ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/919/25

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого - судді Сисина С.В., при секретарі судового засідання Далекорій Б.В., розглянувши в загальному позовному провадженні справу

за позовом Приватного підприємства «СТІК», , місцезнаходження - 90500, Закарпатська область, Тячівський район, місто Тячів, вулиця Залізнична, будинок 34,

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», код ЄДРПОУ - 44907200, місцезнаходження 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1,

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», код ЄДРПОУ - 44907200, місцезнаходження 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1, в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 45365917, місцезнаходження 88015, Закарпатська область, Ужгородський район, місто Ужгород, вулиця Коновальця Євгена, будинок 2

про скасування рішення та акту-розрахунку про донарахування об`єму природного газу, прийнятих на підставі акту про порушення Кодексу газорозподільних систем,

за участі представників сторін:

від позивача адвоката Ковача І.В. (на підставі довіреності №141 від 22.10.2025),

від відповідача 1 не з`явився,

від відповідача 2 адвоката Яковлевої Т.В. (на підставі довіреності від 29.12.2025),

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «СТІК» (далі позивач) через систему «Електронний суд ЄСІТС» звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою від 12.08.2025 №10 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії (далі відповідач 2), згідно з якою просить:

- скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення від 17.12.2024, яким задоволено акт про порушення №ZK000157 від 27.11.2024 за адресою: Закарпатська область, м. Тячів, вул. Залізнична, 34 корпус 1 стосовно не побутового споживача приватного підприємства «СТІК» (далі акт про порушення);

- скасувати акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим) згідно з актом про порушення №ZK000157 від 27.11.2024 споживачу газу ПП «СТІК», що становить 372660,16 м. куб. на суму 7232582,61 грн (далі акт-розрахунок).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Сисина С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2025.

Процесуальні дії по справі.

Згідно з ухвалою від 18.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 17.09.2025; сторонам встановлено строки на подачу заяв по суті справи.

Враховуючи тимчасову непрацездатність судді Сисина С.В. станом на 17.09.2025, призначене на цей день судове засідання у справі не відбулося, а тому згідно з ухвалою від 14.10.2025 підготовче засідання призначено на 22.10.2025; продовжено з ініціативи суду строк підготовчого провадження на 30 днів.

22.10.2025 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника позивача адвоката Ковач І.В. надійшло клопотання від 22.10.2025 (зареєстроване за вх.№02.3.1-02/9258/25), згідно з яким він надає додаткові пояснення по суті позовних вимог, які просить врахувати при ухваленні рішення. До клопотання долучені докази його направлення відповідачу 2 та відсутні докази його направлення відповідачу 1.

Аналогічні додаткові пояснення від 17.11.2025 надійшли 17.11.2025 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника позивача адвоката Ковач І.В. (зареєстровані за вх.№02.3.1-02/9968/25), до яких долучені докази їх направлення відповідачу 1 та відповідачу 2.

Згідно з ухвалою від 22.10.2025 суд задовольнив клопотання представника позивача адвоката Ковач І.В. про відкладення підготовчого засідання, підготовче засідання призначено на 17.11.2025.

Відповідно до ухвали від 17.11.2025 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 05.12.2025.

Враховуючи тимчасову непрацездатність судді Сисина С.В. станом на 05.12.2025, призначене на цей день судове засідання у справі не відбулося, а тому згідно з ухвалою від 12.12.2025 справу до судового розгляду призначено на 28.01.2026.

Враховуючи неявку представників відповідачів у судове засідання по розгляду справи по суті, суд згідно ухвали від 28.01.2026 відклав судовий розгляд на 04.02.2026.

З довідок про доставку електронного листа, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», вбачається, що ухвали суду від 18.08.2025, від 14.10.2025, від 22.10.2025, від 18.11.2025, від 12.12.2025, від 28.01.2026 у справі №907/919/25 (суддя Сисин С.В.) були надіслані позивачу, відповідачу 1 та відповідачу 2 в їх Електронні кабінети. Означені документи доставлено до електронних кабінетів учасників справи 18.08.2025 о 17:47, 14.10.2025 о 18:24, 22.10.2025 о 20:24, 19.11.2025 о 03:20, 12.12.2025 о 16:34, 28.01.2026 о 20:51.

В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Отже, сторони належним чином повідомлялися про призначені судові засідання, зокрема про призначене на 04.02.2026 судове засідання по розгляду справи по суті.

У призначене судове засідання 04.02.2026 відповідач 1 не уповноважив свого представника для участі в справі, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Також під час підготовчого провадження та під час розгляду справи по суті, відповідач 1, як і відповідач 2 не подали відзиву на позовну заяву та інших заяв по суті спору.

Застосовуючи при розгляді справи відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Водночас, суд враховує, що серед принципів господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рів

ність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом.

Таким чином, з урахуванням сформованої позиції судів вищих інстанцій щодо належного повідомлення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку, що відповідачі належним чином повідомлені про наявність провадження з розгляду даної справи у суді, у належний спосіб та своєчасно повідомлені про відкриття провадження у справі і про їх право подати заперечення проти позовних вимог у формі відзиву на позовну заяву та докази на підтвердження таких заперечень.

Відповідно до частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи наданий процесуальним законом строк для розгляду відповідної справи, приймаючи до уваги, що відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подали відзив на позовну заяву, відповідач 1 не забезпечив участь свого представника під час розгляду даної справи як на стадії підготовчого провадження, так і на стадії розгляду справи по суті, суд за участю представників позивача та відповідача 2 04.02.2026 розглянув справу за наявними у ній матеріалами, після чого відповідно до частини 1 статті 219 ГПК України оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення у цьому судовому засіданні.

Після повернення 04.02.2026 зі стадії ухвалення судового рішення, у порядку частин 1 та 6 статті 240 ГПК України суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду.

Згідно з частиною 6 статті 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Аргументи сторін

Суть спору за позицією позивача

Позовні вимоги ПП «СТІК» обґрунтовує тим, що 27.11.2024 за його адресою місто Тячів, вулиця Залізнична, будинок 34 корпус 1 Оператором ГРМ, ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії, проведено обстеження вузла обліку природного газу. За результатом обстеження складено акт про порушення №ZК000157 від 27.11.2024, яким зафіксовано порушення, а саме: пропущення строку періодичної повірки ЗВТ, лічильника газу КВР-1.01 №01144 типорозмір G250, державна повірка якого була проведена 03.11.2022.

13.12.2024 ДП «Івано-Франківський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, за результатами якого встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) КВР G250-80 1/250, заводський № 01144 відповідає вимогам ДСТУ 9037:2020.

17.12.2024 комісією з розгляду актів про порушення прийнято рішення, яким задоволено акт про порушення №ZК000157 від 27.11.2024, що оформлено витягом з рішення комісії з розгляду актів про порушення від 17.12.2024.

За результатами розгляду акта про порушення №ZК000157 від 27.11.2024 Закарпатською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» складено акт розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, відповідно до якого ПП «СТІК» нараховано вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 372660,16 м. куб. на суму 7 232582,61 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані позивачем з посилання на порушення відповідачем 2 Кодексу газорозподільних систем (надалі - Кодекс ГРМ) при складанні акту про порушення №ZK000157 від 27.11.2024, його розгляду та затвердження; недостовірністю і неправильністю розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу; винесення оспорюваних рішення та акту-розрахунку, на підставі акту про порушення, за відсутності підстав, передбачених Кодексом газорозподільних систем.

Зокрема, позивач вважає зазначене рішення комісії та акт-розрахунок незаконними, оскільки відповідачем 2 було безпідставно застосовано методику нарахування за номінальною потужністю газоспоживаючого обладнання. Позивач наголошує, що на об`єкті встановлено комплексний вимірювальний вузол, до складу якого, окрім лічильника газу, входить справний коректор (обчислювач) об`єму газу КВР-1.01 №01144.

Відповідач 2 не зафіксував жодних ознак несанкціонованого втручання в роботу засобів вимірювальної техніки або пошкодження пломб. У той же час, сам відповідач 2 підтверджує, що дані, наявні у звіті коректора КВР-1.01 №01144, Р max 0,5 МПа є достатніми для визначення об`єму природного газу по об`єкту споживача.

З урахуванням наведеного, на думку позивача, прийняте оспорюване рішення комісії з розгляду актів про порушення від 17.12.2024 та складений за його результатами акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу підлягають скасуванню, як такі, що прийняті у порушення норм матеріального права Кодексу ГРМ.

З посиланням на пункт 4 глави 1 розділу І, підпункт 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ, абзац 6 пункту 6 глави 9 розділу Х, підпункт 2 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ позивач стверджує, що за умови відсутності пошкодження лічильника, пропущення строку періодичної повірки лічильника газу з вини споживача або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та за наявності справного обчислювача (коректора) об`єму газу, який не містить зареєстрованих та зафіксованих у звітах повідомлень про роботу лічильника газу в позаштатному режимі, несправність лічильника внаслідок його невідповідності нормативним документам у сфері метрології, встановлена за результатами позачергової або експертної повірки, не є підставою для здійснення перерахунку споживачу об`єму розподіленого (спожитого) природного газу відповідно до пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ.

Щодо цього, ПП «СТІК» звертає увагу на постанови Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №906/962/18, від 29.09.2021 у справі № 904/3618/2, у яких наведено висновок щодо застосування норм права з приводу застосування пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ без будь-яких застережень та вказано, що відповідно до абзацу 2 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС при порушеннях, пов`язаних з пошкодженням ЗВТ та/або пломб на ЗВТ, за наявності на об`єкті споживача даних дублюючого ВОГ, а також в ситуації, коли наявні дані в обчислювачі/коректорі об`єму газу є достатніми для визначення об`єму природного газу по об`єкту споживача, процедура, передбачена цією главою, не застосовується.

Позивач також звертає на необґрунтованість розрахунків, проведених відповідачем 2, так як при визначенні обсягу донарахування Закарпатська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» виходила із припущення, що встановлене газове обладнання (пальники) працювало в режимі 24 години на добу. Проте позивач стверджує, що такий розрахунок суперечить фактичним обставинам діяльності підприємства та правилам внутрішнього трудового розпорядку, згідно з якими робочий графік встановлено з 08:00 до 17:00.

Крім того, позивач вказує на інші істотні порушення Кодексу ГРМ при складанні рішення комісії з розгляду актів про порушення від 17.12.2024 та акту-розрахунку, так як з цих документів, а також з рахунку на оплату, який було надіслано Закарпатською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» на адресу ПП «СТІК», неможливо встановити, за який період здійснено перерахунок об`єму та обсягу природного газу і його вартості, що нівелює достовірність таких документів та їх відповідність вимог норм Кодексу ГРМ.

Отже, зазначивши про порушення відповідачем 2 Кодексу газорозподільних систем при складанні акту про порушення №ZK000157 від 27.11.2024, під час його розгляду та затвердження; зазначивши про недостовірність і неправильність розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу; вказавши про винесення оспорюваного рішення комісії з розгляду актів про порушення від 17.12.2024 про задоволення акту про порушення та акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим) - за відсутності підстав, передбачених Кодексом газорозподільних систем, згідно позовної заяви ПП СТІК» просить скасувати таке рішення та акт-розрахунок, що призведе до поновлення його порушених прав та інтересів.

Суть спору за позиціями відповідачів 1 та 2.

Відповідачі 1 та 2 відзивів на позовну заяву не подали.

Відповідно до приписів частини 2 статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 ГПК України).

Відтак, з врахуванням положень частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 ГПК України, суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами, врахувавши відсутність поданих відповідачами 1 та 2 відзивів на позовну заяву.

Доводи, викладені сторонами в інших заявах по суті справи.

У додаткових аналогічних поясненнях до позову від 22.10.2025 та від 17.11.2025, позивач зазначає про неправомірність рішення комісії з розгляду актів про порушення Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України від 17.12.2024 та складеного на підставі цього рішення акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим) про донарахування йому 372660,16 м.куб природного газу на суму 7232582,61 грн, оскільки висновок про порушення строку періодичної повірки лічильника газу КВР-1.01 №01144 суперечить вимогам пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.04.2023 №440 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану», згідно з яким на територіях, де не ведуться активні бойові дії, подання лічильників на повірку забезпечується протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду.

Вказана постанова Кабінету Міністрів України не визначає після завершення якого саме опалювального сезону (2022-2023 років, 2023-2024 років чи 2024-2025 років) повинні бути здійсненні вказані дії.

Отже, беручи до уваги, що строк дії позитивних результатів періодичної повірки лічильника газу КВР-1.01 №01144 типорозмір G250 закінчився 03.11.2024 (під час опалювального сезону 2024-2025років), то, враховуючи вимоги пункту 3 чинної постанови Кабінету Міністрів України від 07.04.2023 №440, яка надає право позивачу подати на повірку лічильник газу протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду, ПП «СТІК» стверджує, що рішення ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії про задоволення акту про порушення №ZК000157 від 27.11.2024 та складений на підставі рішення акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим) про донарахування йому 372660,16 м.куб природного газу на суму 7232582,61 грн, є неправомірними та підлягають скасуванню.

Такі аргументи позивач наводить з посиланням правові висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 02.10.2025 у справі № 918/1074/24.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно укладеного договору між ПП «СТІК» (споживач, що не є побутовим) та Закарпатською філією ТОВ «Газорозподільчі мережі України» від 01.01.2024 (заява-приєднання №42Тч-2465-П-24 до умов договору розподілу природного газу для споживача, що не є побутовим), відповідач 2 надає послуги позивачу у сфері розподілу природного газу по об`єкту за адресою: Закарпатська область, м. Тячів, вул. Залізнична, 34 (далі договір).

Договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача (ПП «СТІК») до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ (Закарпатською філією ТОВ «Газорозподільчі мережі України») обсягів природного газу до об`єкту споживача, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

27.11.2024 за адресою Приватного підприємства «СТІК» місто Тячів, вулиця Залізнична, будинок 34, корпус 1 Оператором ГРМ, ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії, проведено обстеження вузла обліку природного газу.

За результатом обстеження складено акт про порушення №ZК000157 від 27.11.2024, яким зафіксовано порушення, а саме: пропущення строку періодичної повірки ЗВТ, лічильника газу КВР-1.01 №01144 типорозмір G250, державна повірка якого була проведена 03.11.2022.

13.12.2024 ДП «Івано-Франківський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, за результатами якого встановлено, що засіб вимірювальної техніки КВР G250-80 1/250, заводський № 01144 відповідає вимогам ДСТУ 9037:2020.

17.12.2024 комісія з розгляду актів про порушення Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України, керуючись пунктами 8 і 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, прийняла рішення, яким задоволено акт про порушення №ZK 000157 від 27.11.2024 за адресою: Закарпатська область, місто Тячів, вулиця Залізнична, 34 корпус 1, стосовно непобутового споживача Приватного підприємства «СТІК».

На підставі рішення комісії з розгляду актів про порушення від 17.12.2024 про задоволення акту про порушення №ZK 000157 від 27.11.2024, Закарпатська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» склала акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим) про донарахування Приватному підприємству «СТІК» 372660,16 м.куб природного газу на суму 7232582,61 грн. У акті-розрахунку зазначено, що він складений відповідно до пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, а розрахунок проведений на підставі підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ.

Згідно вимоги про оплату вартості необхідного (данарахованого) об`єму природного газу №3кФ/100/26.1-Вих-316-25 від 10.01.2025, яка направлена ПП «СТІК», Закарпатська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» вимагала у 7-денний термін від дня отримання вимоги оплатити відповідачу 2 вартість об`єму природного газу через допущені порушення Кодексу ГРМ в сумі 7232582,61 грн, перерахувавши кошти на поточний рахунок товариства.

До вимоги №3кФ/100/26.1-Вих-316-25 від 10.01.2025 долучено рахунок до оплати та акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим) про донарахування позивачу 372660,16 м.куб природного газу на суму 7232582,61 грн.

Стверджуючи про порушення відповідачем 2 Кодексу газорозподільних систем при складанні акту про порушення №ZK000157 від 27.11.2024, при його розгляді та затвердженні, зокрема, при прийнятті оспорюваного рішення комісії з розгляду актів про порушення від 17.12.2024 та оспорюваного акту-розрахунку; зазначаючи з посиланням на пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.04.2023 №440 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану», що строк дії позитивних результатів періодичної повірки лічильника газу КВР-1.01 №01144 типорозмір G250 станом на день складання акту про порушення 27.11.2024 та станом на день прийняття оспорюваних рішення та акту-розрахунку не пропущений, так як такий строк продовжений протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду (з 01.10.2024 по 30.04.2025), згідно позовної заяви Приватне підприємство «СТІК» просить скасувати як незаконні рішення комісії з розгляду актів про порушення Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України від 17.12.2024 та акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим) про донарахування позивачу 372660,16 м.куб природного газу на суму 7232582,61 грн.

Правове обґрунтування і оцінка суду.

Правовідносини між позивачем та відповідачами склались на підставі Типового договору розподілу природного газу, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494, шляхом підписання заяви-приєднання №42Тч-2465-П-24 від 01.01.2024 до умов договору розподілу природного газу для споживача, що не є побутовим (договір), згідно якого ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Закарпатської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України"" є оператором ГРМ, а ПП «СТІК» - споживачем.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (частина 1, пункт 2 частини 2 стаття 11 Цивільного кодексу України).

Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами (частина 1 стаття 40 Закону України "Про ринок природного газу").

Договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу (пункт 4 Глава 1 Розділ І Кодексу газорозподільних систем).

Згідно пунктів 3, 4, 7 Глави 1 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем:

- договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу;

- договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору;

- фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 глави 1 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу. Порядок укладання договору розподілу природного газу визначений розділом VІ цього Кодексу.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 18 Закону України "Про ринок природного газу" приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є використання приладів обліку природного газу, не повірених або не атестованих в установленому порядку (пункт 5 частина 2 стаття 59 Закону України "Про ринок природного газу").

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу І Кодексу ГРС цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу; доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (умови технічного доступу); доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).

Згідно з пунктами 1 глави 7 розділу Х Кодексу ГРС власники ЗВТ, що є елементами комерційних ВОГ, зобов`язані забезпечити належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та організацію проведення їх періодичної повірки. Здійснення періодичної повірки ЗВТ забезпечується власником ЗВТ за власний рахунок.

Пунктом 2 глави 7 розділу X Кодексу ГРМ визначено, що для належної організації періодичної повірки власних ЗВТ, що входять до складу комерційного ВОГ, споживач повинен:

1) завчасно (до дати прострочення періодичної повірки) направити Оператору ГРМ письмове повідомлення (зразок якого Оператор ГРМ має опублікувати на своєму веб-сайті) про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником Оператора ГРМ розпломбування ЗВТ. Звернення має бути направлене не пізніше десяти робочих днів до запланованої дати;

2) забезпечити на дату демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці встановлення) доступ представникам Оператора ГРМ до ЗВТ для його розпломбування та складання відповідного акта розпломбування;

3) у разі якщо повірка ЗВТ буде здійснюватися не на місці його встановлення, забезпечити за власний рахунок демонтаж/монтаж ЗВТ, його транспортування та державну повірку. Про дату і час встановлення повіреного ЗВТ споживач завчасно має письмово повідомити Оператора ГРМ та забезпечити присутність представника Оператора ГРМ під час монтажу повіреного ЗВТ.

Відповідно до пунктів 17, 18 частини 1 статті 1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- періодична повірка засобів вимірювальної техніки - це повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал);

- повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Таким чином, суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Пунктом 2 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем передбачено, що перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належать пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим.

Пунктом 4 глави 4 розділу XІ Кодексу ГРМ визначено, що у разі виявлення Оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого, зокрема при визначенні лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску) непридатними до застосування за результатами позачергової або експертної повірки, а також при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ. У разі якщо дату виходу з ладу ЗВТ неможливо достовірно визначити, перерахунок проводять з початку розрахункового періоду до дати встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.

Пунктом 41 Міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затверджених Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 13.10.2016, визначено, що для лічильників газу та пристрої перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) передбачено міжповірочний інтервал тривалістю 2 і 8 років. При цьому, згідно примітки 7 даного нормативного акту для лічильників газу та пристроїв перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) класу 1,0 установлено міжповірочний інтервал 2 роки; класу 1,5 - 8 років.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" з 24 лютого 2022 року на всій території України було введено воєнний стан внаслідок військової агресії російської федерації проти України.

У відповідності до положень статті 9 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади (...) здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.04.2023 № 440 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану», яка набрала чинності з 04.06.2023 (далі постанова КМУ №440), установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану, чинні: на територіях, тимчасово окупованих російською федерацією, на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на відповідних територіях; на територіях активних бойових дій протягом шести місяців з дати завершення бойових дій на таких територіях відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік); на територіях можливих бойових дій протягом шести місяців з дати припинення можливості бойових дій на таких територіях відповідно до переліку.

Подання на повірку лічильників води, газу, електроенергії, теплолічильників на територіях, які включені до переліку, забезпечується: на тимчасово окупованих російською федерацією територіях протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного і надзвичайного стану на відповідних територіях, але не раніше дня закінчення опалювального періоду; на територіях активних бойових дій протягом шести місяців з дати завершення бойових дій на таких територіях відповідно до переліку, але не раніше дня закінчення опалювального періоду; на територіях можливих бойових дій протягом шести місяців з дати припинення можливості бойових дій на таких територіях відповідно до переліку, але не раніше дня закінчення опалювального періоду.

Згідно з пунктом 5 постанови КМУ № 440 ця постанова набирає чинності через 30 календарних днів з дня її опублікування.

Нормою пункту 3 постанови КМУ № 440 передбачено, що подання на повірку лічильників води, газу, електроенергії, теплолічильників на території України, крім територій, зазначених у пунктах 1 і 2 цієї постанови, забезпечується протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду.

Кожен суб`єкт цивільного права повинен виконувати свої обов`язки, якщо вони випливають з закону або звичаю (стаття 7 ЦК України). Для цього воля такого суб`єкта має формуватися таким чином, щоб його дії були правомірними. Якщо ж суб`єкт цивільного права не виконує свій обов`язок добровільно, хоча має юридичну та фактичну можливість його виконати, то це свідчить про дефект його волі. Зокрема, якщо суб`єкт цивільного права зобов`язаний виконати вимоги підзаконного нормативно-правового акту (в цьому випадку - постанови КМУ № 440), який не визнано неконституційним, але протиправно не робить цього, то це свідчить про дефект волі такого суб`єкта.

Враховуючи, що територія Закарпатської області, де знаходиться позивач, на момент проведення перевірки, складання акту про порушення №ZK 000157 від 27.11.2024, на момент прийняття оспорюваного рішення комісії з розгляду актів про порушення Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України від 17.12.2024 та оспорюваного акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим), не належала і не належить по даний час до переліку територій, тимчасово окупованих російською федерацією або територій активних і можливих бойових дій, а тому до ПП «СТІК» застосовується пункт 3 зазначеної постанови КМУ №440, на виконання якого споживач (ПП «СТІК») повинен був забезпечити подання на повірку лічильника газу протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду.

При цьому, вказана постанова не визначає після завершення якого саме опалювального сезону (2022-2023, 2023-2024, 2024-2025 років) повинні бути здійсненні вказані дії.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 02.10.2025 у справі № 918/1074/24, яка з урахуванням приписів ч.4 ст. 236 ГПК України враховується судом при ухваленні рішення у справі.

У даній справі строк дії позитивних результатів періодичної повірки лічильника газу відповідача КВР-1.01 №01144 типорозмір G250 закінчився 03.11.2024 (під час опалювального сезону 2024 2025 років).

Постанова КМУ № 440 чинна і надає право позивачу подати на повірку лічильник газу протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду.

Пунктом 4 Глави 1 Розділу 1 Кодексу ГРМ визначено, зокрема, що опалювальний період - період з 01 жовтня по 30 квітня включно.

Враховуючи строк опалювального сезону (з 01 жовтня по 30 квітня) та встановлене постановою КМУ № 440 право позивача подати на повірку лічильник газу протягом трьох місяців після закінчення опалювального періоду, суд дійшов висновку, що строк на подачу позивачем лічильника на повірку закінчувався 31.07.2025.

Отже, враховуючи положення пункту 3 постанови КМУ №440, споживачем (ПП «СТІК») строк проведення повірки лічильника газу КВР-1.01 №01144 типорозмір G250 на момент складання акту про порушення №ZK 000157 від 27.11.2024, на момент прийняття оспорюваних рішення комісії з розгляду актів про порушення Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України від 17.12.2024 та акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим) про донарахування 372660,16 м.куб природного газу на суму 7232582,61 грн - пропущений не був.

А тому, суд дійшов висновку про відсутність у даному випадку факту доведення зафіксованого в акті про порушення №ZK000157 від 27.11.2024 такого порушення як пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим (підпункт 4 пункту 2 Глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРС).

Наведене свідчить про протиправність рішення комісії з розгляду актів про порушення Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України від 17.12.2024 про задоволення акту про порушення №ZK 000157 від 27.11.2024 стосовно непобутового споживача ПП «СТІК» та протиправність здійсненого відповідачем 2 донарахування ПП «СТІК» 372660,16 м.куб природного газу на суму 7232582,61 грн, що було оформлене актом-розрахунком, так як такі рішення та акт-розрахунок складені за відсутності факту вчинення позивачем порушення, передбаченого підпунктом 4 пункту 2 Глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРС, у виді пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, про що було вказано в акті про порушення №ZK000157 від 27.11.2024.

Водночас, надаючи оцінку позовним вимогам в частині скасування оспорюваного акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим), складеного Закарпатською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», суд зазначає, що у пункті 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС передбачено, що при задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Щодо цього, суд зазначає, що способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У пункті 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС передбачена можливість оскарження споживачем об`єму та/або вартості необлікованого (донарахованого) природного газу.

У пунктах 144 - 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.07.2025 у справі № 910/2389/23 зазначено, що, звертаючись до суду з позовом за захистом порушеного права, позивач відповідно до статті 162 ГПК України пропонує (викладає) в позові правову кваліфікацію спору, зокрема формулює в ньому спосіб захисту, який, на його думку, забезпечить відновлення такого права. При цьому процесуальний закон не вимагає посилання на законодавчу норму, яка передбачає цей спосіб захисту або дозволяє його застосувати.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що в кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог, але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80, 81, 83), від 01 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18 (підпункт 11.12), від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)].

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, що є складовою класичного принципу "jura novit curia" (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19).

Невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можна витлумачити відповідно до належного способу захисту прав. Протилежний підхід не відповідав би завданням господарського судочинства (стаття 2 ГПК України). Близькі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі № 904/7803/21, від 20 вересня 2023 року у справі № 910/3453/22, від 01 листопада 2023 року у справі № 910/7987/22.

Отже, так як зі змісту пунктів 11 і 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ вбачається можливість оскарження споживачем (окремо від рішення комісії з розгляду актів про порушення) також об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу; так як ПП «СТІК» не згідне із складеним актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості та просить його скасувати; то з метою правильного вирішення спору, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, дійшовши висновку про протиправність здійсненого відповідачем 2 донарахування ПП «СТІК» 372660,16 м.куб природного газу на суму 7232582,61 грн на підставі рішення комісії з розгляду актів про порушення від 17.12.2024, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у зазначеній частині позовних вимог буде скасування рішення Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», оформленого актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим) про донарахування ПП «СТІК» 372660,16 м.куб природного газу на суму 7232582,61 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У статті 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку встановленим судом обставинам справи судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 ГПК України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд зазначає, що відповідачі не подали відзивів на позовну заяву. А тому суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія А, № 303-А. пункт 29).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27.09.2001).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Відповідно до положень статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень статті 74 ГПК України.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суд не вбачає за необхідне надавати правову оцінку іншим доводам позивача, зазначеним у позовній заяві, оскільки встановлений судом факт відсутності порушення позивачем строку проведення повірки лічильника газу на момент складання акту про порушення №ZK 000157 від 27.11.2024 (з урахуванням дії пункту 3 постанови КМУ №440), є достатньою підставою висновку суду про протиправність оспорюваних рішення відповідача 2 з розгляду актів про порушення та рішення відповідача 2, яке оформлене актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим), та як наслідок підставою скасування таких рішень.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат

Згідно платіжної інструкції №3606 від 12.08.2025 при подачі позову про скасування рішення та акту-розрахунку про донарахування об`єму природного газу, прийнятих на підставі акту про порушення Кодексу газорозподільних систем, Приватним підприємством «СТІК», сплачено судовий збір у сумі 6056,00 гривень.

Судові витрати на підставі статті 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина 9 статті 129 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3028,00 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду: позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, так як позов, у якому заявлено дві немайнові вимоги, поданий у електронній формі при його подачі ПП «СТІК» повинно було заплатити 4844,80 грн судового збору.

Відтак, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, на відповідача 2 покладаються витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн повністю.

Згідно пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Частина 2 статті7 Закону України Про судовий збір передбачає, що у випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Виходячи із системного аналізу норм Господарського процесуального кодексу України та Закону України Про судовий збір питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Відтак, різниця у сплаченому і стягнутому судовому зборі в сумі 1211,20 грн може бути повернута судом за клопотанням особи, яка його сплатила.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 221, 236, 237, 238, 240, 256 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України від 17.12.2024, яким задоволено акт про порушення №ZK 000157 від 27.11.2024 за адресою: Закарпатська область, місто Тячів, вулиця Залізнична, 34 корпус 1, стосовно непобутового споживача Приватного підприємства «СТІК».

Скасувати рішення Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», оформлене актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживача, що не є побутовим) про донарахування Приватному підприємству «СТІК» 372660,16 м.куб природного газу на суму 7232582,61 грн, яке прийняте на виконання рішення комісії з розгляду актів про порушення від 17.12.2024 про задоволення акту про порушення №ZK 000157 від 27.11.2024.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (код ЄДРПОУ - 44907200, місцезнаходження 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1) в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 45365917, місцезнаходження 88015, Закарпатська область, Ужгородський район, місто Ужгород, вулиця Коновальця Євгена, будинок 2) 4844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 копійок) у повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, згідно з частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено і підписано 10.02.2026.

Суддя С.В.Сисин