнення видів і об`ємів робіт, підрядник погоджує із замовником уточнену відомість обсягів робіт, розроблені з урахуванням затвердженої робочої документації.

За необхідності підрядник ініціює відповідні зміни в договір, які оформлюються додатковою угодою.

4.2. Погодження із замовником робочої документації. Проведення необхідного обсягу державних експертиз або погоджень згідно вимог чинних нормативних документів. Здійснення експертизи робочої документації в експертних організаціях, які відповідають критеріям, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах промислової безпеки та охорони праці.

4.3. Склад робочої документації: пояснювальна записка; технологічні схеми та креслення.

4.4. У разі уточнення видів і об`ємів робіт, підрядник погоджує із замовником уточнену відомість обсягів робіт , розроблену з урахуванням погодженої робочої документації.

4.5. Виготовлення та/або придбання необхідного обладнання та устаткування.

4.6. До початку проведення робіт підвищеної небезпеки з метою ознайомлення з обєктом ремонту підрядник може бути допущений на ГРС відповідно до НДТОВ 06-008:2020 «Порядок допуску працівників сторонніх організацій, структурних підрозділів ТОВ «Оператор ГТС України» та відвідувачів для виконання робіт (послуг) на об`єктах ТОВ «Оператор ГТС України» (далі - порядок допуску).

Підрядник для проведення на об`єкті ремонту підвищеної небезпеки отримує допуск для виконання робіт підвищеної небезпеки відповідно до порядку Допуску.

4.7. Виконання робіт щодо монтажу вузлів обліку газу. Виконання комплексу випробувальних та пусконалагоджувальних робіт на діючий ГРС.

4.8. Прийняття замовником виконаних підрядником випробувальних та пусконалагоджувальних робіт на діючий ГРС.

4.9. Виготовлення виконавчо-технічної документації, згідно ВСН 012-88, ДБН А.3-5-2016 та передача її замовнику.

4.10. Проведення відповідним призначеним органом оцінки відповідності вузла обліку газу Технічному регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 13.01.2016 року №94.

Згідно частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За приписами частини 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором (частини 1, 2 статті 844 Цивільного кодексу України).

Згідно до п. 3.1. Загальна вартість виконуваних Робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно із Договірною ціною (Додаток №2) становить: 28 275 600 грн., в тому числі ПДВ 20% 4 712 600,00.

Ціна Договору є твердою і не може змінюватися в ході його виконання, якщо інше не передбачено цим Договором та чинним законодавством (пункт 3.2. Договору).

Разом з тим судом встановлено, що Додатковою угодою №1 від 22.04.2024 до Договору № від 23.06.2023 року пункт 3.1 Договору викладено у наступній редакції: «Загальна вартість виконуваних Робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно із Договірною ціною (Додаток №2) становить: 28 211 111,84 грн., в тому числі ПДВ 20% 4 701 851,97.».

Згідно частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (частина 2 статті 854 ЦК України).

Пунктом 3.3. Договору визначено - оплата за цим Договором проводиться в такому порядку:

Замовник протягом 30 (тридцяти) календарних днів, але не раніше ніж через 20 (двадцять) календарних днів з моменту прийняття Робіт, що підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт, перераховує на розрахунковий рахунок Підрядника суму вартості прийнятих Робіт.

При складанні актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт використовуються форми документів КБ-2в та КБ-3.

Підрядник не має права вимагати уточнення договірної ціни у зв`язку із зростанням цін на ресурси, що використовуються для виконання Робіт (п. 3.4 Договору).

Докази того, що сторони узгодили інший порядок та строки оплати робіт за Договором в матеріалах справи відсутні.

Наразі, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини виконання умов Договору в частині здійснення замовником оплати вартості прийнятих підрядних робіт не є предметом дослідження у даній справі.

Поряд із цим, станом на час розгляду справи доказів наявності претензій ПАТ "ЕНЕРГООБЛІК" як підрядника з питань здійснення оплати та/або наявного спору щодо стягнення заборгованості замовника з оплати виконаних підрядником робіт в матеріалах справи відсутні.

Доказів звернення ПАТ "ЕНЕРГООБЛІК" до замовника з відповідними листами, вимогами, претензіями щодо питання невчасного здійснення/нездійснення оплати за виконані підрядні роботи на момент реалізації сторонами правовідносин за спірним Договором та на час розгляду справи сторонами суду також не надано.

Відповідно до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як визначено пунктом 4.1 Договору підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладання цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником Графіку виконання робіт (Додаток № 3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною.

Графіком виконання робіт, що є Додатком № 3 до Договору, передбачено наступні граничні терміни виконання робіт:

1) обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації - 120 днів (тобто до 21.10.2023 року);

2) виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи - 300 днів (тобто до 18.04.2024 року);

3) пусконалагоджувальні роботи - 365 днів (тобто до 22.06.2024 року).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно визначень частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Таким чином, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та умов п.4.1 Договору строк виконання всього комплексу робіт - до 22.06.2024 року.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Суд зазначає, що обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника (генпідрядника).

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

В силу частини 2 статті 853 Цивільного кодексу України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Згідно п. 4.5 Договору передбачені цим Договором роботи підрядник виконує в умовах діючого виробництва, яке є об`єктом підвищеної небезпеки. При цьому, підрядник виконує роботи не порушуючи режимів транспорту газу та роботи газотранспортної системи, вимог з промислової безпеки та охорони праці із залученням своїх висококваліфікованих фахівців з використанням сучасних технологій. Підрядник відповідає перед замовником за якість виконаних робіт та їх відповідність вимогам, установленим національними стандартами, будівельними нормами, локальними актами замовника, іншими нормативно-правовими документами та умовам цього.

Відповідно до пункту 4.3. Договору датою закінчення виконаних підрядником робіт вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому Розділом 5 цього Договору. Виконання Робіт може бути закінчено Підрядником достроково за умови письмової згоди Замовника.

Так, за умовами п. 5.1 Договору передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що Акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує Підрядник і надає його Замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця.

Разом з актом приймання виконаних робіт Підрядник надає Замовнику повний комплект виконавчої документації за звітний період, оформленої належним чином, відповідно до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва.

Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів перевіряє достовірність отриманих акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в частині фактично виконаних Робіт, їх відповідність показникам якості, комплектність виконавчої документації, та, у разі відсутності явних недоліків, підписує його в рамках цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.

При прийманні виконаних Робіт Замовник може витребувати сертифікати/паспорти на застосовані матеріали, документи, що підтверджують вартість матеріалів, розрахунки на інші витрати та іншу документацію, визначену чинним законодавством.

У випадку ненадання або надання Підрядником Замовнику неповного комплекту виконавчої документації, Замовник набуває право не приймати та не оплачувати акти приймання виконаних робіт, до моменту надання повного комплекту виконавчої документації (п.5.3 Договору).

Відповідно до пункту 5.4 Договору у разі виявлення в процесі приймання-передачі Робіт недоліків, Замовник письмово повідомляє Підрядника про такі недоліки, та повідомляє його про час та місце зустрічі для складання акту про недоліки виконаних робіт, в якому обов`язково фіксується дата виявлення недоліків і дата щодо їх безкоштовного усунення.

Так, на підтвердження виконання робіт за Договором сторонами остаточно погоджені та підписані за допомогою електронно - цифрового підпису: Акти здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, виконання вишукувальних робіт та експертизи проектної документації: №1 від 21.11.2023 року; Акт №2 від 21.11.2023 року; Акт №3 від 21.11.2023 року; Акт №4 від 21.11.2023 року; Акт №5 від 21.11.2023 року; а також Акти №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) від 13.06.2024 за червень 2024 року; Акт №2 від 17.06.2024 за червень 2024 року; Акт №3 від 13.06.2024 за червень 2024 року; Акт №4 від 13.06.2024 за червень 2024 року; Акт №5 від 17.06.2024 за червень 2024 року; Акт №6 від 25.06.2024 за червень 2024 року; Акт №7 від 25.06.2024 за червень 2024 року; Акт №8 від 25.06.2024 за червень 2024 року; Акт №9 від 25.06.2024 за червень 2024 року; Акт №10 від 25.06.2024 за червень 2024 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

Як вбачається із наданих позивачем копій актів виконаних робіт за Договором, будь-які заперечення щодо належного виконання робіт за вказаними актами відсутні, зокрема, замовник претензій по об`єму та якості виконання робіт, зазначених в остаточно узгоджених актах виконаних робіт, не має.

Доказів пред`явлення відповідачем претензій щодо виявлених відхилень при виконанні робіт від належної якості, обсягів та ціни робіт, як і обґрунтованих письмових відмов від їх оплати до суду не надходило, будь-які докази відмови від остаточного приймання виконаних робіт та підписання актів на час приймання робіт, а також заперечення щодо виконання позивачем умов Договору у вказаній в погоджених актах виконаних робіт частині з боку відповідача відсутні.

Відповідно до пункту 7.3.16 Договору в разі потреби залучення до виконання спеціальних видів (обсягів) Робіт субпідрядника (-ів) підрядник зобов`язаний надати (до початку виконання Робіт) передбачені пунктом 7.5.2 Договору належно засвідчені копії документів замовнику. Підрядник зобов`язаний надавати замовнику обґрунтування такого залучення та повну інформацію стосовно субпідрядника(ів) письмово, не пізніше 30-ти (тридцяти) календарних днів до початку виконання Робіт, для одержання письмового погодження замовника.

Умовами пунктів 7.4.1, 7.4.2, 7.5.1, 7.5.2 Договору передбачено, що підрядник має право ініціювати внесення змін до Договору та залучати, у разі потреби, до виконання спеціальних видів (обсягів) Робіт субпідрядника(-ів).

Підрядник не має права залучати до виконання Робіт за цим Договором третіх осіб (субпідрядників) без погодження з замовником. Залучення третіх осіб (субпідрядників) здійснюється за умови письмового погодження з замовником та за умови наявності у субпідрядника(-ів) чинних, протягом строку виконання Робіт, до яких він (вони) залучається(-ються), дозволів, сертифікатів, ліцензій тощо, що надають йому (їм) право на провадження діяльності з таких видів робіт, якщо це вимагається чинним законодавством України, а також досвіду та ресурсів, достатніх для виконання відповідного виду Робіт, про що підрядником надається замовнику інформаційна довідка, засвідчена підписами уповноважених осіб підрядника та залученого(-их) третіх осіб (субпідрядника(-ів)). Підрядник зобов`язаний надати належно засвідчені копії зазначених у цьому пункті Договору документів замовнику не пізніше 30-ти календарних днів до початку виконання Робіт.

Наведеними пунктами Договору передбачений обов`язок підрядника (у разі необхідності залучення до виконання спеціальних видів (обсягів) Робіт субпідрядника(-ів) та для отримання відповідного погодження замовника) надавати Оператору ГТС обґрунтування залучення та повну інформацію стосовно субпідрядника(ів) письмово, не пізніше 30-ти (тридцяти) календарних днів до початку виконання Робіт.

При цьому, як зазначає позивач у позовній заяві, замовником тривалий час не погоджувались субпідрядні організації для проведення геологічно-вишукувальних робіт, що є частиною для проектування, відтак, позивач повідомляв замовника про затримку в погодженні підрядників листами від 26.07.2023 року № 26/07-7 та № 27/07-8, від 15.08.2023 року №15/08-9 та від 22.08.2023 року № 22/08-9.

У листі від 22.08.2023 року № 22/08-9 позивач, з огляду на те, що лист №26/07-07 щодо погодження був надісланий 26.07.2023, а відповідь з погодженням було отримано тільки 17.08.2023 (термін погодження складав 22 дні), просив замовника додати вказаний термін вимушеного простою (22 дні) до строків виконання зобов`язань згідно з Графіком виконання робіт.

Наразі, листом № ТОВВИХ-23-11688 від 24.08.2023 року замовник відмовив в погодженні запропонованих позивачем змін строків виконання робіт та зазначив про відсутність підстав для внесення відповідних змін до Договору, а також листами № ТОВВИХ -23-12256 від 05.09.2023 року повідомив про відсутність заперечень щодо залучення субпідрядників.

За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання по виконанню робіт, обумовлених Договором та в обсягах, зазначених в Актах здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, виконання вишукувальних робіт та експертизи проектної документації та Актах приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В), а відповідачем як замовником, у свою чергу, прийнято виконання цих робіт у вказаних обсягах без будь - яких зауважень.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та зазначається позивачем у позовній заві, виконання спірного Договору № від 23.06.2023 року було забезпечено безумовною, безвідкличною гарантією на суму 1 413 780,00 грн. зі строком дії до 26.08.2024 року включно.

Так, згідно 10.9.1-10.9.3 Договору та відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі по предмету закупівлі "Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати газу для забезпечення вимірювання малих витрат ГРС Більськ, ГРС Божкове, ГРС Гряково, ГРС Мартинівка, ГРС Рунівщина Лубенського ЛВУМГ)" згідно оголошення про проведення процедури закупівлі № UA-2023-03-17-009180-a, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу 17.03.2023 року, підрядник зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 1 413 780,00 грн., що становить 5 відсотків ціни цього Договору.

Відповідно до п. 10.9.3 Договору та умов Банківської гарантії термін дії Гарантії - до 26.08.2024 року включно.

Згідно з пунктом 10.9.5 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) підрядником своїх зобов`язань за цим Договором замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього Договору та чинним законодавством України, на умовах, визначених гарантією.

Отже, як встановлено судом, на виконання відповідних положень тендерної документації 15 червня 2023 року Акціонерним товариством «Банк Альянс» (гарант/банк з гарантією, третя особа у справі) на забезпечення виконання Приватним акціонерним товариством «ЕНЕРГООБЛІК» (принципал за гарантією, позивач у справі) умов Договору видано Банківську гарантію №2446-23 (далі - Банківська гарантія), згідно умов якої Банк як Гарант безумовно зобов`язується протягом п`яти банківських днів після одержання ним паперового оригіналу першої письмової вимоги бенефіціара (Оператора ГТС), оформленої належним чином (підпис уповноваженої особи, печатка бенефіціара (якщо передбачена)) та/або електронного SWIFT-повідомлення через банк бенефіціара на SWIFT, сплатити бенефіціару повну суму банківської гарантії, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом зобов`язань за Договором.

Форма представлення вимоги: у паперовій формі рекомендованим листом або кур`єром та/або ключованим SWIFT-повідомленням через банк бенефіціара на SWIFT-адресу Банку.

Внесення змін до вказаної Гарантії здійснюється в установленому законодавством порядку, після чого вони стають невід`ємною частиною цієї Гарантії.

Повернення принципалу банківської гарантії відбувається шляхом надіслання бенефіціаром на поштову адресу та/або SWIFT-адресу та/або електронну адресу гаранта (з дотриманням вимог законодавства щодо КЕП) та/або поштову адресу принципала повідомлення про ануляцію цієї банківської гарантії. Дострокове припинення цієї банківської гарантії (її ануляція) відбувається за попередньою письмовою згодою бенефіціара.

Як вбачається зі змісту Банківської гарантії, остання є безвідкличною, непередаваною і не може бути переуступлена без попередньої згоди зі сторони гаранта, принципала та бенефіціара.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Згідно з Банківською гарантією, остання набуває чинності з дати видачі та діє до дня повного виконання сторонами зобов`язання за цим Договором.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором гарантії, який підпадає під правове регулювання норм § 4 глави 49 Цивільного кодексу України та глави 22 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (статті 547 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (статті 548 Цивільного кодексу України).

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (частина 2 статті 200 Господарського кодексу України).

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (частина 3 статті 200 Господарського кодексу України).

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, бенефіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед бенефіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору -бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

Згідно із статтею 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Відповідно до Банківської гарантії сума і валюта Гарантії: 1 413 780,00 грн.; строк дії Гарантії - до 26 серпня 2024 року включно.

Згідно із частиною 2 статті 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Основною із функцій гарантій, зокрема і банківської гарантії, є забезпечувальна функція, яка полягає в тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Відповідно до частини 1 статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Статтею 564 Цивільного кодексу України передбачено, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Як зазначено позивачем у позовній заяві та вбачається з матеріалів справи, 11.01.2024 року Оператор ГТС як бенефіціар пред`явив Банку SWIFT-повідомлення - вимогу від 11.01.2024 року № ТОВВИХ-24-452 про сплату коштів у розмірі 1 413 780,00 грн. за Банківською гарантією у зв`язку з неналежним виконанням принципалом (позивачем) умов Договору.

У свою чергу, листом від 12.01.2024 року № 21.2.1/193. Банк звернувся до ТОВ «Енергооблік» як принципала з Повідомленням про отримання вимоги бенефіціара, в якому просив позивача протягом 2-ох банківських днів перерахувати кошти для покриття можливих витрат за Банківською гарантією в розмірі 1 413 780,00 грн. на рахунок Банку.

Також, як свідчать матеріали справи, попередньо 29.11.2023 року замовником була надіслана банку аналогічна вимога - SWIFT-повідомлення № ТОВВИХ-23-17088 за даною гарантією про сплату 1 413 780,00 грн., про що листом від 29.11.2023 року № 21.2.1/3276 було повідомлено позивача відповідним Повідомленням про отримання вимоги бенефіціара.

В свою чергу, вважаючи безпідставним звернення бенефіціара до банку з вимогою від 29.11.2023 року позивачем було надіслано на адресу замовника лист №30/11-9 від 30.11.2023 року щодо відкликання вимоги у сплати гарантії, за результатами розгляду якого останній відкликав її 08.12.2023 року, погодившись з безпідставністю такої вимоги.

Окрім цього судом встановлено, що зважаючи на те, що не сплив встановлений спірним Договором 365-денний загальний строк виконання зобов`язань підрядника за Договором, роботи за цією угодою наразі тривають та виконуються підрядником у повному обсязі без претензій та зауважень, враховуючи те, що у заяві бенефіціара про виплату суми Гарантії про жодні конкретні порушення вказано не було, а замовник тривалий час не погоджував залучення субпідрядних організацій для проведення геологічно - вишукувальних робіт, що є частиною робіт з проектування, Приватне акціонерне товариство "Енергооблік" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерного товариства "Банк Альянс" про визнання виданої банком 15.06.2023 року Банківської гарантії № 2446-23 такою, що не підлягає виконанню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2024 року у справі №910/527/24, залишеним без змін Поставною Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2024 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Енергооблік» було відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 27.11.2024 року касаційне провадження у справі № 910/527/24 закрите.

Рішення у справі № 910/527/24 вмотивоване тим, що графіком виконання робіт прямо визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього виникають (обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації - 120 днів; виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи - 300 днів; пусконалагоджувальні роботи - 365 днів), тоді як за умовами пункту 4.1 Договору підрядник зобов`язався виконувати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником Графіку виконання робіт. Натомість Товариством не було надано суду належних доказів письмового інформування замовника за 5 (п`ять) робочих днів про можливе сповільнення або призупинення виконання робіт за незалежних від позивача обставин, як і власне документів на підтвердження реального існування таких обставин, а також матеріали справи не містять доказів внесення сторонами Договору змін до його умов в частині продовження строків виконання робіт, зокрема, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Таким чином, зважаючи на порушення підрядником строку надання Оператору ГТС письмового обґрунтування необхідності залучення та повної інформації стосовно субпідрядника(ів) для одержання відповідного погодження замовника, а також враховуючи відсутність у спірному Договорі умов щодо граничних строків розгляду замовником таких документів та надання на них відповіді підряднику, суди дійшли висновку про необґрунтованість тверджень ПАТ «Енергооблік» про порушення ним строків виконання робіт за договором внаслідок винних дій відповідача 1, який тривалий час (22 дні) ігнорував погодження субпідрядників за договором та, відповідно, відсутність підстав для задоволення позовних вимог принципала.

З урахуванням вищевикладеного, зазначаючи про закінчення 22.06.2024 року строку дії спірного Договору підряду, виконання позивачем зобов`язання з виконання робіт з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати газу для забезпечення вимірювання малих витрат ГРС Більськ, ГРС Божкове, ГРС Гряково, ГРС Мартинівка, ГРС Рунівщина Лубенського ЛВУМГ за вказаним Договором в повному обсязі та прийняття робіт замовником, що підтверджується підписаними сторонами відповідними Актами здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, виконання вишукувальних робіт та експертизи проектної документації та Актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В), а також посилаючись на відсутність підстав для стягнення за Банківською гарантією № 2446-23 від 15.06.2023 року, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання пред`явленої 11.01.2024 року Банківської гарантії №2446-23 від 15.06.2023 року такою, що не підлягає виконанню.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України та статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства, зокрема, є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним Договору № від 23.06.2023 року та Банківської гарантії №2446-23 від 15.06.2023 року та/або їх окремих положень на час розгляду спору судом сторонами не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірного Договору на час його підписання та на протязі виконання з боку сторін також відсутні.

При цьому, відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що відповідно до умов Договору, зокрема, пунктів 4.1, 10.1, 10.2 10.9.5 останнього та змісту Банківської гарантії право на одержання задоволення своїх вимог за рахунок Банківської гарантії у замовника виникає у разі невиконання або неналежного виконання Підрядником своїх зобов`язань за цим Договором. Наразі, як вказує відповідач, підрядником були надані Акти здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, виконання вишукувальних робіт - Акт №№ 1-5 від 21.11.2023, чим прострочено виконання на 28 календарних днів, Акти приймання виконаних будівельних робіт та акти вартості устаткування до актів виконаних будівельних робіт №№ 1, 3, 4 від 16.06.2024, чим прострочено виконання на 55 календарних днів, Акти №№ 2, 5 від 17.06.2024, чим прострочено виконання на 59 календарних днів, Акти №№ 6-10 від 25.06.2024 року, чим прострочено виконання на 67 календарних днів. Тобто, відповідач наголошує на невиконанні підрядником зобов`язань за Договором до дати закінчення терміну дії останнього, що не заперечується самим позивачем в позовній заяві та стверджує, з посиланням на умови розділу 10.9 Договору, про правомірність ініціювання замовником (бенефіціаром) стягнення за Банківською гарантією.

Суд зазначає, що порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004 року (далі - Положення).

Так, відповідно до пунктів 2, 8, 9 частини 3 розділу І Положення гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку - гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії; гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин; базові відносини - відносини між принципалом та бенефіціаром, які виникають на підставі договору, інших правочинів, тендерної документації, законодавчих актів щодо зобов`язань принципала на користь бенефіціара, виконання яких забезпечує гарантія.

Вказаним Положенням передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

У даному випадку Банківська гарантія є безумовною і безвідкличною, це гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого Гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Відповідно до статті 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (частина 1 статті 565 ЦК України).

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, яка є загальною щодо спорів про стягнення за гарантією, враховуючи приписи статей 560, 563, 565 ЦК України обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає (постанови Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №910/21641/17, від 20.06.2018 у справі №904/9536/17, від 02.03.2018 у справі №910/8297/17, від 14.11.2019 у справі №910/20326/17, від 18.06.2021 у справі №910/16898/19, від 07.12.2021 у справі №910/2831/20, 21.12.2021 у справі №910/17772/20 тощо).

Поряд із цим, підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №910/3500/19, гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Отримавши вимогу банк (гарант) повинен перевірити її на відповідність таким критеріям: 1) чи є така вимога належним представленням; 2) чи є така вимога достовірною (зокрема, чи має місце порушення товариством (принципалом) зобов`язань за Договором, що є підставою для виплати визначеної банківською гарантією суми).

В свою чергу, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 відступив від висновку, наведеного у справі № 910/16898/19 про те, що при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить дослідження наявності чи відсутності виникнення порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Об`єднана палата дійшла висновку, що гарант не вправі робити власних висновків щодо наявності чи відсутності обов`язку принципала, а зобов`язаний платити за гарантією, якщо вимога та додані документи (якщо вони передбачені умовами гарантії) за зовнішніми ознаками відповідають умовам гарантії. Стаття 565 ЦК України визначає вичерпний перелік випадків, коли гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, та цей перелік, зокрема, не містить такої підстави для відмови, як відсутність чи недоведення бенефіціаром порушення основного зобов`язання боржником.

При цьому, як зазначено третьою особою в письмових поясненнях та встановлено судом за матеріалами справи, на час розгляду даного спору по суті банком - гарантом не здійснено виконання свого обов`язку за вимогою бенефіціара від 11.01.2024 року щодо отримання суми у розмірі 1 413 780,00 грн. за Банківською гарантією №2446-23 від 15.06.2023 року.

Згідно із статтями 509 526 ЦК України, статтями 173, 193 ГК України (який діяв на час спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частин 1, 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 546, 560, 563, 569 ЦК України банківська гарантія є одним із способів забезпечення зобов`язання боржника перед кредитором та одностороннім правочином, за яким банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником та має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом та боржником.

Отже, припинення зобов`язання за гарантією стосується також прав боржника (принципала), оскільки в такому випадку він звільняється від відповідальності за регресними вимогами, з якими гарант може звернутися до нього у випадку стягнення з нього грошової суми за виданою гарантією, у зв`язку з чим суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів - визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, фактично є вимогою про визнання припиненим одностороннього правочину (гарантії).

З урахуванням вищевикладеного суд зазначає, що з метою правильного вирішення справи судом має бути з`ясовано, чи настало прострочення зобов`язання боржником (принципалом), під яким розуміється, ураховуючи зміст Договору, невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань, відтак, оскільки звертаючись з позовом у даній справі позивач просив суд визнати банківську гарантію такою, що не підлягає виконанню, необхідним є встановлення наявності/відсутності порушення ПАТ «Енергооблік» умов спірного Договору, виконання якого забезпечене гарантією, тобто настання/відсутності гарантійного випадку.

Поряд із цим судом враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду 15.06.2023 року у справі № 910/8580/22, за якою для визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню заінтересована сторона, крім обставин, передбачених частиною першої статті 568 ЦК України, зобов`язана довести інші обставини, які не впливають на визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, зокрема - порушення/відсутність порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією і правомірність/неправомірність пред`явлення бенефіціаром вимоги до гаранта. Натомість не входять до предмета доказування у справах про визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню питання дійсності/недійсності,чинності/нечинності договору (його частини) на забезпечення виконання якого і була видана відповідна гарантія, позаяк дослідження таких питань виходить за межі предмету доказування та не стосуються предмета спору у справах про визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Також судом взято до уваги постанову Верховного Суду від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20, згідно якої об`єднана палата вважає, що законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.

Як вбачається з матеріалів справи, Банківська гарантія видана банком на забезпечення виконання умов Договору ПАТ «Енергооблік» як підрядником та, як зазначалось судом вище, враховуючи положення ст. 846 ЦК України сторонами також узгоджено графік виконання робіт: І етап - Обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації строком виконання до 21.10.2023 року, ІІ етап - Виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи строком виконання до 18.04.2024 року та ІІІ етап - Пусконалагоджувальні роботи, який як і роботи в цілому, має бути завершений не пізніше 22.06.2024 року.

Судом встановлено, що під час виконання Договору підрядник звертався до замовника з пропозицією про пролонгацію терміну І етапу «Обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації» на 22 календарних дня (термін вимушеного простою) листом №22/08-9 від 22.08.2023 року.

Особливості укладання договору про закупівлю та внесення змін до нього врегульовано у статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", частина 5 якої яка містить загальне правило про те, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (пункт 4 частини п`ятої статті 41).

Вказана норма передбачає можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) щодо продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили.

Статтею 654 Цивільного Кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Строки виконання Робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей Договір у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 4.2 Договору).

Зокрема, доказів, які свідчать про зміну сторонами Договору строків виконання Робіт з внесенням відповідних змін у Договір у випадках, передбачених чинним законодавством України, матеріали справи не містять.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

При цьому матеріалами справи підтверджується той факт, що позивачем в повному обсязі виконано свої зобов`язання з виконання робіт з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати газу для забезпечення вимірювання малих витрат ГРС Більськ, ГРС Божкове, ГРС Гряково, ГРС Мартинівка, ГРС Рунівщина Лубенського ЛВУМГ за вказаним Договором, та такі роботи прийняті відповідачем згідно актів без будь-яких зауважень щодо якості й кількості в зазначених обсягах.

З урахуванням обставин виконання підрядником умов Договору суд наголошує, що ? (§ 4 49 ?) ? , , , (, - , - ), ?, `. ? ? ? ? : ? ? ( , ), ? ? ?, ? ? (? 83 ) .

17.05.2024 ? 910/17772/20 ?, ? , ? ? `, ? (? ?), . () (?), ? `?. ` . , . ` .

, , ? . ? ? ? `, ? ` ? ?.

, - ? `, ` . ? ? `, , ` , .

Суд зазначає, що правове регулювання та призначення такого інституту, як банківська гарантія визначається саме сукупністю її функцій, зокрема, таких як забезпечувальна (гарантійна), страхова (кредитна), розподільча та стимулююча, а також юридичної техніки (або правового механізму застосування), майнової складової при реалізації відповідальності як виду забезпечення зобов`язань та заходів захисту учасників господарсько-майнових відносин.

Банківська гарантія є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання, проте вона принципово відрізняється від інших як своєю правовою природою, так і особливостями використання на практиці, позаяк забезпечує виконання зобов`язань шляхом надання грошової компенсації кредитору та стимулює боржника у виконанні своїх зобов`язань під загрозою пред`явлення вимоги по гарантії.

Як встановлено судом у даній справі та зазначалось вище, підрядником виконано передбачені умовами спірного Договору роботи, тобто відповідачем отримано виконання за основним зобов`язанням, забезпеченим Банківською гарантією. Проте таке несвоєчасне виконання робіт з простроченням за умови їх повного прийняття замовником, за висновками суду, не можна ототожнювати з неналежним виконанням, передбаченим пунктом 6.19 Договору, згідно якого невиконання, неналежне виконання, часткове виконання Робіт підрядником, вважається невиконанням Робіт в цілому, та враховувати як підставу для стягнення за вимогою бенефіціара згідно банківської гарантії.

Поряд із цим суд наголошує, що незважаючи на віднесення банківської гарантії до одного з видів забезпечення виконання зобов`язань главою 49 Цивільного кодексу України, банківська гарантія з огляду на її правову природу як засобу забезпечення виконання через виплату банком «твердої» суми, за умови виконання умов забезпеченого договору не може дублювати неустойку, яка є мірою відповідальності боржника саме за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, та може діяти одночасно з нею.

Отже, за висновками суду, повне виконання принципалом робіт за Договором нівелює як необхідність стягнення грошових коштів за гарантією, так і правове значення такої гарантії, метою якої у сфері публічних закупівель є, в першу чергу, саме забезпечення виконання договору з переможцем тендеру (закупівлі).

Так, пунктом 10.9.5 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) Підрядником своїх зобов`язань за цим Договором Замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього Договору та чинним законодавством України, на умовах визначених Гарантією.

Разом з тим, оскільки Договір укладено між Товариством та Оператором ГТС 23.06.2023 року за наслідками тендерної закупівлі (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2023-03-17-009180-a), до правовідносин у даній справі підлягає застосуванню не лише Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України (який діяв на час спірних правовідносин), а також і спеціальний закон - Закон України "Про публічні закупівлі" та приписи частини 2 статті 27 останнього, згідно яких замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

При цьому, в таких правовідносинах під час виконання договорів за наслідками проведення закупівлі невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 910/6433/18, від 21.02.2020 року у справі № 910/4460/19, від 14.01.2019 року у справі №910/3777/18).

Суд наголошує, що гарантія, яка існує незалежно від основного зобов`язання, та при цьому банк-гарант не досліджує, чи дійсно відбулося порушення, а реагує лише на правильно оформлену вимогу замовника, не має перетворюватись на інструмент тиску чи навіть зловживань з боку замовника.

Відтак, вимоги бенефіціара про сплату гарантії за умови прострочення виконання повного обсягу робіт за Договором (враховуючи підписання останнього акту 25.06.2024 року та погоджений граничний строк виконання робіт до 22.06.2024 року), за відсутності необхідності компенсувати надані відповідачу як замовнику таким простроченням збитки, прямо суперечать меті інституту забезпечення, позаяк гарантія покликана стимулювати добросовісне виконання, а не слугувати додатковим штрафом (неустойкою) чи джерелом доходу для замовника.

Окрім цього, за умови виконання підрядником всього обсягу робіт за Договором та прийняття таких робіт замовником, визначений позивачем спосіб захисту - визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню є ефективним превентивним засобом захисту принципала (позивача) від можливого стягнення коштів гарантом на вимогу бенефіціара, позаяк виключає відповідальність принципала за регресними вимогами про стягнення, з якими гарант згідно ч. 1 ст. 569 ЦК України може звернутися до нього у випадку стягнення грошової суми за виданою гарантією.

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на наведені у справі № 910/527/24 висновки суду про фактичне прострочення позивачем протягом місяця виконання умов Договору в частині І етапу Робіт за Графіком, позаяк на відміну від обставин попереднього позову щодо виконання робіт в частині, на час звернення ПАТ «Енергооблік» з позовною заявою у даній справі № 910/15430/24 та розгляду спору по суті судом встановлено виконання підрядником всього обсягу робіт за основним Договором, забезпеченим спірною Банківською гарантією.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності та встановлені обставини повного виконання позивачем зобов`язання з виконання робіт з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати газу для забезпечення вимірювання малих витрат ГРС Більськ, ГРС Божкове, ГРС Гряково, ГРС Мартинівка, ГРС Рунівщина Лубенського ЛВУМГ за укладеним між сторонами спору Договором, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання Банківської гарантії № 2446-23 від 15.06.2023 року, виданої АТ «Банк Альянс» з метою забезпечення виконання № від 23.06.2023 року, не залежно від доводів відповідача виконання позивачем умов Договору в частині проведення робіт з незначним порушенням строків.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Поряд із цим суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового14987/23 збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати такою, що не підлягає виконанню Банківську гарантію № 2446-23 від 15 червня 2023 року, видану Акціонерним товариством «Банк «Альянс».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (просп. Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065, ) на користь Приватного акціонерного товариства "ЕНЕРГООБЛІК" (вул. Мала Панасівська, 1, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61052, ) судовий збір в сумі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім грн. 00 коп.).

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 09 лютого 2026 року.

Суддя А.М. Селівон