ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" січня 2026 р. м. ХарківСправа № 922/2959/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши заяву КНП "Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка" Чугуївської міської ради Харківської області (вх. № 1967 від 23.01.2026) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у справі № 922/2959/25

за позовом Фізичної особи-підприємця Зубар Лариси Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 )

до Комунального некомерційного підприємства "Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка" Чугуївської міської ради Харківської області (63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 52; ідент. код 02002380)

про стягнення 209070,00 грн.

За участю представників:

стягувача не з`явився

боржника (заявника) Мазницький М.М.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Зубар Лариса Вікторівна звернулась до Комунального некомерційного підприємства "Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка" Чугуївської міської ради Харківської області з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 209070,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем зобов`язань з оплати вартості товару, поставленого на підставі договорів поставки реактивів № 11/1 та № 11/2 від 11.06.2025. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.08.2025 прийнято позовну заяву Фізичної особи-підприємця Зубар Лариси Вікторівни до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2959/25, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у справі № 922/2959/25 позов ФОП Зубар Лариси Вікторівни задоволено повністю. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка" Чугуївської міської ради Харківської області (63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 52; ідент. код 02002380) на користь Фізичної особи-підприємця Зубар Лариси Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ; рахунок НОМЕР_2 в ПАТ "БАНК ВОСТОК" МФО 307123) 209 070,00 грн заборгованості та 2508,84 грн судового збору.

23.01.2026 боржником - КНП "Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка" Чугуївської міської ради Харківської області на адресу суду подано заяву (вх. 1967) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у справі № 922/2959/25 на шість місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.01.2026 прийнято заяву КНП "Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка" Чугуївської міської ради Харківської області про відстрочення виконання рішення та призначено її розгляд у судовому засіданні на 29.01.2026 о 14:00.

29.01.2026 через загальний відділ діловодства суду відповідачем надано до суду заяву про долучення до матеріалів справи документів (вх. 2440), а саме фінансової звітності КНП "Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка" за 2025 рік та рішення суду у справі № 922/4036/25, які, за твердженням заявника, підтверджують скрутне матеріальне становище закладу та обґрунтовують доводи, викладені у заяві про відстрочення виконання рішення. Надані документи досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Стягувач (позивач) в судове засідання 29.01.2026 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документа, а саме "Ухвала" від 26.01.2026 до електронного кабінету позивача підсистеми "Електронний суд" єдиної судово-інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

Представник боржника (заявника) в судовому засіданні 29.01.2026 заяву про відстрочку виконання рішення суду підтримав з підстав скрутного фінансового становища підприємства, викладених у заяві, просив суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у справі № 922/2959/25 на шість місяців з моменту набрання рішенням законної сили. Зокрема заявник посилається на відсутність будь-яких коштів для сплати заборгованості, оскільки єдиним джерелом коштів на фінансування лікарні є кошти від договору з Національною службою здоров`я України, який ще не укладений. Одночасно заявник наголошує на розташуванні лікарні у прифронтовій зоні.

Розглянувши у судовому засіданні 29.01.2026 р. заяву про відстрочку виконання рішення суду у справі № 922/2959/25, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується зі ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Водночас, у відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, відстрочка або розстрочка виконання судового рішення можлива лише у випадках, коли існують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

Відповідно до приписів ст. 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України саме на заявника покладається обов`язок доведення існування відповідних обставин.

Відстрочка виконання судового рішення є винятковим засобом, який застосовується судом за наявності обґрунтованих доказів того, що негайне виконання рішення призведе до суттєвого погіршення фінансового стану заявника або до інших критичних наслідків.

Проте, заявником не надано жодних доказів на підтвердження існування виключних обставин, що можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість його виконання.

Фактично обґрунтування поданої заяви про відстрочення виконання рішення суду зведені до ненадходження коштів та відсутність відповідного фінансування.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525 та 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У даному випадку між позивачем та відповідачем виникли господарські відносини, боржником отримано товар, вартість якого не оплачена, а норми законодавства не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, у питаннях відповідальності за порушення зобов`язань.

Стаття 617 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

За таких обставин, факт відсутності фінансування та ненадходження коштів не можуть бути достатньою підставою, що ускладнює виконання рішення суду або робить його неможливим.

Крім того, заявником не надано доказів того, що протягом шести місяців відповідач отримає грошові кошти в обсязі, достатньому для виконання рішення суду.

Відсутність відповідних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак розстрочка/відстрочка виконання рішення суду, не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду, повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі та повинно носити виключний характер.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду, є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Так, судом враховані майнові інтереси стягувача та взято до уваги, що надання заявнику (боржнику) відстрочки виконання рішення суду може призвести до недотримання справедливого балансу прав та інтересів сторін у спорі, тим більш, що не тільки відповідач продовжує працювати в умовах воєнного стану, а й позивач, на господарську діяльність якого також негативно впливають наслідки, пов`язані з військовою агресією Російської Федерації.

Отже, відповідачем не надано суду жодних належних доказів, у розумінні приписів статті 76 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження наявності виняткових обставин для надання відстрочки виконання рішення суду.

Інших підстав для надання відстрочення у виконанні рішення суду у справі № 922/2959/25 заявником не наведено, а судом не встановлено.

Беручи до уваги вищенаведене, а також враховуючи баланс інтересів сторін та право на справедливий судовий розгляд, ефективний судовий захист та очікування належного виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви КНП "Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка" про відстрочення виконання рішення.

Керуючись ст. 170, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви КНП "Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка" Чугуївської міської ради Харківської області (вх. 1967) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у справі № 922/2959/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку приписів ч. 1 ст. 235 ГПК України з моменту її проголошення, тобто 29.01.2026, та може бути оскаржена, в порядку ст. 255 - 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повної ухвали.

Повну ухвалу виготовлено та підписано 03.02.2026 року.

СуддяМ.І. Шатерніков