ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2026 р. Справа №907/9/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.,

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Шатан Т.О.,

представники сторін:

позивача: Харицька А.М.,

відповідача 1: Мірюков С.В.,

відповідача 2, третьої особи: не з`явились

відповідача, третьої особи: не з`явились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Ужгород-Трейд" б/н від 10.10.2025 (вх. суду від 13.10.2025 № 01-05/2959/25)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.08.2025 (повне рішення складено 02.09.2025, суддя Ремецькі О.Ф.)

у справі № 907/9/25

за позовом: Приватного підприємства "Ужгород-Трейд", м.Ужгород

до відповідача 1: Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк", м. Ужгород

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "КІЧ ДЕВЕЛОПЕР", м. Ужгород

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСОЙЛСФЕРА", м. Київ

про: визнання недійсними договорів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду попередньої інстанції:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідачів про визнання недійсними (незаконним) укладених між АТ Комінвестбанк та ТОВ КІЧ ДЕВЕЛОПЕР договору уступки права вимоги за Договором кредитної лінії №04- 33/3л-14 від 10.12.2013 від 20.11.2024 р. та договору про відступлення права вимоги за іпотекою від 28.11.2024р. та застосувати наслідки недійсності правочинів.

В обґрунтування позову зазначив, що предметом оскаржуваного Договору уступки права вимоги за Договором кредитної лінії від 20.11.2024р. є право вимоги до ТОВ «Трансойлсфера» за кредитними зобов`язаннями, що витікають із Договору кредитної лінії №04-33/3л-14 від 10.12.2013р. Предметом оскаржуваного похідного Договору про відступлення права вимоги за іпотекою від 28.11.2024р. є уступка права вимоги до майнового поручителя - ПП «УЖГОРОД-ТРЕЙД» забезпечити виконання кредитного зобов`язання кредитоотримувача.

Позивач вказує на те, що за оспорюваними договорами предметом уступки є вимога, яка характеризується кредитними правовідносинами, а уступка права вимоги відбулася на користь ТОВ «КІЧ ДЕВЕЛОПЕР», яке не являється фінансовою установою і здійснює операції з надання фінансових послуг через відсутність спеціального дозволу ліцензії.

Таким чином, на думку позивача, внаслідок уступки права вимоги за кредитними зобов`язаннями, відбулася заміна кредитодавця на особу, яка не являється фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг та внесена до реєстру фінансових установ.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області у задоволенні позову відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що договір уступки права вимоги за Договором кредитної лінії №04- 33/3л-14 від 10.12.2013 від 20.11.2024 р. та договір про відступлення права вимоги за іпотекою від 28.11.2024р, не порушили права позивача, а їх укладення відбулося в межах повноважень сторін та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погодившись з рішенням, Приватне підприємство "Ужгород-Трейд" звернулось до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.08.2025 року у справі № 907/9/25 та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ПП «Ужгород-Трейд» задоволити в повному обсязі.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не враховано, що внаслідок укладення оспорюваних правочинів змінився кредитор та іпотекодержатель без дотримання вимог законодавства; права позивача як майнового поручителя поставлені у залежність від дій суб`єкта, який взагалі не має правоздатності у цих відносинах; а також збільшився ризик втрати майна через незаконне передання прав вимоги.

Скаржник зазначає, що аналіз умов оспорюваного договору свідчить про наявність у ньому ознак договору факторингу (зокрема, передання грошових коштів у розмірі повної суми боргу та одночасне відступлення права вимоги). Водночас факторинг є фінансовою послугою, яка, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», може здійснюватися виключно фінансовими установами за наявності відповідної ліцензії.

Крім цього, апелянт вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, допустив істотне порушення норм процесуального права, оскільки вийшов за межі позовних вимог. У мотивувальній частині рішення суд надав характеристику оспорюваному договору та фактично визнав його правову природу, кваліфікувавши його як договір купівлі-продажу права вимоги (цесію), однак визначення правової природи спірного договору та встановлення його відповідності закону не входило до предмету позову.

Акціонерне товариство "Комерційний інвестиційний банк" подало відзив на позовну заяву, у якому просило залишити без задоволення апеляційну скаргу ПП «Ужгород-Трейд», а рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.08.2025 року у справі № 907/9/25 залишити без змін.

Відповідач 1 вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Відповідач 1 наголошує, що внаслідок укладення договору, на підставі якого здійснюється відступлення права вимоги, що виникло на підставі кредитного договору, не відбувається порушення будь-якого суб`єктивного цивільного права або інтересу боржника, що є необхідним для застосування конструкції оспорювання правочину.

Також на думку відповідача 1, суд першої інстанції здійснив оцінку оскаржуваного правочину у відповідності до норм матеріального права та оскільки позовні вимоги стосуються недійсності правочину з підстав їх невідповідності законодавству, то відповідно у рішенні була дана оцінка саме цим обставинам і суд жодним чином не вийшов за межі предмету позову.

Інші учасники справи відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2025 справу № 907/9/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Ужгород-Трейд" б/н від 10.10.2025 (вх. суду від 13.10.2025 № 01-05/2959/25) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.08.2025 у справі № 907/9/25.

Ухвалою апеляційного суду від 27.11.2025 призначено справу № 907/9/25 до розгляду у судовому засіданні на 13.01.2025.

Судове засідання 13.01.2026 не відбулося у зв`язку з неналежним функціонуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, а саме системи відеоконференцзв`язок, про що складено акт про несправність системи фіксування судового засідання технічними засобами.

Ухвалою суду від 14.01.2026 призначено справу № 907/9/25 до розгляду у судовому засіданні на 03.02.2026

У судовому засіданні 03.02.2026 скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача 1 заперечив такі доводи з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, сторони надали суду пояснення.

Відповідач 2 та третя особа, належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, явки уповноважених представників не забезпечили.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

10.12.2013 між Публічним акціонерним товариством Комерційний інвестиційний банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Трансойлсфера було укладено Договір кредитної лінії №04-33/3л14 (далі Договір), за умовами якого кредитор відкриває позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в сумі 500 000,00 доларів США, зі сплатою 10,00% відсотків річних строком від 10.12.2013 до 10.12.2014 рр.

На підставі п. 1.2. Договору, надання коштів буде здійснюватися окремими частинами (надалі кожна частина окремо Транш, а у сукупності Транші) в межах кредитної лінії зі встановленим максимальним лімітом заборгованості на умовах, визначених цим Договором та Додатковими правочинами до нього.

У якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, кредитор укладає з позичальником та/або майновим поручителем договір застави товарів в обороті. Якщо забезпечення, що вказується в п. 2.1. даного Договору, буде недостатньо для повного погашення заборгованості, кредит, наданий кредитором, забезпечується іншим належним позичальнику майном та коштами, а також майном та коштами, що на праві власності належать засновникам позичальника, на які може бути звернено стягнення, в порядку, передбаченому законодавством України (п. 2.1., 2.2. Договору).

Відповідно до п. 3.7., 3.8. Договору, нарахування відсотків за користування траншем кредиту здійснюється у валюті кредиту щомісячно, за фактичну кількість днів користування відповідним траншем кредиту в періоді (28-29-30-31/365-366). При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення траншу кредиту. Сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту на рахунок кредитора, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Підпунктами 4.2.6. та 4.2.7. пункту 4.2. Договору передбачено, що позичальник зобов`язується відповідати перед кредитором власними коштами та майном за виконання взятих на себе зобов`язань згідно цього Договору; забезпечити своєчасне та повне повернення траншів кредиту, відсотків за користування траншами кредиту та можливих штрафних санкцій у відповідності з цим Договором.

На підставі п. 5.1.9. Договору, у випадку непогашення позичальником траншів кредиту в термін, визначений цим Договором, кредитор має право самостійно стягнути суму заборгованості з рахунків позичальника у національній та іноземній валютах у порядку, що встановлений п. 1.6. та 3.8.1. цього Договору, або шляхом видачі наказу про примусову оплату несплаченої суми кредиту та (або) несплачених відсотків за користування кредитом, або за рахунок забезпечення, наданого позичальником.

За змістом підпункту 7.1.1. п. 7.1. та п. 7.2. Договору, у випадку порушення позичальником умов, визначених п. 1.1 цього Договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредиторові штраф у розмірі 25 відсотків від розміру максимального ліміту заборгованості кредитної лінії, що зазначені в п. 1.1. цього Договору. У випадку прострочення позичальником строків повернення траншів кредиту, визначених Договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно повернутої суми траншів кредиту та відсотків за користування за кожен день прострочення, що діє у період, за який сплачується пеня.

Цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 8.5. Договору).

В подальшому, в період із 2014 по 2018 рр. між кредитором та позичальником були укладені Додаткові угоди до Договору кредитної лінії №04-33/3л14 від 10.12.2013, якими, зокрема, внесені наступні зміни до кредитного договору:

- на підставі Додаткової угоди №1 від 08.01.2014 збільшено ліміт кредитування до 800 000 доларів США;

- відповідно до Додаткової угоди №2 від 16.01.2014 збільшено ліміт кредитування до 1 100 000 доларів США;

- згідно з Додатковою угодою №3 від 22.01.2014 збільшено ліміт кредитування до 1 550 000 доларів США, з них 1 100 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 10.12.2014, 450 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 14.02.2014;

- за змістом Додаткової угоди №4 від 12.02.2014 змінено термін повернення частини кредиту в розмірі 450 000 доларів США не пізніше 14.04.2014;

- на підставі Додаткової угоди №5 від 14.04.2014 збільшено ліміт кредитування до 1 650 000 доларів США, з них 1 100 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 10.12.2014, 550 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 14.10.2014;

- Додатковою угодою №6 від 15.04.2014 збільшено ліміт кредитування до 1 980 000 доларів США, з них 1 100 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 10.12.2014, 880 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 14.10.2014;

- відповідно до Додаткової угоди №6/1 від 15.04.2014 змінено термін повернення частини кредиту в сумі 90 000 доларів США не пізніше 30.09.2014 року та частини кредиту розміром 790 000 доларів США не пізніше 14.10.2014;

- згідно з Додатковою угодою №7 від 12.09.2014 збільшено ліміт кредитування до 2 230 000 доларів США, з них 1 100 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 10.12.2014, 90 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 30.09.2014, 790 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 14.10.2014, 250 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 24.09.2014;

- за змістом Додаткової угоди №8 від 15.10.2014 зменшено ліміт кредитування до 1 890 000 доларів США;

- Додатковою угодою №9 від 08.12.2014 зменшено ліміт кредитування до 1 865 000 доларів США;

- на підставі Додаткової угоди №10 від 10.12.2014 змінено строк кредитування на 10.12.2015;

- відповідно до Додаткової угоди №11 від 16.01.2015 зменшено ліміт кредитування до 1 779 000 доларів США;

- згідно з Додатковою угодою №12 від 19.01.2015 зменшено ліміт кредитування до 1 524 000 доларів США;

- Додатковою угодою №13 від 13.03.2015 доповнено пункт 3.8. Договору підпунктом 3.8.2., в якому визначено строк сплати відсотків за лютий 2015 року не пізніше 15.04.2015;

- за змістом Додаткової угоди №14 від 01.04.2015 зменшено відсоткову ставку за користування кредитом до 8,00% відсотків річних;

- на підставі Додаткової угоди №15 від 31.07.2015 року встановлено, починаючи з 01.08.2015, плату за користування кредитними коштами в розмірі 6,00% відсотків річних;

- відповідно до Додаткової угоди №16 від 10.09.2015 внесено зміни до підпункту 3.8.2. пункту 3.8. Договору та встановлено строк сплати відсотків за вересень 2015 року не пізніше 25.09.2015;

- згідно з Додатковою угодою №17 від 10.12.2015 зменшено ліміт кредитування до 1 204 600 доларів США та змінено строк кредитування на 10.12.2016;

- за змістом Додаткової угоди № 17 від 09.12.2016 збільшено термін повернення кредиту до 08.12.2017;

- на підставі Додаткової угоди №18 від 31.01.2017 зменшено відсоткову ставку за користування кредитом до 4,5% відсотків річних;

- відповідно до Додаткової угоди №19 від 03.02.2017 зменшено ліміт кредитування до 1 203 213, 89 доларів США;

- Додатковою угодою №20 від 15.05.2017 внесено зміни до підпункту 3.8.2. пункту 3.8. Договору та визначено строк сплати відсотків за квітень 2017 року в сумі 4 352, 35 доларів США не пізніше 15.07.2017;

- за змістом Додаткової угоди №21 від 01.03.2018 збільшено строк кредитування до 02.05.2018.

Судами встановлено, що 31 травня 2018 між відповідачем - 1 (іпотекодержателем) та Приватним підприємством «Ужгород-трейд» (іпотекодавцем, позивачем у справі) було укладено Договір іпотеки від 31 травня 2018 року посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського МНО Єгер Н.Д. та зареєстрованим в реєстрі за №860 (далі Договір іпотеки), пунктом 1.1. якого визначено, що цей Договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з Договору кредитної лінії №04-33/3л14 від 10.12.2013 (а також усіма додатковими договорами до нього, які укладені та можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору), укладених між іпотекодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю Трансойлсфера (надалі позичальник), за умовами якого останній зобов`язаний повернути іпотекодержателю суму кредиту у розмірі 1 222 514,39 доларів США, відповідно до умов Договору кредиту, сплачувати нараховані відсотки за його користування у розмірі 1,0 % річних, і можливу неустойку у розмірі та у випадках, передбачених даним кредитним договором. У відповідності до даного Договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за договором кредиту отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижчевказаних умовах.

Предметом іпотеки за цим Договором є наступне нерухоме майно іпотекодавця: вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 299,2 (двісті дев`яносто дев`ять цілих дві десятих) кв.м., що розташоване за адресою: Україна, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Театральна, буд. 11. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу №632 посвідченого 25.12.2007 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. за р. №2974, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 25.12.2007 р. за №2604964, додатком до якого є свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення №640, виданого 20.02.2008 року Управління майном міста. Право власності на вбудоване нежитлове приміщення, яке передається в іпотеку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.11.2013 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя А.В. Номер запису про право власності: 3318207. Реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна: 01. (п. 1.2., 1.3. Договору іпотеки).

Акціонерне товариства Комерційний інвестиційний банк звернулося до Господарського суду Закарпатської області із позовною заявою до Приватного підприємства Ужгород-трейд про звернення стягнення на предмет Іпотеки згідно договору іпотеки від 31 травня 2018 року посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського МНО Єгер Н.Д. та зареєстрованим в реєстрі за №86о із додатковою угодою до нього, на майно ПП Ужгород-трейд (, 88000, м. Ужгород, вул. Бродлаковича, буд. 5), а саме вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 299,2 (двісті дев`яносто дев`ять цілих дві десятих) кв.м., що розташоване за адресою: Україна, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Театральна, буд. 11, реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна: 01 на користь АТ КОМІНВЕСТБАНК (м. Ужгород, вул. Гойди, 10 Код ), в рахунок часткового погашення заборгованості по Договору кредитної лінії № о4-33/3л-14 від 10.12.2013 р. в сумі 1256 599,99 (Один мільйон двісті п`ятдесят шість тисяч п`ятсот дев`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США 99 центів шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом згідно з оцінкою майна під час проведення виконавчих дій не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 29.04.2024 р. у справі №907/311/21 позов задоволено повністю. Постановлено звернути стягнення на предмет Іпотеки згідно договору іпотеки від 31 травня 2018 року посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського МНО Єгер Н.Д. та зареєстрованим в реєстрі за №860 із додатковою угодою до нього, на майно Приватного підприємства Ужгород-трейд (, 88000, м. Ужгород, вул. Бродлаковича, буд. 5), а саме вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 299,2 (двісті дев`яносто дев`ять цілих дві десятих) кв.м., що розташоване за адресою: Україна, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Театральна, буд. 11, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 на користь АТ КОМІНВЕСТБАНК (м. Ужгород, вул. Гойди, 10, ), в рахунок часткового погашення заборгованості по Договору кредитної лінії № 04-33/3л-14 від 10.12.2013 р. в сумі 1 256 599,99 (один мільйон двісті п`ятдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять доларів США 99 центів) шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом згідно з оцінкою майна під час проведення виконавчих дій не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна. Стягнути з ПП Ужгород-тpейд (88000, м. Ужгород, вул. Бродлаковича, буд. 5, ) на користь АТ КОМІНВЕСТБАНК (88000, м. Ужгород, вул. Гойди, 10, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 135 354,94 (сто тридцять п`ять тисяч триста п`ятдесят чотири гривні 94 копійки) у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за платіжним дорученням №4 від 09.04.2021 року. Стягнути з ПП Ужгород-тpейд (88000, м. Ужгород, вул. Бродлаковича, буд. 5, ) в дохід Державного бюджету України суму 391 979,75 грн. (триста дев`яносто одну тисячу дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 75 коп.) у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Вказане рішення, у встановленому законом порядку, набрало законної сили.

20.11.2024 року між АТ "Комінвестбанк" (первісний кредитор) та ТОВ "Кіч Девелопер" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (далі договір), за умовами якого первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором кредиту кредитної лінії від 10.12.2013 № 04-33/3л-14 та додаткових угод до нього від 08.01.2014 № 1, від 16.01.2014 № 2, від 22.01.2014 № 3, від 12.02.2014 № 4, від 14.04.2014 № 5, від 15.04.2014 № 6, від 15.04.2014 № 6/1, від 12.09.2014 № 7, від 15.10.2017 № 8, від 08.12.2014 № 9, від 10.12.2014 № 10, від 16.01.2015 № 11, від 19.01.2015 № 12, від 13.03.2015 № 13, від 01.04.2015 № 14, від 31.07.2015 № 15, від 10.09.2015 № 16, від 10.12.2015 № 17, від 09.12.2016 № 17, від 31.01.2017 № 18, від 03.02.2017 № 19, від 15.05.2017 № 20, від 01.03.2018 № 21 (далі договір кредиту), який укладений між первісним кредитором та ТОВ "Трансойлсфера", 02094, м. Київ, проспект Гагаріна, буд. 14, офіс 32, (пункт 1.1. договору).

За умовами вказаного договору, новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за договором кредиту, в тому числі, сплати 1 200 767,55 доларів США заборгованості за кредитом (пункт 1.2. договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору згідно з відступленням права вимоги за цим договором новий кредитор сплачує первісному кредитору винагороду в еквіваленті суми заборгованості ТОВ "Трансойлсфера" за договором кредиту на день підписання цього договору у національній валюті України, що становить 49 628 923,61 грн шляхом безготівкового перерахування на рахунок АТ "Комінвестбанк".

У пункті 2.2. договору сторони визначили строк сплати винагороди в день укладення даного договору.

Відповідно до пункті 3.2. договору зобов`язання письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги за цим договором покладається на первісного кредитора. Докази письмового направлення боржнику повідомлення про відступлення права вимоги за цим договором надаються первісним кредитором новому кредитору в 5-ти денний термін з дня укладення даного договору.

Договір у відповідності до пункті 5.1 набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Первісний кредитор повідомив нового кредитора, що на дату укладення вказаного договору було незавершене виконавче провадження № 75597930 за наказом Господарського суду Закарпатської області від 17.07.2024 у справі № 907/311/21 про звернення стягнення на предмет іпотеки з майнового поручителя боржника ПП "Ужгород-Трейд". Крім того, по боржнику ТОВ "Трансойлсфера" банком подано до Управління національної поліції в Закарпатській області заяву від 24.11.2020 за № 02-613-651 про неправомірні дії, що вчинені посадовими особами ТОВ "Трансойлсфера" за участі чи бездіяльності відповідальних працівників банку, які призвели до видачі та неповернення кредитних коштів, чим банку завдано шкоди в особливо великих розмірах; номер кримінального провадження 0000898 від 15.12.2020; постанова про залучення АТ "Комінвестбанк" як потерпілого від 18.09.2024.

АТ "Комінвестбанк" направило повідомлення від 25.11.2024 № 02-93/6-196 до боржника ТОВ "Трансойлсфера" про відступлення права вимоги за кредитним договором.

28.11.2024 між АТ "Комінвестбанк" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "Кіч Девелопер" (новий іпотекодержатель) було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 31.05.2018 (далі договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки), за яким первісний іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю, а новий іпотекодержатель приймає права за договором іпотеки від 31.05.2018, за яким в якості забезпечення зобов`язань було передано вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 299,2 кв. м, що розташоване за адресою: Україна, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Театральна, буд. 11 (пункт 1.1. та 1.1.1. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки).

Відповідно до пункту 1.2. договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки передача прав за договором іпотеки здійснюється в повному обсязі та на умовах, які існують на момент передачі права вимоги, в тому числі:

- право одержати задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до умов договору іпотеки;

- будь-які інші права, що існують та/або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору іпотеки.

За умовами пункту 2.4. договору про відступлення права вимоги первісний іпотекодержатель повідомляє нового іпотекодержателя, що на момент укладення цього договору є незавершене виконавче провадження № 75597930 за наказом Господарського суду Закарпатської області від 17.07.2024 у справі № 907/311/21 про звернення стягнення на предмет іпотеки з майнового поручителя ПП "Ужгород-Трейд".

Відповідно до пункту 2.4. договору про відступлення права вимоги права іпотекодержателя за договором іпотеки переходять до нового іпотекодержателя з моменту держаної реєстрації відомостей про відступлення на його користь прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

АТ "Комінвестбанк" направило повідомлення від 02.12.2024 № 02-93/6-202 про відступлення права вимоги за іпотечним договором до боржника ТОВ "Трансойлсфера".

10.12.2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЧ ДЕВЕЛОПЕР» надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження у справі №907/311/21 Акціонерне товариство Комерційний інвестиційний банк на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "КІЧ ДЕВЕЛОПЕР", , юридична адреса: Україна, 88017, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, місто Ужгород, вул. Гвардійська, будинок 15/1.

Ухвалою суду від 04.02.2025 р. задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЧ ДЕВЕЛОПЕР» про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Замінено стягувача у справі № 907/311/21 Акціонерне товариство Комерційний інвестиційний банк на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "КІЧ ДЕВЕЛОПЕР", , юридична адреса: Україна, 88017, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, місто Ужгород, вул. Гвардійська, будинок 15/1. У задоволенні клопотання про зупинення провадження, - відмовлено.

Вказана ухвала залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.05.2025 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 липня 2025 року.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Особа, яка звертається до суду з позовом, реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ГПК України право на судовий захист, вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право та/або охоронюваний законом інтерес порушене особою, до якої пред`явлений позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права/інтересу. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Предметом позову у цій справі є визнання недійсними укладених між АТ Комінвестбанк та ТОВ КІЧ ДЕВЕЛОПЕР договору уступки права вимоги за Договором кредитної лінії №04- 33/3л-14 від 10.12.2013 від 20.11.2024 р. та договору про відступлення права вимоги за іпотекою від 28.11.2024р.; застосування наслідків недійсності правочинів.

Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом загальних способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до статті 16 ЦК України.

Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 ЦК України.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Верховний Суд у постанові від 09.03.2023 у справі № 906/560/20 сформулював висновок, що «при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються і загальні приписи ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося».

Як слідує з тексту позовної заяви, в обґрунтування порушеного права, позивач зазначає те, що укладення договору уступки права вимоги у кредитному договорі замість договору факторингу порушує права та охоронювані інтереси позивача.

З огляду на означену фактичну підставу позову, судом першої інстанції було зроблено правильний висновок стосовно правової природи укладених договорів, визнання недійсним яких є предметом позову у цій справі.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За умовами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

Таким чином, Цивільний кодекс України передбачає можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 викладено висновки згідно з якими відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни.

Ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у п. 50-52, п. 56-66 постанови від 11 вересня 2018 р. у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18), ключовими позиціями щодо розмежування договорів цесії та факторингу є такі:

-суб`єктний склад Сторін договору цесії та факторингу (учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа. Суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

-ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному - наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю;

-якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні;

-договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану фінансову послугу;

-метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

-при цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату».

Суд зазначає, що в оскаржуваному у цій справі договору уступки права вимоги за договором кредитної лінії відсутні будь які домовленості між сторонами щодо плати, за яку фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта, що є істотною умовою договору факторингу.

Так, згідно пункту 2.1. Договору згідно з відступленням права вимоги за цим Договором Новий кредитор сплачує 49 628 923,61 грн. (сорок дев`ять мільйонів шістсот двадцять вісім тисяч дев`ятсот двадцять три грн.), що є еквівалентом суми заборгованості ТОВ «Трансойлсфера» в сумі 1 200 767,55 доларів США (один мільйон двісті тисяч сімсот шістдесят сім доларів США 55 центів) по курсу НБУ на 20 листопада 2024 року, шляхом безготівкового перерахування на рахунок АТ «КОМІНВЕСТБАНК» НОМЕР_1 , Код , МФО 321248.

Однак, ця плата є номінальною вартістю договору кредиту, а саме заборгованість із повернення кредиту та нарахованих відсотків, тому в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з врахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 Цивільного кодексу України).

Водночас відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18).

Таким чином, сторони договору відступлення права вимоги, зокрема, договору купівлі-продажу права вимоги, мають право на власний розсуд визначити ціну, за якою право вимоги продається, з огляду на реальну вартість права вимоги, що відступається (продається).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір уступки права вимоги за Договором кредитної лінії №04- 33/3л-14 від 10.12.2013 від 20.11.2024 р. та договір про відступлення права вимоги за іпотекою від 28.11.2024р., не порушили прав позивача, а їх укладення відбулося в межах повноважень сторін та у спосіб, що передбачений законодавством.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.08.2025 у справі № 907/9/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції:

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Тому згідно з ст. 129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги залишається за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Ужгород-Трейд" б/н від 10.10.2025 (вх. суду від 13.10.2025 № 01-05/2959/25) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.08.2025 у справі № 907/9/25 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець