СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Харків Справа № 18/257(917/1479/25)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Довгань А.О.,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№2806П/2)

на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 (повна ухвала складена 18.12.2025, суддя Киричук О.А.) у справі №18/257(917/1479/25)

за заявою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, м.Полтава,

до Публічного акціонерного товариства "Бурова компанія "Букрос", м.Полтава,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа №18/257 про банкрутство Публічного акціонерного товариства Бурова Компанія "Букрос" (далі ПАТ БК Букрос).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 21.11.2017 у справі №18/257 введено процедуру санації Публічного акціонерного товариства "Бурова компанія "Букрос".

Ухвалою господарського суду від 20.11.2025 затверджено план санації, розроблений інвестором ПАТ БК "Букрос" ОСОБА_2 у справі №18/257, припинено повноваження керуючого санацією ПАТ "Бурова компанія "Букрос" арбітражного керуючого Тищенко О.І., призначено керуючим санацією ПАТ "Бурова компанія "Букрос" керівника ПАТ "Бурова компанія "Букрос" Спєвакова Д.Л.

Заявником - ОСОБА_1 до Господарського суду Полтавської області подана скарга на дії керуючого санацією Спєвакова Д.Л. (вх.№16275 від 16.12.2025), в якій заявник просив суд:

- визнати незаконними дії керуючого санацією ПАТ БК "Букрос" Спєвакова Дмитра Леонідовича щодо подання заяви про залишення позову без розгляду у справі №18/257(917/1479/25);

- визнати, що ці дії завдали майнових збитків ПАТ БК "Букрос" (у вигляді втрати активу та судорого збору) та вчинені в умовах конфлікту інтересів на користь третьої особи - ОСОБА_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_3 особисто відшкодувати ПАТ БК "Букрос" суму безповоротно втраченого судового збору;

- відсторонити ОСОБА_3 від виконання повноважень керуючого санацією через неналежне виконання обов`язків, наявність конфлікту інтересів та завдання шкоди боржнику.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 відмовлено у прийнятті до розгляду скарги ОСОБА_1 на керуючого санацією Спєвакова Д.Л. (вх.№16275 від 16.12.2025).

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 не є учасником ні у справі про банкрутство ПАТ БК Букрос, ні у справі позовного провадження за позовом ПАТ БК Букрос до ОСОБА_2 (справа № 18/257(917/1479/25). Тому, у суду відсутні правові підстави для прийняття до розгляду скарги ОСОБА_1 на дії керуючого санацією Спєвакова Д.Л. (вх.№ 16275 від 16.12.2025).

ОСОБА_1 з ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 не погодився та 24.12.2025 через підсистему "Електронний суд" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 у справі №18/257(917/1479/25) про відмову у прийнятті скарги як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі; направити матеріали скарги ОСОБА_1 на незаконні дії керуючого санацією Спєвакова Д.Л. до Господарського суду Полтавської області для розгляду справи по суті.

Апеляційну скаргу обґрунтовує такими доводами:

- мотивуючи відмову у прийнятті скарги на дії керуючого санацією суд послався виключно на відсутність у скаржника (акціонера) доказів наявності статусу уповноваженої особи акціонерів та відсутність ухвали про залучення ОСОБА_1 до участі у справі. Таким чином, ОСОБА_1 взагалі позбавлений права на звернення до суду зі скаргою на дії арбітражного керуючого;

- такий висновок є проявом надмірного формалізму, що прямо обмежує право на судовий захист, гарантоване ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- суд проігнорував той факт, що скаржник є не сторонньою особою, а мажоритарним акціонером та бенефіціарним власником активів боржника;

- суд у справі про банкрутство виконує активну функцію судового контролю за дотриманням законності та ефективності процедури. Отримавши скаргу про те, що керуючий санацією Спєваков Д.Л. діє в умовах реального конфлікту інтересів та вчиняє дії на шкоду боржнику (безпідставно відмовляється від стягнення коштів на користь третьої особи - ОСОБА_2 ), суд був зобов`язаний перевірити ці факти по суті, незалежно від формального статусу заявника;

- суд порушив процесуальні норми Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідно до ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України, якщо позовну заяву (або скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, або її підписано особою, яка не має права її підписувати, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. У такій ухвалі суд зобов`язаний чітко вказати на недоліки (наприклад, відсутність протоколу загальних зборів) та надати заявнику розумний строк для їх усунення;

- постановивши одразу ухвалу про відмову у прийнятті скарги, суд фактично блокував можливість захисту прав та створив штучні перешкоди у доступі до правосуддя;

- керуючий санацією Спєваков Д.Л. вчинив дії, що мають очевидні ознаки зловживання повноваженнями та діяв всупереч інтересам ПАТ БК Букрос. Наслідками цього рішення стали: пряма матеріальна шкода (розтрата), оскільки ПАТ БК Букрос безповоротно втратило грошові кошти, сплачені як судовий збір за подання позову; втрата активу (права вимоги та репутації, оскільки підприємство втратило юридичну можливість стягнути 100000,00 грн компенсації моральної шкоди та захистити свою ділову репутацію від поширення недостовірної інформації;

- вказані доводи ставлять під сумнів незалежність та безсторонність ОСОБА_3 , що є основними вимогами до особи, яка виконує функції арбітражного керуючого;

- ігнорування судом таких обставин через формальну відсутність у заявника статусу "уповноваженої особи" призводить до повної безнаказаності особи, яка виконує функції арбітражного керуючого та легалізації схеми з виведення активів та знищення підприємства.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.12.2025 для розгляду справи №18/257 визначено колегію суддів у складі: Лакіза В.В. (головуючий суддя-доповідач), суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 у справі №18/257. Розгляд справи призначено на 28.01.2026. Встановлено учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 15 днів з дня вручення даної ухвали. Повідомлено, що участь сторін у судовому засіданні не є обов`язковою. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.01.2026, у зв`язку із знаходженням у відпустці судді Білоусової Я.О., для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Тарасова І.В.

21.01.2026 від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 у справі №18/257(917/1479/25), в якому заявник просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення; закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 у справі №18/257(917/1479/25).

В обґрунтування доводів відзиву заявник зазначав про таке:

- ОСОБА_1 не був стороною у справі, а тому мав можливість подачі апеляційної скарги лише у випадках, які передбачає ст.255 ГПК України або Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- у справі не розглядалися обставини прав, інтересів, обов`язків ОСОБА_1 ;

- скаржником не доведено правового зв`язку із сторонами у даній справі;

- доводи апелянта про порушення його права на судовий захист, на захист прав людини і основоположних свобод не є обґрунтованими;

- доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є безпідставними, оскільки у даній справі є уповноважена особа акціонерів, вибрана зборами акціонерів і затверджена судом;

- безпідставними є доводи про те, що ОСОБА_3 діє в умовах конфлікту інтересів та вчиняє дії на шкоду боржнику ( безпідставно відмовляється від стягнення коштів на користь третьої особи - ОСОБА_2 ), оскільки сам ОСОБА_1 наніс шкоду підприємству на суму 1342726 526 грн, про що відкрита кримінальна справа.

27.01.2026 до Східного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Як вважає ОСОБА_1 , наведені у відзиві доводи та заперечення не містять належного правового обґрунтування, які б спростовували аргументи апеляційної скарги. Аналіз матеріалів справи підтверджує факт допущення судом першої інстанції надмірного формалізму, що призвело до незаконного обмеження конституційного права на доступ до правосуддя для власника значного пакету акцій. Факт скасування судом апеляційної інстанції плану санації та призначення керуючого санацією слугує додатковим підтвердженням неправомірності дій останнього та необхідності належного судового реагування на допущені порушення.

За таких підстав апелянт у запереченнях просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 задовольнити у повному обсязі. Скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 у справі №18/257(917/1479/25) та направити матеріали справи для розгляду по суті до суду першої інстанції. Здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності скаржника та його представників.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2026 у зв`язку із знаходженням у відпустці судді Тарасової І.В., для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О.

В судове засідання 28.01.2026 апелянт, сторони та учасники провадження у справі про банкрутство не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно п.5 ухвали Східного апеляційного суду від 29.12.2025 сторони повідомлені, що участь сторін у судовому засіданні не є обов`язковою. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу приписів ГПК України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Приймаючи до уваги що правова позиція апелянта та інших учасників справи викладена в апеляційній скарзі, відзиві на неї, запереченнях на відзив, зважаючи, що скаржник просить здійснювати розгляд справи за його відсутністю, а явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила таке.

В провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа №18/257 про банкрутство Публічного акціонерного товариства Бурова компанія Букрос (далі ПАТ БК "Букрос").

Провадження у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства Бурова Компанія "Букрос" (ВАТ БК "Букрос") порушено ухвалою місцевого господарського суду від 18.07.2006 у справі №18/257.

ВАТ БК "Букрос" 16.04.2016 перейменовано у ПАТ БК "Букрос".

Ухвалою суду першої інстанції від 21.11.2017 введено процедуру санації ПАТ БК "Букрос".

Ухвалою місцевого господарського суду від 18.12.2018 у справі №18/257 призначено керуючим санацією ПАТ БК "Букрос" арбітражного керуючого Тищенко Оксану Іванівну.

28.07.2025 до Господарського суду Полтавської області в межах справи №18/257 про визнання Публічного акціонерного товариства Бурова компанія Букрос банкрутом, надійшла позовна заява ПАТ БК Букрос до ОСОБА_2 (справа №18/257(917/1479/25) з позовними вимогами:

1. Визнати недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію ПАТ БК Букрос, інформацію, поширену Відповідачем у скарзі ОСОБА_2 на арбітражного керуючого Тищенко О.І. №89 від 20.05.2025 (вх. №89653-33-25 від 26.05.2025) із додатками, а саме: " Її дії є злочинними...". "Вважаю, що ОСОБА_4 перебуває у злочинній змові з боржником". "...вона свідомо грабує кредиторів, прикриваючись своїми повноваженнями". "Ця особа є не арбітражним керуючим, а звичайною аферисткою та шахрайкою...".

2. Зобов`язати Відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом подання до Господарського суду Полтавської області заяви про спростування протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили, з текстом: "СПРОСТУВАННЯ. На виконання рішення [назва суду] від [дата] у справі № 18/257, я, ОСОБА_2 , спростовую як недостовірну інформацію, поширену мною у скарзі ОСОБА_2 на арбітражного керуючого Тищенко О.І. №89 від 20.05.2025 (вх. №89653-33-25 від 26.05.2025) до Міністерства юстиції із додатками та відображену в ухвалах господарського суду Полтавської області від 27.01.2025 та від 13.02.2025 справа №18/257, про те, що арбітражний керуючий Тищенко О.І. у змові з ПАТ БК Букрос вчиняє злочини. Зазначені відомості є неправдивими".

3. Стягнути з Відповідача на користь Позивача 100 000,00 грн відшкодування шкоди, завданої діловій репутації.

4. Заборонити Відповідачеві поширювати в майбутньому недостовірну інформацію, зазначену в пункті 1.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.11.2025 у справі №18/257 в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про залучення його в якості третьої особи на стороні відповідача ПАТ БК "Букрос" - відмовлено.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення його в якості третьої особи на стороні відповідача ПАТ БК "Букрос" - відмовлено.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі №18/257 про банкрутство ПАТ БК "Букрос" ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , як уповноважених осіб акціонерів відмовлено.

Затверджено план санації, розроблений інвестором ПАТ БК "Букрос" Кулієм В.М. по справі №18/257 (вх. № 11296 від 02.09.25).

В задоволенні клопотання керуючого санацією Тищенко О.І. про затвердження плану санації ПАТ БК "Букрос" в редакції арбітражного керуючого Тищенко О. І. від 21.10.25 (вх. №14380 від 10.11.25) відмовлено.

В задоволенні клопотань керуючого санацією Тищенко О.І. про визнання банкрутом ПАТ БК "Букрос" та відкриття ліквідаційної процедури відмовлено.

Припинено повноваження керуючого санацією ПАТ "Бурова компанія "Букрос" арбітражного керуючого Тищенко О.І. та призначено керуючим санацією ПАТ "Бурова компанія "Букрос" керівника ПАТ "Бурова компанія "Букрос" Спєвакова Дмитра Леонідовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Зобов`язано арбітражного керуючого Тищенко О.І. у 15-ти денний строк з дати прийняття ухвали передати керуючому санацією ПАТ "Бурова компанія "Букрос" керівнику ПАТ "Бурова компанія "Букрос" Спєвакову Д.Л. матеріальні та інші цінності банкрута, печатки і штампи, бухгалтерську та іншу документацію банкрута.

04.12.2025 керуючий санацією ПАТ "Бурова компанія "Букрос" Спєваков Д.Л. звернувся до Господарського суду Полтавської області із заявою про залишення без розгляду позовної заяви у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 у справі №18/257(917/1479/25) позов Публічного акціонерного товариства Бурова компанія Букрос до ОСОБА_2 про визнання недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію ПАТ БК Букрос, інформацію, поширену ОСОБА_2 , залишено без розгляду.

16.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Полтавської області із скаргою на незаконні дії керуючого санацією Спєвакова Д.Л. що полягають у відмові від майнових вимог, розтраті активів та завданні збитків акціонерному товариству (в порядку ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства/ст. 17 Закону про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом).

Обґрунтовуючи доводи скарги заявник ОСОБА_1 зазначав, що 04.12.2025 керуючий санацією ПАТ БК Букрос Спєваков Д.Л. вчинив процесуальну дію, яка прямо суперечить інтересам підприємства та його акціонерів: подав заяву про залишення без розгляду позову до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та стягнення 100000 грн моральної шкоди (справа №18/257(917/1479/25). На підставі цієї заяви суд постановив ухвалу про залишення позову без розгляду.

ОСОБА_1 зазначав, що він є мажоритарним акціонером, чиї інвестиції та корпоративні права безпосередньо залежать від збереження активів та репутації Товариства. У зв`язку з цим заявник стверджував, що дії ОСОБА_7 є протиправними, оскільки вони спрямовані на розтрату активів компанії та захист інтересів третіх осіб за рахунок підприємства.

Обґрунтовуючи скаргу заявник також стверджував про завдання прямих майнових збитків боржнику, оскільки вважав, що право вимоги до ОСОБА_2 на суму 100 000,00 грн є реальним майновим активом (дебіторською заборгованістю). Відкликавши позов (шляхом подання заяви про залишення позову без розгляду) ОСОБА_3 знищив цей актив, відмовившись від стягнення коштів на користь підприємства. Внаслідок таких дій підприємство втратило кошти, сплачені як судовий збір; ОСОБА_3 не наведено жодного економічного обґрунтування такої відмови, що свідчить про умисне завдання збитків.

Також скаржник наголошував на тому, що ОСОБА_3 діє в інтересах однієї особи ОСОБА_2 (відповідача), якого захищає від відповідальності за поширення недостовірної інформації. Така поведінка, вважав, скаржник, є порушенням принципу незалежності та безсторонності арбітражного керуючого.

Крім того, вважав про незаконність набуття ОСОБА_3 повноважень керуючого санацією та зазначав про оскарження, як акціонером товариства, в судовому порядку протоколу Наглядової ради №1-25 від 18.01.2025 в межах справи №917/2087/25.

Також вважав, що призначення ОСОБА_3 на керівну посаду створює ризик неможливості реального стягнення з нього збитків у майбутньому, що ставить під загрозу інтереси акціонерів.

Дії ОСОБА_3 щодо фактичного визнання (через відмову від спростування) недостовірної інформації руйнують ділову репутацію підприємства, що призводить до втрати контрагентів, зниження вартості активів та знецінення акцій заявника.

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати незаконними дії керуючого санацією ПАТ БК Букрос Спєвакова Дмитра Леонідовича щодо подання заяви про залишення позову без розгляду у справі №18/257(917/1479/25);

- визнати, що ці дії завдали майнових збитків ПАТ БК Букрос (у вигляді втрати активу та судорого збору) та вчинені в умовах конфлікту інтересів на користь третьої особи - ОСОБА_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_3 особисто відшкодувати ПАТ БК Букрос суму безповоротно втраченого судового збору;

- відсторонити ОСОБА_3 від виконання повноважень керуючого санацією через неналежне виконання обов`язків, наявність конфлікту інтересів та завдання шкоди боржнику.

За результатом розгляду означеної скарги суд першої інстанції постановив ухвалу, якою відмовив у прийнятті до розгляду скарги ОСОБА_1 на дії керуючого санацією Спєвакова Д.Л.

Зокрема, дослідивши процесуальний статус особи, яка звернулась із скаргою на дії керуючого санацією, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявник не є ні учасником у справі про банкрутство ПАТ БК Букрос, ні у справі позовного провадження за позовом ПАТ БК Букрос до ОСОБА_2 (справа №18/257(917/1479/25). Тому, відсутні підстави для прийняття до розгляду скарги ОСОБА_1 на дії керуючого санацією Спєвакова Д.Л. (вх.№ 16275 від 16.12.2025).

Ухвала суду першої інстанції від 18.12.2025 є предметом апеляційного перегляду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає таке.

У цій справі спірним є питання щодо наявності підстав для прийняття до розгляду судом скарги на дії керуючого санацією, що подана акціонером боржника - ПАТ БК Букрос.

Зокрема, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025, підставою для відмови у прийнятті до розгляду скарги ОСОБА_1 на дії керуючого санацією, судом першої інстанції визначено обставини відсутності у заявника статусу учасника провадження у справі про банкрутство та сторони у позовному провадженні у справі №18/257(917/1479/25).

В апеляційній скарзі апелянт, не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою зазначає, що мотивуючи відмову у прийнятті у ОСОБА_1 скарги на дії керуючого санацією суд послався виключно на відсутність у скаржника (акціонера) доказів наявності статусу уповноваженої особи акціонерів та відсутність ухвали про залучення ОСОБА_1 до участі у справі, позбавивши ОСОБА_1 права на звернення до суду зі скаргою на дії арбітражного керуючого. Такий висновок, вважає скаржник, є проявом надмірного формалізму, що прямо обмежує право на судовий захист, гарантоване ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З приводу наведених доводів колегія суддів зазначає про таке.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Белле проти Франції" ("Bellet v. France", заява N13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права". Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

При цьому "право на суд" та право на "доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише у такий спосіб та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v Greece (Філіс), §59; De Geouffre de la Pradelle v France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), §28, і Stanev v Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §229).

За змістом статей 55, 129 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Разом з тим, реалізація конституційного права ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в провадженні у справі про банкрутство - норм ГПК та КУзПБ.

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Колегія суддів зазначає, що 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі КУзПБ).

Пунктом 4 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство. Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ураховуючи наведені норми, суд зазначає, що у випадку перебування на дату введення в дію КУзПБ (21.10.2019) справи про банкрутство на стадії санації, то до переходу до наступної судової процедури подальше провадження у такій справі продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Оскільки станом на дату введення в дію КУзПБ провадження у справі про банкрутство ПАТ БК "Букрос" перебувало та досі триває на стадії санації, тому провадження у цій справі продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

При цьому ураховуючи норми пункту 1-1 Розділу Х Прикінцеві та перехідні положення Закону про банкрутство (в редакції Закону, що діяла з 19.01.2013), застосуванню до спірних правовідносин та самої процедури санації боржника підлягають норми цього Закону в його редакції, чинній до 19.01.2013.

Правова позиція з цього питання викладена в постановах Верховного Суду від 11.03.2021, від 10.07.2024 у справі №18/257.

В статті 41 ГПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

У справах про банкрутство (неплатоспроможність) склад учасників справи визначається Кодексом України з процедур банкрутства (частина п`ята статті 41 ГПК України).

Колегія суддів зазначає, що суб`єктний склад учасників господарського процесу за ГПК України є іншим, ніж склад учасників у справі про банкрутство.

Зокрема, справи про банкрутство характеризуються особливим складом учасників, кожен з яких, вступаючи в провадження у такій справі, на різних процедурах, наділяється специфічним обсягом прав і обов`язків, зумовленим характером відносин неспроможності/банкрутства та спрямованістю інтересів (юридичною заінтересованістю) учасника у такому провадженні.

Оскільки правове регулювання статусу учасників у справі про банкрутство регламентовано як нормами ГПК України, так і спеціальним законом Законом про банкрутство, зміст правосуб`єктності та особливості процесуального статусу конкретного учасника справи розкриваються шляхом системного тлумачення норм цих законодавчих актів з урахуванням особливостей певної стадії процедури банкрутства.

Так, у статті 1 Закону про банкрутство визначено склад учасників у справі про банкрутство та наведено їх термінологічне визначення.

Зокрема, відповідно до положень статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній до 19.01.2013):

- сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут);

- учасники провадження у справі про банкрутство: сторони, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство, Фонд державного майна України, державний орган з питань банкрутства, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа акціонерів або учасників товариств з обмеженою чи додатковою відповідальністю.

Таким чином, Закон про банкрутство не відносить до складу учасників справи про банкрутство акціонерів боржника.

Колегія суддів зазначає, що процедура банкрутства за своєю суттю є конкурсним процесом, основною метою якого є пропорційне і справедливе задоволення вимог всієї сукупності кредиторів неплатоспроможного боржника з дотриманням балансу інтересів боржника, кредиторів та інших учасників справи про банкрутство.

У цьому процесі можливість ефективного захисту інтересів власників частки у статутному капіталі боржника пов`язана із своєчасним, у правомірний спосіб визначенням представника їх спільних інтересів у справі про банкрутство - уповноваженої особи засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Засновники (учасники, акціонери) боржника як власники корпоративних прав (частки у статутному капіталі (майні), акцій, права на вклад до статутного капіталу) з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство за загальним правилом не беруть у ній безпосередньої участі, проте не втрачають корпоративних прав та інтересів у цій справі, в тому числі через субсидіарну відповідальність, а також, зокрема стосовно відновлення платоспроможності боржника або отримання майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів та ліквідації банкрута.

Тобто, корпоративні права засновників (учасників, акціонерів) боржника внаслідок відкриття провадження у справі про банкрутство не припиняються, а лише набувають окремих обмежень у реалізації, а їх інтереси у такій справі в силу приписів Закону про банкрутство представляє спеціальний суб`єкт- уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство уповноважена особа акціонерів, учасників товариства з обмеженою чи додатковою відповідальністю - особа, уповноважена загальними зборами акціонерів або учасників товариства з обмеженою чи додатковою відповідальністю, що володіють більш як половиною статутного капіталу товариства, представляти їх інтереси під час проведення процедур банкрутства цього товариства з правом дорадчого голосу.

Розглядаючи заяву такої особи про вступ у справу, господарський суд перевіряє повноваження представника (уповноваженої особи) засновників (учасників, акціонерів) боржника на участь у справі оформлені протоколом загальних зборів. Набуття уповноваженою особою засновників (учасників, акціонерів) статусу учасника справи про банкрутство має ґрунтуватися на ухвалі суду про залучення такої особи до участі у справі, постановленій в порядку статті 234 ГПК України.

Саме з набранням законної сили такою ухвалою уповноважена особа, окрім належних їй спеціальних прав брати участь з правом дорадчого голосу у зборах кредиторів та роботі комітету кредиторів боржника, наділяється процесуальними правомочностями учасника справи за статтею 42 ГПК України.

В силу особливостей справи про банкрутство (стаття 41 ГПК України), коло осіб, які мають право подавати заяви і клопотання процесуального характеру у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи.

Тобто саме з набуттям статусу учасника провадження у справі про банкрутство особа наділяється повним обсягом процесуальної дієздатності.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із скаргою на дії керуючого санацією саме як акціонер ПАТ БК Букрос, що також не заперечується апелянтом в апеляційній скарзі. Поряд з цим, доказів того, що станом на звернення до суду із скаргою на дії керуючого санацією акціонер Майоров О.І. був уповноважений відповідним рішенням вищого органу управління боржника на представництво інтересів його засновників (учасників, акціонерів), апелянтом не надано і в матеріалах справи такі докази відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується скаржником, апелянт не є кредитором боржника та його не було залучено до участі у справі про банкрутство. Апелянтом не надано доказів, які свідчать про набуття ОСОБА_1 статусу уповноваженої особи акціонерів ПАТ БК Букрос та відповідно статусу учасника провадження у справі про банкрутство ПАТ БК Букрос.

Таким чином, ОСОБА_1 хоча і є акціонером ПАТ БК Букрос, але ж не є учасником справи про банкрутство ПАТ БК Букрос в розумінні приписів ст. 1 Закону про банкрутство.

Колегія суддів враховує, що Закон про банкрутство не передбачає можливості і способу захисту окремим учасником (акціонером) свого корпоративного права на належну йому частку у разі виникнення у справі про банкрутство відповідного корпоративного спору щодо цієї частки. Тому, окремий учасник товариства (акціонер) не позбавлений права звернення до суду, але ж в разі необхідності захисту порушеного корпоративного права на належну йому частку, зокрема, у разі виникнення у справі про банкрутство відповідного корпоративного спору щодо цієї частки.

Разом з цим, подана акціонером скарга на дії керуючого санацією за своїм змістом та підставами незгоди із його діями не свідчить про наявність корпоративного спору у даній справі, що мало б наслідком захист апелянтом своїх корпоративних прав шляхом звернення до суду із відповідною скаргою.

Ті ж самі мотиви, які зазначені в якості підстав звернення ОСОБА_1 із скаргою на дії керуючого санацією, в рівній мірі стосуються всіх акціонерів ПАТ БК Букрос. Разом з цим, для захисту прав акціонерів товариства у справі про банкрутство ПАТ БК Букрос законодавець і передбачив існування, так званої, "уповноваженої особи засновників (учасників, акціонерів) боржника".

Зважаючи на імперативні приписи законодавства про банкрутство, якими визначено, що інтереси засновників (учасників, акціонерів) боржника у справі про банкрутство представляє спеціальний суб`єкт уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для прийняття до розгляду скарги ОСОБА_1 на дії керуючого санацією Спєвакова Д.Л. (вх.№ 16275 від 16.12.2025), оскільки така особа не є учасником ні у справі про банкрутство ПАТ БК Букрос, ні у справі позовного провадження за позовом ПАТ БК Букрос до ОСОБА_2 (справа № 18/257(917/1479/25).

В апеляційній скарзі апелянт також наголошує на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права. Зокрема, апелянт вважає, що за наявності сумнівів у суду щодо обсягу повноважень ОСОБА_1 , в такому разі мав бути застосований інститут залишення скарги без руху, що надало б можливості скаржнику надати необхідні документи, провести збори або пояснити причини їх відсутності.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що апелянтом помилково ототожнюється процесуальні норми ст. 162, 164 ГПК України щодо підстав для залишення без руху поданої заяви та підстави доведення суду статусу особи, що звернулась із відповідною заявою до суду.

Зокрема, у відповідності до ч. 2 ст. 162 позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (ч. 5 ст. 164 ГПК України).

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 174 ГПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Як вбачається із поданої скарги, її подано від імені акціонера ОСОБА_1 та підписано особисто скаржником ОСОБА_1 . Тобто у суду були відсутні підстави для висновку про те, що скарга підписана не особисто заявником, що мало б наслідком залишення без руху такої скарги в порядку ст. 174 ГПК України, про що помилково стверджує апелянт.

Разом з цим, стверджуючи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апелянт не спростовує висновків суду першої інстанції про відсутність у заявника статусу учасника провадження у справі про банкрутство, що мало б наслідком прийняття до розгляду такої скарги судом.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі " Принц Ліхтенштейну Ганс- Адам II проти Німеччини").

Зважаючи на встановлені у справі обставини, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 - залишенню без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№2806П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 у справі №18/257(917/1479/25) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.12.2025 у справі №18/257 (917/1479/25) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 09.02.2026.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя Н.О. Мартюхіна