РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.02.2026Справа № 910/14274/25
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІМБЕР ЮКРЕЙН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ-ВУД-ТРЕЙД"

про стягнення 130 058,84 грн

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ-ВУД-ТРЕЙД" (далі - відповідача) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІМБЕР ЮКРЕЙН" (далі - позивач) боргу та санкцій за видатковою накладною №115 від 30.09.2024, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань повністю та вчасно оплатити поставлений йому товар.

Ухвалою суду від 21.11.2025 судом було ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08.12.2025 від відповідача надійшло заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.12.2025 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовити.

02.02.2026 відповідачем було подано заяву у якій він повідомив про погашення основної суми боргу на підтвердження чого надав копію платіжної інструкції №29 від 30.01.2026 на суму 111880,04 грн. Відповідач просив суд закрити провадження у справі в частині оплати боргу і відмовити у позові в частині стягнення штрафних санкцій, оскільки він стверджує, що несвоєчасне виконання обов`язків відповідача перед позивачем було зумовлене наявністю боргу позивача перед відповідачем за іншими зобов`язаннями.

03.02.2026 позивач подав заяву у якій підтвердив факт оплати відповідачем основного боргу та підтримав вимоги позову в частині інфляційних втрат та 3% річних.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до видаткової накладної № 115 від 30.09.2024 та товарно-транспортної накладної №300924 від 30.09.2024 позивачем було відпущено відповідачу товар, а саме:

- круглі лісоматеріали дуб D2a (20-24)*3000, сорт D, кількість 6,308 м3, по ціні 4328,63 грн без ПДВ на суму без ПДВ 27305,00 грн;

- круглі лісоматеріали дуб D2b (25-29)*3000, сорт D, кількість 9,096 м3, по ціні 4792,31 грн без ПДВ на суму без ПДВ 43590,85 грн;

- круглі лісоматеріали дуб D3a (30-34)*3000, сорт D, кількість 4,335 м3, по ціні 5152,83 грн без ПДВ на суму без ПДВ 22357,52 грн.

Всього було передано товару на загальну суму 111880,04 грн в тому числі ПДВ 18646,67 грн.

В цей же день позивачем було виписано відповідачу рахунок на оплату № 75 від 30.09.2024 на загальну суму 111880,04 грн в тому числі ПДВ 18646,67 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем не було оплачено вартість отриманого товару, що зумовило позивача звернутися до суду з указаними позовом, також на суму боргу було нараховано 14410,91 грн інфляційних втрат та 3767,89 грн 3% річних.

Під час розгляду справи відповідачем було погашено суму основної заборгованості у розмірі 111880.04 грн, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України є підставою для закриття провадження на цю суму.

Враховуючи вище зазначене, предметом розгляду спору є позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 14410,91 грн інфляційних втрат та 3767,89 грн 3% річних.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Фактично між сторонами було укладено усний договір купівлі-продажу товару.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки сторонами не було ніде погоджено строки оплати отриманого відповідачем за видатковою накладною №115 від 30.09.2024 товару, то у даному випадку застосовуються загальні правила визначені у ч. 2 ст. 530 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було виставлено рахунок на оплату №76 від 30.09.2024 на суму 111880,04 грн, таким чином, відповідач мав здійснити оплату товару протягом семи днів після виставлення йому рахунку на оплату, тобто до 07.10.2024 включно.

Твердження відповідача щодо того, що він не міг здійснити оплату за товар через наявний борг у позивача перед ним, а отже відповідач не має платити інфляційні втрати та 3% річних, суд відхиляє оскільки кожна юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик. Натомість, відповідач не позбавлений права на пред`явлення своїх позовних вимог з окремим позовом до позивача, при наявності у останнього невиконаних грошових зобов`язань перед відповідачем, це стосується і нарахування фінансових санкцій за невчасне виконання позивачем своїх обов`язків з оплати коштів.

Суд також зауважує, що відповідач не довів жодними доказами, що порушення ним строків оплати сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до приписів статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 86 ГПК України).

Матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на суму 111880,04 грн з ПДВ. Після подачі позову, на стадії вирішення спору (30.01.2026) відповідачем було повністю оплачено товар.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем не було оплачено товар у строк до 07.10.2024.

З розрахунку позивача викладеного у позовній заяві вбачається, що ним на суму боргу - 111880,04 грн нараховано відповідачу на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні втрати в сумі 14410,91 грн та 3% річних у сумі 3767,89 грн (період нарахування 01.10.2024 - 25.03.2024).

Здійснивши перерахунок фінансових санкцій, з урахуванням того, що прострочення оплати у відповідача почалося з 08.10.2024, з останнього підлягає до стягнення 14410,91 грн інфляційних втрат та 3703,70 грн 3% річних. У решті вимог 3% річних суд відмовляє.

Судові витрати у які позивачем включено судовий збір, відповідно до статті 129 ГПК України, покладається на обидві сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 231,232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі в частині стягнення 111880,04 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ-ВУД-ТРЕЙД" (м. Київ, вул. Світлицького, 35, приміщення 108/4, офіс 2; ідентифікаційний код 42310032) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІМБЕР ЮКРЕЙН" (м. Черкаси, вул. 14-го Грудня, 8; ідентифікаційний код 40048315) 14410 (чотирнадцять тисяч чотириста десять) грн. 91 коп. інфляційних втрат, 3703 (три тисячі сімсот три) грн 70 коп. 3% річних, а також 2413 (дві тисячі чотириста тринадцять) грн 85 коп. судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.