ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р. Справа№ 910/3416/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Сибіги О.М.

Коробенка Г.П.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2025

у справі №910/3416/25 (суддя - Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Струм»

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення безпідставно одержаних коштів, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 300 013,11 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Струм» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення безпідставно одержаних коштів, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між ним і відповідачем було укладено договір № 0304/56 про постачання електричної енергії споживачу від 11 квітня 2023 р., згідно з яким він зобов`язався постачати відповідачу електричну енергію, а останній - приймати та оплачувати спожиту електричну енергію на умовах договору.

На виконання умов договору позивач протягом травня 2023-грудня 2024 років поставив відповідачу 1533925 кВт/год електричної енергії вартістю 10289842 грн.

Всупереч умов договору відповідач прострочив оплату спожитої в указаний період електричної енергії.

З вказаних підстав позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь на підставі ст.ст. 624, 625 ЦК України 22561,61 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 7133,42 грн. три проценти річних з простроченої суми, 70360,46 грн. пені.

Також вказував, що після закінчення 31 грудня 2024 року строку дії договору № 0304/56 від 11 квітня 2023 р. відповідач продовжив споживання електричної енергії.

Вартість фактично спожитої відповідачем електричної енергії у січні 2025 року становить 175530,86 грн. (25050 кВт/год х 5,83935 грн ціна електричної енергії на внутрішньодобовому ринку) х 1,2), послуг з розподілу електричної енергії - 24426,76 грн. (25050 кВт/год х 0,81260 грн).

Посилаючись на те, що вартість електричної енергії та послуги з її розподілу відповідачем не оплачено, позивач просив на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України стягнути з відповідача на свою користь 199957,62 грн. боргу (175530,86 грн + 24426,76 грн), а також понесені по справі судові витрати.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.06.2025 у справі № 910/3416/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Струм» м. Києва задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб м. Києва на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Струм» 199 957,62 грн. безпідставно набутих коштів, 2 999,37 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив зі встановленого факту невиконання відповідачем обов`язку щодо відшкодування вартості електричної енергії та послуг з її розподілу, використаної після спливу строку дії спірного договору у січні 2025 року, загальною вартістю 199957,62 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення 70360,46 грн. пені, 22561,61 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 7133,42 грн. трьох процентів річних з простроченої суми відповідно до вимог ст.ст. 624, 625 ЦК України, суд виходив з того, що оплата відповідачем придбаної у позивача електроенергії за період травня 2023-грудня 2024 років здійснена у визначений договором строк після одержання споживачем виставлених постачальником рахунків.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2025 у справі №910/3416/25 в частині задоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові, в решті рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2025 залишити без змін.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2025 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Кравчук Г.А., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3416/25 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2025 по справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/3416/25.

03.07.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/3416/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2025 у справі № 910/3416/25 - залишено без руху, та надано строк на усунення недоліків.

15.07.2025 через систему «Електронний суд» від скаржника надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/3416/25 за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2025. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

24.07.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Розпорядженням керівника апарату суду від 03.09.2025 у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.22., 2.3.43. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/3416/25.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Сибіга О.М., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2025 прийнято до провадження справу №910/3416/25 за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2025 у справі №910/3416/25 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Сибіга О.М., Коробенко Г.П. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник вважає, що суд першої інстанції в частині задоволених позовних вимог залишив поза увагою аргументи відповідача щодо суперечливої поведінки позивача та не врахував позицію Верховного Суду з цього приводу, викладену в постанові від 4 квітня 2021 року у справі № 185/446/18.

Апелянт вважає, що позивач, представляючи себе у якості потерпілої особи чітко знав і усвідомлював, що у нього відсутнє зобов`язання (обов`язок) з відпуску електричної енергії.

Крім того, відповідач вважає, що позивач при відпуску електричної енергії за відсутності договору мав поводити себе добросовісно, обачливо і розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію, у тому числі законодавчо встановлену заборону на постачання електричної енергії за відсутності договору.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у поданому відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів апеляційної скарги відповідача, яку просив залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач зазначає, що незважаючи на сплив строку дії спірного договору, обов`язок позивача як попереднього електропостачальника на підставі спірного договору забезпечувати постачання електричної енергії відповідачу у січні 2025 року не припинився.

При цьому, позивач наголошує, що відповідачем фактично не заперечується, що після закінчення строку дії Договору останній не припинив споживання електричної енергії у січні 2025 року, а оскільки отримання товару відповідачем у січні 2025 року відбулося на позадоговірних засадах, то застосуванню підлягає ст. 1212 - 1313 ЦК України.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

Між позивачем та відповідачем у даній справі було укладено договір № 0304/56 про постачання електричної енергії споживачу від 11 квітня 2023 р., згідно з яким позивач зобов`язався постачати відповідачу електричну енергію, а відповідач - приймати та оплачувати спожиту електричну енергію на умовах договору.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.3. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за вартістю, що визначаються відповідно до механізму визначення вартості електричної енергії, наведеним у Додатку 3 до договору.

Ціна електроенергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за договором.

У разі порушення споживачем строків оплати за договором постачальник має право вимагати сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, що діяла у період за який сплачується пеня (п. 5.13. договору).

Відповідно до умов п. 5.16. договору споживач здійснює плату за послугу з розподілу електричної енергії через постачальника. При цьому, постачальник зобов`язаний при виставленні рахунка за електричну енергію споживачу окремо вказувати оплату за послугу з розподілу електричної енергії та оплату вартості електричної енергії.

Строк дії договору відповідно до умов п. 16.1. договору встановлений з 11 квітня 2023 р. та діє до 31 грудня 2024 р., а в частині розрахунків діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором.

Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією зазначеного договору.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача 22561,61 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 7133,42 грн. трьох процентів річних, 70360,46 грн. пені за прострочення оплати поставленої електричної енергії за період травня 2023-грудня 2024 років.

Наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі №№ 451 від 31 травня 2023 р., 600 від 30 червня 2023 р., 810 від 31 липня 2023 р., 935 від 31 серпня 2023 р., 1118 від 30 вересня 2023 р., 1266 від 31 жовтня 2023 р., 1469 від 30 листопада 2023 р., 1733 від 31 грудня 2023 р., 102 від 31 січня 2024 р., 298 від 29 лютого 2024 р., 541 від 31 березня 2024 р., 854 від 30 квітня 2024 р., 1174 від 31 травня 2024 р, 1817 від 30 червня 2024 р., 2155 від 31 липня 2024 р., 2521 від 31 серпня 2024 р., 2884 від 30 вересня 2024 р., 2992 від 31 жовтня 2024 р., 3681 від 30 листопада 2024 р., 4036 від 31 грудня 2024 р., платіжними інструкціями №№ a9512033d6 від 20 квітня 2023 р., 15a7a66ab8від 18 травня 2023 р., 2595 від 27 червня 2023 р., 3248 від 10 серпня 2023 р., 3427 від 25 серпня 2023 р., 4118 від 4 жовтня 2023 р., 4503 від 25 жовтня 2023 р., 4928 від 22 листопада 2023 р., 5252 від 15 грудня 2023 р., 114 від 12 січня 2024 р., 519 від 19 лютого 2024 р., 1041 від 11 квітня 2024 р., 1321 від 10 травня 2024 р., 1564 від 7 лютого 2024 р., 1801 від 3 липня 2024 р., рахунків-фактур №№ 249 від 17 квітня 2023 р., 386 від 16 травня 2023 р., 517 від 23 червня 2023 р., 1580 від 1 липня 2024 р., 715 від 31 липня 2023 р., 764 від 22 серпня 2023 р., 977 від 30 вересня 2023 р., 1115 від 24 жовтня 2023 р., 1276 від 20 листопада 2023 р., 1439 від 12 грудня 2023 р., 10 від 10 січня 2024 р., 227 від 15 лютого 2024 р., 577 від 3 квітня 2024 р., 913 від 2 травня 2024 р., 1296 від 5 червня 2024 р., 2091 від 9 серпня 2024 р., 2707 від 27 вересня 2024 р., 3041 від 22 жовтня 2024 р., 3311 від 14 листопада 2024 р., 3855 від 20 грудня 2024 р., 4189 від 31 грудня 2024 р. стверджується факт постачання позивачем відповідачу протягом травня 2023-грудня 2024 років 1533925 кВт/год електричної енергії вартістю 10289842 грн., а також оплати останнім спожитої електричної енергії у повному обсязі.

Відповідно до умов п.п. 5.7., 5.8., 5.11. договору оплата вартості обсягів споживання електричної енергії здійснюється споживачем, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі рахунку постачальника до 25-го числа місяця, що передує розрахунковому.

Рахунок про сплату за споживання електричної енергії формується постачальником з урахуванням отриманих від споживача фактичних оплат попередніх періодів.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами договору.

З наявних у справі доказів вбачається, що оплата відповідачем придбаної у позивача електроенергії за період травня 2023-грудня 2024 років здійснена у визначений договором строк після одержання споживачем виставлених постачальником рахунків. При цьому, така оплата проведена до початку розрахункового місяця споживання, тобто попередньо.

Нездійснення позивачем своєчасно свого обов`язку з виставлення рахунку на попередню оплату в силу вимог ч. 3 ст. 538 ЦК України зумовило виникнення у відповідача право зупинити виконання свого обов`язку з оплати електричної енергії до 25 числа місяця, який передує розрахунковому.

Тому посилання позивача щодо можливості здійснення відповідачем попередньої оплати самостійно без виставлення рахунку є необґрунтованими та безпідставними.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції вмотивовано відмовив у частині позову щодо стягнення 70360,46 грн. пені, 22561,61 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 7133,42 грн. трьох процентів річних з простроченої суми відповідно до вимог ст.ст. 624, 625 ЦК України.

Наведені обставини та висновки суду першої інстанції сторонами на стадії апеляційного перегляду рішення суду в даній справі не оспорюються.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; посилання на норми права

Інша частина вимог зводиться до невиконання відповідачем обов`язку щодо відшкодування вартості електричної енергії та послуг з її розподілу, використаної після спливу строку дії спірного договору в січні 2025 року, загальною вартістю 199957,62 грн.

Оцінивши доводи учасників справи в межах вимог та доводів апеляційної скарги, перевіривши наявні у справі докази як окремо, так і в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вказаних позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Споживач має право купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.

Згідно з ч. 2 ст. 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 р. (надалі - ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 р. укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Пунктом 6.1 розділу VI Правил, регулятор унормував Порядок зміни електропостачальника за ініціативою споживача.

Згідно з п. 6.1.1 розділу VI Правил споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником.

Таким чином, у зв`язку із закінченням строку дії договору № 0304/56 про постачання електричної енергії споживачу від 11 квітня 2023 р. ініціатором зміни постачальника повинен виступати безпосередньо відповідач.

В силу п. 6.1.3 розділу VI Правил за загальним правилом зміна електропостачальника зі ініціативою споживача має бути завершена у строк не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити електропостачальника. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу.

Пунктами 6.1.8, 6.1.16 розділу VI Правил унормовано, що новий електропостачальник протягом 3-х робочих днів від дня отримання звернення від споживача про зміну електропостачальника має надіслати запит до адміністратора комерційного обліку щодо зміни електропостачальника.

Запит надсилається адміністратору комерційного обліку у вигляді підписаного новим електропостачальником електронного документа за встановленою адміністратором комерційного обліку формою, що містить необхідні для адміністрування процедури зміни електропостачальника умови договору зі споживачем.

Попередній електропостачальник після отримання від адміністратора комерційного обліку повідомлення про зміну електропостачальника повинен здійснити всі необхідні заходи у зв`язку з припиненням дії договору про постачання електричної енергії споживачу зі споживачем на заплановану дату зміни електропостачальника.

До припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу попередній електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії на умовах чинного договору.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, незважаючи на сплив строку дії спірного договору, обов`язок позивача як попереднього електропостачальника на підставі спірного договору забезпечувати постачання електричної енергії відповідачу у січні 2025 року не припинився.

Наведеним спростовуються доводи та заперечення апелянта про протилежне.

З 1 січня 2019 року відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є оператором системи розподілу в м. Києві та здійснює ліцензійну діяльність щодо розподілу (передачі) електричної енергії на підставі постанови НКРЕКП № 1411 від 13 листопада 2018 р., як оператор системи розподілу, виконує функції адміністратора комерційного обліку та функції постачальника послуг комерційного обліку електричної енергії у м. Києві.

Поданим позивачем розрахунком, проведеним відповідно до умов спірного договору та вимог чинного законодавства, даними (лист № 8026/3/01/5 від 19 лютого 2025 р.) оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» стверджується, що позивач у січні 2025 року поставив відповідачу, а той спожив 25050 кВт/год електричної енергії.

Відповідно до даних з офіційного сайту АТ «Оператор ринку» https://www.oree.com.ua/ вартість електричної енергії на внутрішньодобовому ринку у січні 2025 року становила 5839,35 грн/МВт.год.

Таким чином вартість переданої позивачем відповідачу електричної енергії у січні 2025 року становила 175530,86 грн. (25050 кВт/год х 5,83935 грн ціна електричної енергії на внутрішньодобовому ринку) х 20% ПДВ).

Постановою НКРЕКП від №2209 від 19 грудня 2024 р. «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі» із застосуванням стимулюючого регулювання ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі встановлено тариф на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів на рівні 812,60 грн/МВт·год (без урахування ПДВ).

Отже, вартість послуг з розподілу електричної енергії у січні 2025 року становила 24426,76 грн. (25050 кВт/год х 0,81260 грн).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Ураховуючи факт споживання відповідачем електричної енергії за рахунок позивача, повернути таке майно в натурі є неможливим.

Виходячи з наведеного, до відшкодування з відповідача на користь позивача підлягає вартість спожитої у січні 2025 року електричної енергії та послуг з її розподілу.

Листом № 35 від 11 березня 2025 р. позивач заявив відповідачу вимогу про оплату фактично спожитої електричної енергії за січень 2025 року.

Доказів сплати відповідачем позивачу цих коштів суду не надано.

Таким чином, за правильним висновком суду першої інстанції, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України підлягає стягненню 199957,62 грн. (175530,86 грн + 24426,76 грн) безпідставно набутих коштів.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ

5.1. мотиви прийняття або відхилення аргументів учасників справи

Відповідач посилається на неврахування судом першої інстанції позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 4 квітня 2021 року у справі № 185/446/18 про те, що в основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Колегія суддів відхиляє наведені посилання скаржника, оскільки вказана правова позиція не є релевантною до даних правовідносин.

Доводи скаржника про те, що позивач представляючи себе у якості потерпілої особи чітко знав і усвідомлював, що у нього відсутнє зобов`язання (обов`язок) з відпуску електричної енергії судова колегія сприймає критично, оскільки наведені доводи не спростовують факту споживання електричної енергії відповідачем у січні 2025 року - після спливу договору, та як наслідок - не спростовують обов`язку отримання товару на позадоговірних засадах, вартість якого підлягає відшкодуванню на підставі статей 1212-1213 ЦК України. Більше того, відповідно до п. 6.1.16 розділу VI Правил роздрібного ринку електричної енергії попередній електропостачальник після отримання від адміністратора комерційного обліку повідомлення про зміну електропостачальника повинен здійснити всі необхідні заходи у зв`язку з припиненням дії договору про постачання електричної енергії споживачу зі споживачем на заплановану дату зміни електропостачальника. До припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу попередній електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії на умовах чинного договору. Наведені положення спростовують доводи апелянта про відсутність у позивача обов`язку щодо відпуску електричної енергії.

Таким чином, апеляційна скарга не містить обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваного рішення, а доводи, наведені скаржником, не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2025 у справі № 910/3416/25 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2025 у справі № 910/3416/25 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2025 у справі № 910/3416/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2025 у справі № 910/3416/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.М. Сибіга

Г.П. Коробенко