ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 лютого 2026 року м. Черкаси Справа № 925/1229/25

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Ібрагімовою Є.Р., за участю представників сторін:

від позивача: Буркова О.М. адвокат (бере участь в режимі відеоконференції),

від відповідача: Мельник А.С. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Акціонерного товариства «Черкасиобленерго»

про стягнення 22 446 621,35 грн,

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Черкаської області розглядається справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення 3 553 816,54 грн трьох процентів та 18 892 804,81 грн інфляційних втрат.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

27 листопада 2025 року від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи.

11 грудня 2025 року від позивача надійшло письмове заперечення на зазначене клопотання.

У судовому засіданні, що відбулося 05 лютого 2026 року за участю представників обох сторін, представниця відповідача клопотання просила задовольнити; представниця позивача проти клопотання заперечила. Суд дослідив докази, заслухав сторін та перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосив перерву у судовому засіданні. У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи, після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення, суд зазначає таке.

Необхідність проведення експертизи заявник обґрунтовує таким.

Предметом позову є стягнення 3 % річних та інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0530 - 03041 ПП від 01.01.2024 (далі - договір). Здійснений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум відповідач вважає невірним, необґрунтованим та таким, що не дає можливості встановити дійсний розмір 3 % річних та інфляційних втрат. Алгоритм за яким позивач здійснював розрахунок не виявляється можливим встановити та перевірити. Розрахунок проведений без документального обґрунтування періоду нарахування, відсутня методика проведеного розрахунку. Враховуючи тривалість періоду заборгованості, надвеликий розмір суми основного грошового зобов`язання, що є базовою сумою, і будь-яке відхилення від методики розрахунків в значній мірі вплине на розмір стягуваних сум, беручи до уваги відсутність функціональних можливостей різних комп`ютерних програм виконати розрахунок, наявність часткового помісячного погашення суми основного боргу відповідачем, заявник вбачає потребу у спеціальних знаннях у галузі фінансів та економіки необхідних для підтвердження правильності розрахунків позивача розміру 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідачем запропоновані питання, роз`яснення яких потребує висновку експерта:

1) Чи підтверджується документально правильність наявного в матеріалах справи розрахунку 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договором за визначений у позовній заяві період? Якщо розрахунок неправильний, то який вірний розмір 3 % річних?

2) Чи підтверджується документально правильність наявного в матеріалах справи розрахунку інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договором за визначений у позовній заяві період? Якщо розрахунок неправильний, то який вірний розмір інфляційних втрат?

Позивач, заперечуючи проти вказаного клопотання відповідача, зазначає, що розрахунок здійснений за допомогою Калькулятора інформаційно-правової системи ЛІГА:ЗАКОН (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. АТ «Черкасиобленерго» в клопотанні не визначилося щодо об`єктів та матеріалів, що підлягають дослідженню при проведенні експертизи (ст. 100 ГПК України), а надало лише загальні питання, щодо правильності здійсненого розрахунку. Відповідач має право надати свій контррозрахунок у справу, але цього не зробив.

До матеріалів справи не долучено жодного належного, допустимого, достовірного (взагалі будь-якого) доказу на підтвердження заперечень позовних вимог НЕК «Укренерго», тобто відсутні вихідні дані (контрозрахунок відповідача), необхідні для проведення дорученого експертного дослідження, що унеможливлює його проведення.

Позивач, спираючись на принцип диспозитивності та принцип змагальність, зазначає, що надав акти надання послуг, акти коригування, рахунки-фактури, що дає суду підстави без застосування додаткових знань встановити факт отриманої послуги відповідачем, їх вартість, строк оплати по актами, актам коригування, встановлені у договорі, що фактично не дає підстав для призначення експертизи, тобто всі докази надані позивачем та ніяким чином не спростовані відповідачем. На думку позивача, відповідач зловживає своїми процесуальними правами та намагається затягнути вирішення питання про стягнення боргу за надану послугу позивачем. Відповідач до матеріалів справи на підтвердження незгоди з позовними вимогами не надав жодного доказу. При цьому, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 січня 2018 року в справі № 907/425/16 та від 24 січня 2018 року в справі № 917/50/17).

Обчислення 3 % річних не потребує спеціальних знань, оскільки їх розмір визначається шляхом математичних розрахунків з урахуванням норм законодавства та умов договору, що віднесено до компетенції суду (правова позиція наведена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 липня 2019 року у справі № 925/1641/17).

За змістом статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 06.02.2024 у справі № 910/12661/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Одним із засобів встановлення обставин справи є висновок судового експерта (п. 2 ч. 2 ст. 73 ГПК України).

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 98 ГПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При чому суд оцінює лише ті докази, які входять в предмет доказування.

Вирішуючи питання про призначення у справі судової експертизи, суд враховує, що тягар доведення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються заперечення, лежить на стороні, яка на них посилається, а судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування; якщо наявні в матеріалах справи докази є взаємно суперечливими.

Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Верховний Суд зазначав неодноразово, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (зокрема у постановах Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 910/15160/19, від 27.04.2021 у справі № 927/685/20, від 12.05.2021 у справі № 922/1791/20).

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Безпідставне призначення судової експертизи має наслідком збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до частини 1 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З огляду на викладене та наявні у справі матеріали, виходячи із предмета та підстав позову, проаналізувавши правовідносини, що склалися між сторонами, з урахуванням заявлених підстав для проведення експертизи, суд приходить до висновку про те, що обчислення заявлених до стягнення сум не потребує висновку експерта, тому клопотання заявника про призначення експертизи підлягає залишенню без задоволення.

Судом надано сторонам можливість повідомити про всі обставини справи та надати усі докази в їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У ході проведення підготовчого засідання господарський суд здійснив усі передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Підготовче провадження підлягає закриттю з призначенням справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи технічну можливість проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції, на підставі відповідної заяви представника позивача, суд забезпечує проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Керуючись ст. 99, 177, 185, 197, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судово-економічної експертизи відмовити.

Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 11 год 00 хв 03 березня 2026 року.

Засідання провести в приміщенні Господарського суду Черкаської області м. Черкаси, бул. Шевченка, 307, зал судових засідань 217, у режимі відеконференції з представником позивача за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua), з використанням власних технічних засобів, тел. канцелярії (0472) 31-21-49.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/.

Роз`яснити учасникам справи, що за загальним правилом, в силу положень п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання учасника справи без повідомлення про причини неявки не є підставою для відкладення засідання.

Попередити представників сторін про те, що їх неявка не перешкоджає суду провести розгляд справи по суті.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, і не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 11 лютого 2026 року.

Суддя О.В. Чевгуз