ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

09.02.2026 м.Дніпро Справа № 904/5502/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач)

суддів: Чередко А.Є., Дармін М.О.,

розглянувши клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги у справі №904/5502/25

за позовом Антимонопольного комітету України

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ"

про стягнення 78 950 420 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 у справі №904/5502/25 позов задоволено повністю.

Стягнуто з акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" м. Дніпро штраф 39 475 210 грн., пеню 39 475 210 грн. та визначено зарахувати зазначені суми у дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: ГУК у м. Києві / Соломян. р-н, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Стягнуто з акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" м.Дніпро на користь Антимонопольний комітет України м. Київ судовий збір 847 840 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ", в якій просить:

- визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 у справі № 904/5502/25;

- поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 у справі № 904/5502/25;

- прийняти апеляційну скаргу в провадження, відкрити апеляційне провадження у справі № 904/5502/25;

- задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 у справі № 904/5502/25, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Антимонопольного комітету України задовольнити частково, а саме:

- стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз штраф у розмірі 39 475 210,00 грн і зарахувати зазначену суму у дохід загального фонду Державного бюджету України;

- зменшити розмір нарахованої Антимонопольним комітетом України пені до 1,00 грн та стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз пеню у розмірі 1,00 грн і зарахувати зазначену суму у дохід загального фонду Державного бюджету України;

- здійснити розподіл судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Дармін М.О., Чередко А.Є.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 12.01.2026 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

16.01.2026 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.01.2026 (суддя доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу відповідача залишено без руху через неподання доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі (визначена сума сплати 1 271 760,00 грн.). Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (10 днів з моменту отримання ухвали суду).

Вказану ухвалу апелянтом отримано 19.01.2026 о 14:09 годині, що підтверджується довідкою суду про доставку процесуального документу до електронного кабінету апелянта в ЄСІТС.

Тобто, недоліки мали бути усуненні у строк до 29.01.2026.

29.01.2026 через систему Електронний суд до суду від скаржника надійшла заява про звільнення від сплати судового збору, яка мотивована скрутним фінансовим становищем відповідача, оскільки через зупинення дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу постановою НКРЕКП від 29.09.2023 №1771, АТ Дніпропетровськгаз фактично позбавлено можливості вести господарську діяльність, отже, отримувати прибуток передбачений структурою тарифу, що є основною метою господарської діяльності; крім того, на території ведення ліцензійної діяльності АТ Дніпропетровськгаз на час розгляду справи та на теперішній час ведуться бойові дії, через що більш ніж 700 газопроводів зазнало пошкоджень в результаті обстрілів, які були усунуті аварійно-диспетчерською службою АТ Дніпропетровськгаз, відтак, витратна частина по обслуговуванню газорозподільної системи у воєнний час збільшилась; частина споживачів АТ Дніпропетровськгаз тимчасово залишила Нікопольський район через постійні обстріли; тяжкий фінансовий стан АТ Дніпропетровськгаз обумовлено також несвоєчасними та не в повному обсязі розрахунками споживачів за розподіл природного газу. Звертає увагу, що станом на 27.10.2025 дебіторська заборгованість АТ Дніпропетровськгаз становила 927 199 691 грн.26 коп., що підтверджується довідкою про дебіторську заборгованість понад 1 млн. грн. (довідка наявна в матеріалах справи).

Зауважує, що на теперішній час АТ Дніпропетровськгаз є збитковим підприємством, що підтверджується звітом про фінансові результати за 2024 рік, відповідно до якого збиток за 2024 рік складає 90 033 млн. грн. (код рядка 2355), при цьому, слід зазначити, що отриманий прибуток у розмірі 19 260 млн. грн., який підтверджується звітом про фінансові результати (Звіт про сукупній дохід) за І півріччя 2025 року не покриває збитки отриманні АТ Дніпропетровськгаз в попередніх періодах (звіти наявні в матеріалах справи).

Ухвалою суду від 04.02.2026 відмовлено Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" у задоволенні клопотання №б/н від 29.01.2026 про звільнення від сплати судового збору у справі №904/5502/25; апелянту наголошено на необхідності протягом п`яти днів з 04.02.2026 виконати вимоги ухвали від 19.01.2026 про залишення його скарги без руху (в частині оплати судового збору в розмірі 1 271 760,00 грн).

Зазначену ухвалу апелянтом отримано в електронний кабінет 04.02.2026 о 22:05 годині.

Звідси, ухвала вважається врученою заявнику 05.02.2026.

Тому у строк до 10.02.2026 апелянт мав виконати вимоги ухвали від 19.01.2026, в частині сплати судового збору.

06.02.2206 до суду від апелянта надійшли заяви:

- про звільнення від сплати судового збору;

- про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги у справі №904/5502/25 до 31.03.2026.

Заява про звільнення від сплати судового збору доповнена новими обставинами, зокрема накладенням арешту на всі розрахункові рахунки відповідача, крім тих, що мають спеціальний режим використання, з яких неможливо здійснити оплату судового збору; тяжке матеріальне становище додатково підтверджує тим, що є учасником сімнадцяти виконавчих проваджень, де АТ «Дніпропетровськгаз» є боржником; посилається на ст.6 Європейської Конвенції з прав людини і на справу «Golder проти Сполученого Королівства» (№4451/70, рішення від 21 лютого 1975 року) зокрема, в частині доступу до правосуддя.

Заява про продовження процесуального строку мотивовано тяжким матеріальним становищем апелянта, відповідно, з необхідністю звернення з новим клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Розглянувши клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні такого клопотання, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим, на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, суд також не може продовжити строк понад встановлений Господарським процесуальним кодексом України строк (відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16).

Положеннями частини другої статті 174 ГПК України передбачено, що строк на усунення недоліків позовної заяви не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Тобто, наведеною нормою імперативно закріплено процесуальний строк на усунення недоліків заяви (скарги), що становить 10 днів та який не може бути продовжено судом в порядку частини другої статті 119 ГПК України, оскільки його максимальна межа визначена Законом - ГПК України (близький за змістом висновок наведено у постанові Верховного Суду від 08.02.2023 у справі №908/2087/21).

Оскільки частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що строк усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, апеляційним господарським судом наданий апелянту максимальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який передбачений частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху), клопотання АТ «Дніпропетровськгаз» про продовження строку на усунення недоліків задоволенню не підлягає.

В той же час, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що за висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові від 18.10.2023 у справі № 910/10939/22, у разі коли після постановлення судом ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку на усунення її недоліків, а саме подання доказів сплати судового збору, скаржник звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, суд може залишити таке клопотання без розгляду з підстав пропущення строку його подання або за заявою скаржника поновити цей строк та розглянути клопотання по суті.

У випадку залишення судом клопотання про звільнення скаржника від сплати судового збору без розгляду або відмови в задоволенні такого клопотання суд постановляє ухвалу, яку направляє скаржнику.

Отримавши її, скаржник повинен виконати ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху, а саме подати суду докази сплати судового збору. У випадку якщо скаржник не встигає цього зробити до закінчення строку, наданого судом або встановленого законом на усунення недоліків, він може звернутись до суду із заявою, відповідно, про продовження або поновлення зазначеного строку.

Для цього перед постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги з підстави неусунення скаржником її недоліків суд має переконатись, що скаржник отримав ухвалу про залишення без розгляду або відмову в задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору та має розумний строк для сплати судового збору і подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору. Відповідно до частини шостої статті 260 ГПК України такий строк не повинен перевищувати п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Тобто, повернення скарги з розглядом клопотання не має збігатись у часі, а суд при розгляді клопотання сторони має пересвідчитись в отриманні заявником ухвали з результатом її розгляду судом та достатності часу на усунення недоліку, визначеного ухвалою про залишення скарги без руху, який не повинен перевищувати п`яти днів (за нормою ч.6 ст.260 ГПК України).

Суд звертає увагу, що апелянт, після розгляду його клопотання від 29.01.2026 про звільнення від сплати судового збору, і так отримав додатковий час на усунення недоліків, що становив 5 днів, до 10.02.2026. При цьому, заявник звернувся з новим клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Розглянувши нове клопотання про звільнення від сплати судового збору, з урахуванням нових доказів, суд, зауважує наступне.

Як зазначалось при розгляді попереднього клопотання відповідача, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі № 420/1582/19, від 17.09.2020 у справі №460/3138/19 тощо).

Питання перевірки реальної спроможності заявника сплатити судовий збір набуває особливої актуальності та має детально перевірятися судами у випадку, якщо заявники ставлять питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/ відстрочення сплати судового збору. За наявності таких питань суди повинні вказувати, які конкретно докази заявник має надати на підтвердження факту свого незадовільного майнового стану, у разі якщо наданих доказів недостатньо або вони не є належними.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд (постанови від 21.10.2022 у справі №905/1059/21, від 30.11.2022 у справі № 905/1060/21, від 02.02.2023 у справі №320/2083/21), оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland") від 26 липня 2005 року; "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland") від 26 липня 2005 року).

Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого скаржницею були надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Відповідна правова позиція наведена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.01.2025 у справі №911/2728/23.

Суд наголошує, що відповідні докази фінансового становища заявника мають бути подані апеляційному суду на загальних підставах.

Апелянтом надано докази, що він є збитковим підприємством, зокрема за звітом про фінансові результати за 2025 рік, відповідно до якого збиток за 2025 рік складає 144 973 млн грн (код рядка 2355), попри 90 033 млн. грн. за аналогічний період попереднього року.

Крім того, заявником надані постанови про накладення арештів на кошти у виконавчих провадження, де він є боржником, і довідку АТ «Ощадбанк» про арешт коштів на рахунках, довідку про відкриті рахунки із залишками на них.

В той же час, заявником не надано балансу підприємства і даних щодо рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища, що не дає змоги визначити фінансовий стан Товариства.

Таким чином, заявником не доведено належними доказами важкого матеріального становища.

При цьому, з приводу посилання апелянта на обмеження доступу до суду за ст.6 Конвенції і зокрема на справу справах «Голдер проти Сполученого Королівства» ([Golder v. the United Kingdom], від 21.02.1975, суд зазначає наступне.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.01.2026 по справі №925/1293/19 визнала за необхідне розглянути заяву ТОВ «Скайсіті-груп» з урахуванням висновків, викладених у рішенні ЄСПЛ від 09.10.2025 у справі «Король та інші проти України» (Korol and Others v. Ukraine, заява № 82560/17 та інші, включно з № 36465/21) і зауважила наступне.

ЄСПЛ, посилаючись на свою усталену практику (зокрема, рішення у справах «Голдер проти Сполученого Королівства» ([Golder v. the United Kingdom], від 21.02.1975, пункт 36, Серія А № 18, «Пономаренко проти України» [Ponomarenko v. Ukraine], заява № 13156/02, пункт 36, від 14.06.2007, «Мацюк проти України» [Matsyuk v. Ukraine], заява № 1751/03, пункт 28, від 10.12.2009 та «Кузьменко проти України» [Kuzmenko v. Ukraine, заява № 49526/07, пункт 25, від 09.03.2017), наголосив, що право на доступ до суду, тобто право ініціювати у судах провадження у цивільних справах, є невід`ємним елементом, притаманним праву, закріпленому пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це право на доступ не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які, однак, не можуть забороняти або скорочувати доступ особи у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть цього права була підірвана.

У керівних справах «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland; заява № 28249/95; пункти 52-67; ЄСПЛ 2001-VI); «Малахов проти Молдови» (Malahov v. Moldova; заява № 32268/02; пункти 31-36; від 07.06.2007); «"Телтронік-КАТВ" проти Польщі» (Teltronic-CATV v. Poland; заява № 48140/99; пункти 50-64; від 10.01.2006); «Нальбант та інші проти Туреччини» (Nalbant and Others v. Turkey; заява № 59914/16; пункти 32-47; від 03.05.2022) ЄСПЛ вже встановлював порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо питань, аналогічних тим, що розглядаються у цій справі.

Так, у рішенні від 10.01.2006 у справі «"Телтронік-КАТВ" проти Польщі» ЄСПЛ встановив, що компанія-заявник не могла подати свої позовні вимоги до суду через відмову звільнити її від сплати судового збору в розмірі 13 948,49 злотих за подання позову. ЄСПЛ зазначив, що компанія-заявник була невеликим товариством з обмеженою відповідальністю, яка у 1993-1995 роках за контрактом побудувала мережу кабельного телебачення для компанії Best-Sat. Остання компанія відмовилася оплатити рахунок-фактуру компанії-заявника […], відмова сплатити зазначений рахунок-фактуру поставила компанію-заявника на межу неплатоспроможності. ЄСПЛ вважав, що обмеження доступу до суду, які мають суто фінансовий характер і які, як у цій справі, абсолютно не пов`язані з суттю позову або його перспективами на успіх, повинні підлягати особливо ретельному контролю з точки зору інтересів правосуддя. Для ЄСПЛ також важливо, що відмова у наданні звільнення відбулася на попередній стадії провадження в суді першої інстанції та призвела до того, що позови компанії-заявника ніколи не розглядалися по суті.

У рішенні від 03.05.2022 у справі «Нальбант та інші проти Туреччини» ЄСПЛ вважав надмірним, а отже порушенням самої суті права на доступ до суду ситуацію, коли високі судові збори не були виправдані фінансовим становищем заявника, а натомість були розраховані на основі встановленого законом відсотка від суми, що була предметом провадження. Незважаючи на відсутність консенсусу або навіть консолідованої тенденції серед держав-учасниць Конвенції щодо надання правової допомоги юридичним особам, ЄСПЛ застосував ті самі принципи щодо права на доступ до суду, не розрізняючи фізичних та юридичних осіб (Teltronic-CATV проти Польщі, заява № 48140/99, пункти 45-49, 10.01.2006; FC Mretebi, пункти 39-41; Agromodel OOD та Mironov проти Болгарії, заява № 68334/01, пункти 34-37, 24.09.2009; та Sace Elektrik Ticaret ve Sanayi A.S. проти Туреччини, заява № 20577/05 , пункт 28, 22.10.2013).Відповідно до сталої практики ЄСПЛ ніколи категорично не виключав комерційних юридичних осіб з гарантій, визначених пунктом 1 статті 6 Конвенції, щодо надмірних судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що у справі «"Телтронік-КАТВ" проти Польщі» ЄСПЛ наголосив на необхідності особливо ретельного контролю за фінансовими обмеженнями доступу до суду, коли такі обмеження не пов`язані з перспективами успіху позову чи його суттю, а також коли відмова у звільненні від сплати судового збору відбувається на стадії прийняття позовної заяви, що унеможливлює будь-який розгляд справи по суті. Саме така ситуація мала місце у справі, що переглядається, оскільки Господарський суд Черкаської області ухвалою від 11.11.2019 залишив позовну заяву без руху, а згодом ухвалою від 13.12.2019 - повернув позовну заяву Товариству без розгляду по суті.

Отже, справа, на яку посилається заявник, і в якій ЄСПЛ встановлені порушення ст.6 Конвенції визначається тим, що у заявників не було можливості доступу до суду взагалі, тобто на стадії прийняття позову, що унеможливо розгляд її по суті. В той, час як у даних правовідносинах справа у суді першої інстанції була розглянута із винесенням рішення, з яким не погодився апелянт (відповідач, заявник клопотання про звільнення від сплати судового збору).

Відтак, суд констатує, що посилання заявника на порушення ст.6 Конвенції і зокрема на справу «Голдер проти Сполученого Королівства» ([Golder v. the United Kingdom], від 21.02.1975, не є релевантним до цієї справи, в якій апелянт намагається переглянути вже ухвалене рішення.

Керуючись ст.ст. 113, 119, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" в задоволенні клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Відмовити Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" у задоволенні клопотання №б/н від 06.02.2026 про звільнення від сплати судового збору у справі №904/5502/25.

Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" виконати вимоги ухвали від 19.01.2026 про залишення його скарги без руху (в частині оплати судового збору в розмірі 1 271 760,00 грн) до 10.02.2026.

В разі невиконання вимог суду, настають наслідки, визначені ч. 4 ст. 174, ч.6 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, а саме повернення апеляційної скарги заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддями та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя А.Є. Чередко

Суддя М.О. Дармін