ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ПРО відмову у відкритті ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ ПРО НЕПЛАТОСПРОМОЖНІСТЬ

09.02.2026р. Справа №925/1491/25

Розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи

Суддя Левшина Г.В.

за участю секретаря судового засідання Ревенко Д.С.

Представники сторін:

представник боржника: не з`явився

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулась до господарського суду Черкаської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.12.2025р. заяву ОСОБА_1 від 02.12.2025р. про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність з доданими до неї документами передати за підсудністю до господарського суду Донецької області.

29.12.2025р. матеріали справи №925/1491/25 надійшли до господарського суду Донецької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025р. для розгляду даної справи визначена суддя Левшина Г.В.

Ухвалою суду від 05.01.2026р. заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи залишено без руху та надано заявнику строк для усунення визначених судом недоліків.

12.01.2026р. через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 19.01.2026р. прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду; проведення підготовчого засідання призначено на 09.02.26 року о 10:30 год.; зобов`язано ОСОБА_1 надати суду до дати підготовчого засідання належні докази на підтвердження інформації, яку зазначено в плані реструктуризації.

У підготовче засідання 09.02.2026р. заявник не з`явився, вимоги ухвали суду не виконав, жодних клопотань та пояснень суду не надав.

Враховуючи, що до суду не надійшло заяв, клопотань про перерву чи відкладення розгляду заяви, що унеможливило б розгляд заяви у підготовчому засіданні 09.02.2026р., а також враховуючи, що суд не визнавав явку учасників справи обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи в даному підготовчому засіданні за наявними матеріалами справи.

Розглянувши у підготовчому засіданні 09.02.2026р. заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи, дослідивши додані до заяви матеріали, здійснивши всебічно і повно оцінку поданих суду боржником доказів, що мають значення для розгляду судом заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи, суд зазначає про таке.

Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Особливості відновлення платоспроможності боржника, який є фізичною особою, визначено Книгою четвертою КУзПБ.

Стаття 115 КУзПБ передбачає підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення;

4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Процедура неплатоспроможності фізичних осіб була введена законодавцем як інструмент виходу правовим способом зі скрутного фінансового становища для приватних осіб, а саме задля звільнення від боргів та відновлення платоспроможності.

Завданням підготовчого засідання господарського суду з розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози.

За приписами КУзПБ судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (пункт 8 частини п`ятої статті 119 КУзПБ).

Положення статті 116 КУзПБ визначають обсяг та перелік документів та відомостей, які боржник - фізична особа зобов`язаний додати до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Частиною четвертою статті 116 КУзПБ визначено, що разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Суд вважає, що такий боржник повинен повно та всебічно сприяти суду та кредиторам у встановлені свого реального майнового стану, а також запропонувати обґрунтований та виконуваний (реальний) проект плану реструктуризації своїх зобов`язань.

Стаття 124 КУзПБ встановлює загальні вимоги до плану реструктуризації боргів боржника, серед яких є вимоги до умов, що мають бути зазначені у цьому плані (частина друга), а частиною четвертою цієї статті також визначені загальні вимоги до виконання плану реструктуризації боргів боржника.

У свою чергу розроблення проекту плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог статті 124 КУзПБ, зокрема, щодо форми і змісту проекту плану, це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

Отже, при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточняється та погоджується з кредиторами.

Як встановлено, до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 долучено план реструктуризації боргів (проект), який містить інформацію про загальні доходи боржника в місяць 36939,64 грн., які складаються з:

- офіційної заробітної плати у сумі 19522,94 грн. згідно довідки ГУ ДПС у Донецької області від 16.11.2025р.;

- пенсійних виплат у сумі 16096,12 грн. згідно довідки ГУ ПФУ в Донецькій області від 27.11.2025р.;

- орендної плати в сумі 1320,58 грн., отриманої від передачі в користування земельної ділянки відповідно до довідки ГУ ДПС у Донецькій області від 16.11.2025р.

Разом з тим, боржниця зазначає, що на погашення вимог кредиторів планує виділяти суму лише у розмірі 4869,64 грн., оскільки загальні витрати боржника в місяць становлять 32070,00 грн. та складаються з наступного:

- необхідний прожитковий мінімум для боржника 3028 грн.;

- харчування понад прожитковий мінімум, відповідно до середніх споживчих цін на продукти харчування 5000 грн.;

- щомісячна оплата за харчування тварин 2100 грн.;

- щомісячні витрати на придбання ліків 5000 грн.;

- щомісячна оплата за комунальні послуги та оренду житла, навпіл з чоловіком 6100 грн.;

- оплата за проїзд 1300 грн.;

- допомога синам на військові потреби 5000 грн.;

- щомісячний платіж за послуги арбітражного керуючого згідно договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 06.11.2025р. 4542 грн.

План реструктуризації боргів не включає можливий дохід від продажу належного боржнику на праві приватної власності нерухомого майна.

Поряд із цим, суд неодноразово звертав увагу на те, що матеріали справи фактично містять розписку від 13.09.2025р. за змістом якої вбачається, що житло, розташоване за адресою Черкаська область, с.Кропивна, вул. Першотравнева, буд. 50, було надано заявниці для безкоштовного користування.

Жодних належних пояснень з означеного питання заявником суду надано не було.

Відтак, суд критично оцінює доводи боржника про необхідність щомісячної сплати комунальних послуг та коштів за оренду житла, навпіл з чоловіком, у сумі 6100 грн., оскільки згідно доводів самої заявниці вона проживає у відповідному житлі на безкоштовній основі.

Доказів необхідності понесення саме щомісячних витрат у розмірі 5000,00 грн. ОСОБА_1 також суду не подано (призначення лікаря, наявність хронічного захворювання, що потребує системного тривалого лікування тощо).

Так, само заявниця не надала жодних обґрунтованих доказів на підтвердження необхідності та реального здійснення щомісячної допомоги повнолітнім синам у загальному розмірі 5000,00 грн.

Враховуючи вищенаведені суперечності, суд в ухвалі від 19.01.2026р. акцентував увагу заявниці на необхідності надання до дати підготовчого засідання належних та допустимих доказів на підтвердження інформації, яку зазначено нею в плані реструктуризації.

Втім, ОСОБА_1 було проігноровано вимоги суду та не надано жодних доказів на підтвердження інформації, яку зазначено заявником в плані реструктуризації.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України).

У силу частини першої статті 124 Кодексу план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника.

Виконання мети процедури реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи можливе лише за умови, коли боржник істинно бажає виконати взяті на себе грошові зобов`язання, але через певні майнові/фінансові причини не може їх виконати в повному обсязі належним чином.

Суд зауважує, що провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

На переконання суду, з огляду на положення процесуального закону, господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

У справах про неплатоспроможність фізичних осіб існує ризик ігнорування боржниками мети і завдань процедури реструктуризації боргів, що може полягати у наданні фіктивного та не виконуваного плану реструктуризації, який не відповідатиме вимогам статті 124 КУзПБ, пасивній участі боржника в цій процедурі.

Вказане вище не може залишатись поза судовим контролем, оскільки господарський суд не позбавлений можливості надавати оцінку поведінці боржника у разі розгляду судом заяви боржника про його неплатоспроможність у підготовчому засіданні: чи є вона відкритою, зрозумілою, своєчасною та добросовісною чи, навпаки, недобросовісною, такою, що містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті лише фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що свідчить про зловживання правом боржника на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.

Відтак, за відсутності доказів, що обґрунтовують розмір дійсно необхідних витрат, суд не знайшов пояснень неможливості боржником виконати свої грошові зобов`язання перед кредиторами або загрози неплатоспроможності.

Наведене свідчить про невжиття заходів до задоволення вимог кредиторів при наявності фінансової можливості.

Наведені обставини ставлять під сумнів зазначені заявником підстави виникнення кредитних зобов`язань та дійсну неплатоспроможність.

Вимоги щодо форми декларації про майновий стан, поданої у справі про неплатоспроможність, ураховуючи пункт 11 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, визначені наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 №2627/5 "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність".

У свою чергу, вимоги щодо змісту такої декларації передбачені частиною п`ятою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства. Так, декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати (абзац 1 частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства).

Абзацом 2 частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Коло членів сім`ї боржника в частині п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено у зв`язку із встановленням його обов`язку подати декларацію про майновий стан боржника за відповідною формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства, як додаток до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Подання декларації про майновий стан боржника полягає у необхідності підтвердження наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зазначених у частині другій статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Подання декларації про майновий стан надає можливість не лише встановити перелік та вартість майна, стан доходів та витрат на відповідну дату, а й динаміки розміру активів за відповідний період. Поряд з цим, ця декларація повинна містити відомості, що можуть свідчити про ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами.

Включення до кола членів сім`ї осіб, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхніх дітей, у тому числі повнолітніх, батьків, осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, пояснюється фідуціарним, зазвичай, характером відносин боржника з цими особами (обов`язок діяти якнайкраще в інтересах таких осіб), що може сприяти ухиленню від виконання боржником зобов`язань перед кредиторами шляхом перереєстрації майна (майнових прав) на цих осіб. До цих зловживань правом боржник може вдатись незалежно від того, що ці особи проживають окремо від боржника, не пов`язані з ним спільним побутом та сімейними правами і обов`язками.

Таке розуміння застосування поняття "член сім`ї" у процедурі провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи дає підстави для висновку про включення до кола членів сім`ї боржника у частині п`ятій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства осіб, які не є членами сім`ї в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України, оскільки не є особами, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки.

Відмінність поняття "член сім`ї боржника", визначеного законодавством у сфері неплатоспроможності та наведеного у частині п`ятій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, додатково пояснюється відсутністю використання у цій частині бланкетної норми з посиланням на положення Сімейного кодексу України, іншого нормативно-правового акта.

З урахуванням вищенаведеного у сукупності, судове тлумачення частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, з огляду на мету правового регулювання відносин неплатоспроможності боржників - фізичних осіб, дає підстави для висновку, що до членів сім`ї такого боржника в обов`язковому порядку необхідно віднести його дітей (у тому числі повнолітніх), батьків та осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, незалежно від того, що вони не проживають з ним спільно, не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, у деклараціях про майновий стан боржниця зазначила неповну інформацію стосовно активів, фінансових зобов`язань та витрат членів її сім`ї (зокрема, і чоловіка ОСОБА_2 , з яким остання перебуває у шлюбі та веде спільне господарство), обмежившись посиланням на те, що члени сім`ї не надали такої інформації.

Не заповнено боржником і відповідні графи декларацій щодо витрат на побутові потреби, на придбання майна, оплату послуг, тощо, які він об`єктивно несе.

З цього слідує, що боржник формально віднісся до заповнення декларацій про майновий стан, або ж наведені ним у заяві обставини, що спричинили його неплатоспроможність, є неправдивими.

Ризики зазначення неповної інформації у декларації покладаються саме на боржника, позаяк спеціальним законом, яким є Кодекс України з процедур банкрутства, такої підстави ненадання інформації про майновий стан члена сім`ї не передбачено, натомість у частині п`ятій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства імперативно визначено, що декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

Зазначене кореспондує правовому висновку Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеному у постанові від 26.05.2022р. у справі №903/806/20, за яким, добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими Кодекс України з процедур банкрутства зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 Кодексу України з процедур банкрутства. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Близькі за змістом правові висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, від 26.05.2022 у справі №903/806/20, від 22.09.2022 у справі №916/2372/20.

Таким чином, викладені вище обставини у своїй сукупності зумовлюють висновок суду про недобросовісність поведінки заявниці, що, в свою чергу, ставить під сумнів дійсну неплатоспроможність ОСОБА_1 та її прагнення досягненню компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що є основною метою процедури неплатоспроможності фізичної особи.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 статті 119 КУзПБ, у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.

Частиною 3 статті 119 КУзПБ передбачено, що за наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав у розумінні ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Враховуючи ту обставину, що судом відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , заява арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни про участь у справі про неплатоспроможність залишається судом без розгляду.

З урахуванням ч.7 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства, відмова у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Керуючись статтями 1, 2, 6, 9, 113-119 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 12, 73, 76 77, 86, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заяву арбітражного керуючого Белінської Наталії Олександрівни про участь у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.02.2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена. Апеляційна скарга подається у строки та порядок передбачені ст.256, 257 Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Г.В. Левшина