УХВАЛА

10 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 917/226/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського Суду

Вронської Г.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Полтавської області (Тимощенко О.М.)

від 04.06.2025

та постанову Східного апеляційного господарського суду (Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В., суддя Тихий П.В.)

від 09.12.2025 (повний текст складений 19.12.2025)

у справі за позовом ОСОБА_1

до Релігійної організації "Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області"

про визнання недійсним рішення Парафіяльних Загальних зборів та визнання недійсним статуту

ВСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 (надалі - Позивач, Скаржник) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Релігійної організації "Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області" (надалі - Відповідач) про визнання недійсним рішення Парафіяльних Загальних зборів та визнання недійсним статуту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що загальні збори релігійної організації, які оформлені протоколом №1 від 14.07.2024 є нелегітимними, оскільки у осіб, що були присутні на загальних зборах відсутній статус дійсних (повноправних) чи асоційованих членів релігійної громади відповідно до Статуту, зареєстрованого розпорядженням голови Полтавської облдержадміністрації №115 від 13.04.2009, та Положенням про членство в релігійній громаді, прийнятого Парафіяльними зборами релігійної громади, оформленими протоколом №3 від 01.10.2023.

2. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 залишеним без змін Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.09. 2025 року у позові відмовлено.

3. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09 грудня 2025

року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25; закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі № 917/226/25; апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

4. 08 січня 2026 року Скаржник, із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суд Полтавської області від 04.06.25 року та постанову Східного апеляційного суду від 09.12.25 у справі № 917/226/25, в якій просить:

- скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 року у справі № 917/226/25 ;

- ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі;

- визнати недійсним статут Релігійної Організації "Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області" у новій редакції

5. Підставами касаційного оскарження Скаржник зазначає п.1, 3, 4 ч.2 ст.287 ГПК України , а саме:

-щодо обґрунтування підстави п. 1 ч.2 ст. 287 ГПК України Скаржник вказує на те, що суд неправильно застосував статтю 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" (щодо визначення членства у релігійній громаді, порядку прийняття релігійною громадою нових та виключення вже існуючих членів) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених Великою Палатою Верховного Суду, в постанові від 03.04.2024 у справі №906/1330/21;

- на обґрунтування підстави п. 3 ч.2 ст. 287ГПК України Скаржник зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування ст. 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" щодо визначення регулярності відвідування богослужінь як одного з критеріїв членства у релігійній громаді, а також даних, які дозволяють встановити даний факт;

- також зазначивши п.3 ч.2 ст. 287 ГПК України Скаржник звертає увагу суду, про порушення судом апеляційної інстанції порядку розгляду заяви про відвід складу суду, а саме судом апеляційної інстанції не було вирішено його у встановленому законом порядку, чим було порушено імперативні вимоги статті 39 ГПК України. Виходячи з тексту обґрунтування підстави касаційного оскарження Скаржником було допущено технічну помилку, а саме зазначено п.3 ч.2 ст.287ГПК України. Суд зазначає, що вочевидь вбачається п.4 ч.2 ст. 287 ГПК України.

6. З урахуванням зазначеного, Суд зазначає, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження на підставі п.1, 3, 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

7. Однак, перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку що її слід залишити без руху з наступних підстав.

8. За приписами частини 1 статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу.

9. Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, про закриття апеляційного провадження.

10. Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

11. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

12. Підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено ставку судового збору за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на рішення суду немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

13. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3028,00 грн.

14. Таким чином, за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду у справі № 917/226/25 судовий збір підлягав сплаті у сумі 3028,00 грн за кожну позовну вимогу. По справі вбачається дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме визнання недійсним рішення Парафіяльних Загальних зборів Релігійної організації "Троїцька Українська Православна Церква", оформлені Протоколом № 1 від 14 липня 2024 року) та визнання недійсним статуту Релігійної Організації "Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області" "у новій редакції".

15. Однак до касаційної скарги Скаржником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

16. Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

17. Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

18. З урахуванням наведеного, касаційна скарга Скаржника залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України із наданням скаржнику строку що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом:

- надання Суду документів, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду у справі № 917/226/25 у встановленому законом порядку та розмірі, а саме у сумі 9689,60 грн.

19. Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду у справі № 917/226/25 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Фонду державного майна України, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська