РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.02.2026Справа № 910/15067/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ІНВЕСТ"

до Приватного акціонерного товариства "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВМІСЬКБУД"

про стягнення 4 844 266,08 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

О.Ю. Мороз

Представники:

від позивача - Маркова Т.Л.;

від відповідача - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ІНВЕСТ" (далі - позивач, ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВМІСЬКБУД" (далі - відповідач, ПРАТ "ХК "КИЇВМІСЬКБУД") про стягнення заборгованості на підставі Договору підряду № 1365/КБ від 21.01.2019 на виконання робіт по будівництву житлових будинків з паркінгом та вбудовано-прибудованими адміністративними приміщеннями та закладами громадського харчування на вул. Жулянська у Голосіївському районі м. Києва. Житловий будинок № 3 (ІІІ черга) (далі - Договір № 1365/КБ) загальному розмірі 4 844 266,08 грн, з яких: 3 913 393,20 грн основного боргу, 729 798,84 грн інфляційних втрат, 201 074,04 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем (замовником) зобов`язань щодо оплати виконаних позивачем (генпідрядником) будівельних робіт та понесених останнім витрат на охорону об`єкту і використану електричну енергію згідно умов Договору № 1365/КБ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 позовну заяву ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

18.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2025 прийнято позовну заяву ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ" до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/15067/25, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 26.01.26 об 10:20 год.

31.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив суд відмовити у позові повністю. Водночас відповідач просив суд, у разі задоволення позову, зменшити розмір інфляційних втрат та 3% річних.

У підготовче засідання, призначене на 26.01.2026 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

У підготовчому засіданні, призначеному на 26.01.2026, суд долучив до матеріалів справи відзив відповідача на позовну заяву.

У підготовчому засіданні, призначеному на 26.01.2026, представник позивача повідомив суд, що не має наміру подавати відповідь на відзив та зазначив, що повідомив всі обставини справи, які йому відомі, та надав всі докази, на які він посилається у позові.

У підготовчому засіданні, призначеному на 26.01.2026 суд вчинив дії, визначені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.02.2026 о 11:00 год.

09.02.2026 до суду від позивача надійшла заява про долучення доказів про надання правової (правничої) допомоги.

У судове засідання, призначене на 09.02.2026, з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом враховано, що явка учасників справи у судове засідання, призначене на 09.02.2026, визнана ухвалою суду від 26.01.2026 не обов`язковою.

У судовому засіданні 09.02.2026 судом долучено до матеріалів справи подану позивачем заяву про долучення доказів про надання правової (правничої) допомоги та додані до неї документи.

У судовому засіданні 09.02.2026 судом здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 09.02.2026 судом заслухано вступне слово позивача. Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Правова позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 09.02.2026 здійснювалось з`ясування обставин справи та дослідження доказів, після чого суд перейшов до судових дебатів, у яких представник позивача виступив з промовою (заключним словом).

Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву для проголошення рішення.

У судовому засіданні 09.02.2026 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими учасники справи обґрунтовували обставини справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

21.01.2019 між Приватним акціонерним товариством "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВМІСЬКБУД" (далі - замовник, відповідач, ПРАТ "ХК "КИЇВМІСЬКБУД") та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ІНВЕСТ" (далі - генпідрядник, позивач, ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ") був укладений Договір підряду № 1365/КБ на виконання робіт по будівництву житлових будинків з паркінгом та вбудовано-прибудованими адміністративними приміщеннями та закладами громадського харчування на вул. Жулянська у Голосіївському районі м. Києва. Житловий будинок № 3 (ІІІ черга) (далі - Договір) (а.с. 42-49 т. 1), до якого у подальшому були укладені додаткові угоди № 1 від 28.10.2020, № 2 від 29.10.2020, № 3 від 30.10.2020, № 4 від 31.08.2021, № 5 від 01.06.2022, № 6 від 22.06.2022, № 7 від 30.05.2023 (а.с. 50-61 т. 1).

Відповідно до п. 1.1, 3.4 Договору генпідрядник зобов`язується здійснити виконання робіт по будівництву житлових будинків з паркінгом та вбудовано-прибудованими адміністративними приміщеннями та закладами громадського харчування (далі - роботи) на вул. Жулянська у Голосіївському районі м. Києва. Житловий будинок № 3 (ІІІ черга) (далі - Об`єкт), передати житлову частину Об`єкта під заселення, Об`єкт експлуатуючій організації, у порядку та на умовах, передбачених Договором, а замовник зобов`язується здійснювати розрахунки за виконані роботи.

Згідно з п. 1.2. Договору генпiдрядник виконує роботи з будівництва Об`єкта з інженерним забезпеченням відповідно до затвердженої проєктно-кошторисної документації i технічної характеристики Об`єкта, iз прокладанням інженерних мереж i споруд (ТП; РП; ITП; Насосна; СТВП), зовнiшнього освiтлення, благоустрою, озеленення території та пусконалагоджувальні роботи.

Строки виконання робіт, визначені сторонами у п. 1.3 Договору, в подальшому були змінені відповідно до укладених сторонами додаткових угод № 1, 4, 5, 7 до Договору. Так, згідно п. 1.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 7 від 30.05.2023 до Договору), визначено початок виконання робіт - січень, закінчення робіт - грудень 2024 року.

Відповідно до п. 2.1. Договору сторони передбачили, що договірна ціна робіт визначається сторонами відповідно до вимог нормативних документів у сфері ціноутворення у будівництві, чинного законодавства України, розрахунку договірної ціни (Додаток № 1 до Договору) та становить - 205 589 985, 00 грн, у тому числі ПДВ 34 264 997,50 грн.

Згідно з пп 3.3.1 п. 3.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2020) генпідрядник зобов`язаний здійснити належне виконання робіт на Об`єкті у встановлені п. 1.3 Договору строки у відповідності до затвердженої проєктно-кошторисної документації, згідно з будівельними нормами та правилами, включаючи можливі роботи, які чітко не вказані, але необхідні для повного та належного виконання робіт.

Відповідно до пп 3.2.1 п. 3.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2020) генпідрядник має право своєчасно отримувати оплату за виконані обсяги робіт у розмірі та строки, визначені цим Договором.

Згідно з пп 3.4.7 п. 3.4 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2020) замовник зобов`язаний здійснювати розрахунки за виконані роботи шляхом перерахування коштів на поточний paxyнoк генпідрядника відповідно до підписаних актів приймання виконаних будiвельних робiт.

Відповідно до пп 3.1.3 п. 3.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2020) замовник має право відмовитися від прийняття закінчених робіт на Об`єкті у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх (його) використання відповідно до мети.

Згідно з п. 4.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2020) замовник призначає свого представника для ведення технічного нагляду й здійснення контролю за ходом виконання робіт. Приймання виконаних робіт здійснюється за Актом виконаних робіт ф. КБ-2в з оформленням Довідки ф. КБ-3 після підтвердження про якісне виконання робіт представником з технічного нагляду замовника.

Пунктом 5.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2020) сторонами узгоджено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником виконаних робіт на підставі документів по обліку в капітальному будівництві (форма КБ-2В, КБ-3). Вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, визначається в межах вартості робіт та з урахуванням пунктів 3.4.7. та 5.6 Договору. Акти виконаних робіт ф.КБ-2в та Довідки ф.КБ-3 генпідрядник зобов`язаний надавати замовнику на розгляд не пізніше 26 числа звітного місяця. Замовник перевіряє надані генпідрядником Акти виконаних робіт ф.КБ-2в та підписує.

Розрахунки за виконані роботи здійснюються відповідно до умов Договору, але не раніше факту їх виконання (п. 5.5 в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2020).

Відповідно до п. 5.6 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2020) сторони узгодили, що розрахунки за фактично виконані роботи здійснюються в наступному порядку:

Оплата виконаних робіт здійснюється замовником у розмірі 95 відсотків від суми кожного оформленого Акту ф.КБ-2в, Довідки ф.КБ-3 з урахуванням авансових платежів до 15 числа місяця, наступного за звітним.

Накопичені за період будівництва 5 відсотків відкладеного платежу (як гарантія виконання зобов`язань генпідрядника за Договором) сплачуються замовником в строк до 90 календарних днів після введення в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта (відповідно до п. 1.3 цього Договору), з оформленням акту передачі експлуатуючій організації, а в разі виявлених дефектів під час прийняття, не пізніше 15 днів після повного їх усунення генпідрядником за свій рахунок.

Згідно з п. 5.7 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2020) всі документи, які надходять від генпідрядника, в тому числі акти, звіти, довідки та ін., повинні бути розглянуті, підписані та повернуті протягом 10 робочих днів, за умови відсутності претензій та виявлених недоліків. В разі виявлення суттєвих порушень та/або недоліків, замовник направляє генпідряднику вмотивовану відмову від підписання відповідних документів та визначає виявлені ним недоліки та орієнтовний строк для їх усунення. Отримавши таку відмову генпідрядник зобов`язаний в узгоджений із замовником строк усунути всі недоліки. Після цього, всі документи направляються у визначеному цим розділом порядку.

Відповідно до п. 8.10 Договору (в редакції додаткової угоди № 7 від 30.05.2023), Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 30 червня 2025 року, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх договірних зобов`язань.

Позивач зазначив, що ним були виконані будівельні роботи, передбачені умовами Договору, на загальну суму 4 055 498,77 грн, які були прийняті відповідачем без жодних зауважень та заперечень, про що сторонами було складено та підписано:

- Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2024 від 31.01.2024 (ф. № КБ-3);

- Акти приймання будівельних робіт за січень 2024 від 31.01.2024 (ф. № КБ-2в) на суми: 2 876 427, 50 грн, 179 795, 99 грн, 427 495, 69 грн, 571 779, 59 грн (а.с. 24-33 т. 1) (далі разом - Довідка ф. № КБ-3 та Акти ф. № КБ-2в за січень 2024).

Відповідно до умов пункту 5.6. Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2020) та враховуючи, що Об`єкт будівництва не введено в експлуатацію та не передано експлуатуючій організації, а також з урахуванням здійсненої відповідачем 10.06.2024 часткової оплати за виконані роботи у сумі 78 146,06 грн, позивач стверджує, що заборгованість відповідача з оплати за виконані позивачем будівельні роботи згідно Довідки ф. № КБ-3 та Актів ф. № КБ-2в за січень 2024 становить 3 774 577,77 грн (4 055 498, 77 грн - 5 відсотків відкладального платежу - 78 146,06 грн), оплата якої мала бути здійснена відповідачем до 15 числа місяця наступного за звітним, тобто до 15.02.2024 включно.

Крім того, підпунктом 3.4.9 пункту 3.4 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2020) передбачено, що замовник компенсує генпідряднику витрати, понесені на охорону Об`єкту, використану теплову та електричну енергію та інші витрати пов`язані з обслуговуванням та утриманням Об`єкту та підтверджені відповідними документами (договорами та рахунками відповідних служб).

Позивач зазначив, що у період дії Договору відповідачем були прийняті без жодних зауважень та заперечень послуги з охорони будівельного майданчику та використана тимчасова електроенергія, про що сторонами було складено та підписано:

- Акт компенсації витрат № 6 від 31.01.2025 до Договору № 1365/КБ від 21.01.2019 на суму 35 640 грн (компенсація витрат за охорону будівельного майданчика);

- Акт компенсації витрат № 6 від 31.03.2025 до Договору № 1365/КБ від 21.01.2019 на суму 35 640 грн (компенсація витрат за охорону будівельного майданчика);

- Акт компенсації витрат № 6 від 30.04.2025 до Договору № 1365/КБ від 21.01.2019 на суму 35 640 грн (компенсація витрат за охорону будівельного майданчика);

- Акт компенсації витрат № 6 від 31.12.2024 до Договору № 1365/КБ від 21.01.2019 на суму 34 998,24 грн, з яких частково зарахована оплата 27 256,83 грн (а.с. 91 т. 1), залишок боргу 7 741,41 грн (компенсація витрат за використану тимчасову електроенергію);

- Акт компенсації витрат № 6 від 31.03.2025 до Договору № 1365/КБ від 21.01.2019 на суму 24 154,02 грн (компенсація витрат за використану тимчасову електроенергію) (а.с. 37, 38, 40, 41, 63 т. 1) (далі разом - Акти компенсації витрат).

Понесені замовником (позивачем) витрати на охорону об`єкту та використану електричну енергію, стосовно яких складено зазначені Акти компенсації витрат, підтверджуються такими документами:

- Договором № 2021/Ж про надання охоронних послуг на будівництві житлових будинків №1, 2, 3 з паркінгом та вбудовано-прибудованими адміністративними і закладами громадського харчування по вул.Жулянська у Голосіївському районі м.Києва від 01.03.2021, укладеним між ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ" та ФОП Сорочинський П.В., який надавав послуги по охороні Об`єкта (житловий будинок №3); Актами здачі-прийняття робіт № ОУ - 00000002 від 31.01.2025, № ОУ - 000000020 від 30.04.2025, № ОУ - 000000013 від 31.03.2025, складеними на підставі вказаного договору про надання охоронних послуг (а.с. 119-125 т. 1);

- Договором №11 оренди нерухомого майна від 02.10.2023, укладеним між ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ" та ТОВ "Панорама-Інвест"; Актом надання послуг № 5 від 31.03.2025 щодо компенсації витрат за використану тимчасову електроенергію на суму 24 154, 02 грн, складеним на підставі вказаного договору оренди (а.с. 93-103 т. 1); Договором про постачання електричної енергії споживачу № 1ПВ від 01.08.2024, укладеним між ТОВ "Ясно+" та ТОВ "Панорама-Інвест"; Актом № 1/3/1 прийняття-передавання товарної продукції від 31.03.2025 на суму 24 154,02 грн, складеним на підставі вказаного договору про постачання електричної енергії споживачу (а.с. 104-116 т. 1);

- Договором №11 оренди нерухомого майна від 02.10.2023, укладеним між ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ" та ТОВ "Панорама-Інвест"; Актом наданих послуг № 23 від 31.12.2025 на суму 34 998,24 грн складеним на підставі вказаного договору оренди (а.с. 93-102, 103 на звороті, т. 1); Договором про постачання електричної енергії споживачу № 1ПВ від 01.08.2024, укладеним між ТОВ "Ясно+" та ТОВ "Панорама-Інвест"; Актом № 1/12/1 прийняття-передавання товарної продукції від 31.12.2024, складеним на підставі вказаного договору про постачання електричної енергії споживачу (а.с. 104-116, 117 на звороті, т. 1).

Умовами укладеного між позивачем та відповідачем Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 30.10.2020) не було встановлено строку виконання зобов`язань щодо оплати понесених витрат на охорону об`єкту, використану електричну енергію.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 653 від 21.11.2025 (а.с. 39 т. 1), згідно якої вимагав негайно сплатити заборгованість у розмірі 4 116 168,14 грн, з яких: 3 977 352,71 грн заборгованості згідно підписаних сторонами Довідки ф. № КБ-3 та Актів ф. № КБ-2в за січень 2024 та 138 815,43 грн заборгованість згідно підписаних сторонами Актів компенсації витрат за охорону будівельного майданчика та використану тимчасову електроенергію.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України, а також те, що претензія № 653 від 21.11.2025 була отримана та зареєстрована відповідачем 24.11.2025, позивач вважає, що прострочення оплати за надані послуги охорони будівельного майданчика та використану тимчасову електроенергію почалось з 25.11.2025.

Оскільки заборгованість за Договором не була погашена відповідачем, позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогами про стягнення з відповідача 3 913 393,20 грн основного боргу, 729 798,84 грн інфляційних втрат, 201 074,04 грн 3% річних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позову повністю, оскільки позивачем не доведено заявлену суму боргу.

Разом з цим відповідач просив суд, у разі задоволення позову, зменшити розмір інфляційних втрат та 3% річних, що є надмірним тягарем для відповідача та, в той же час, не є прямими збитками позивача.

Відповідач зауважив таке: основним видом діяльності ПРАТ "ХК "КИЇВМІСЬКБУД" є будівництво та реалізація нерухомості; повномасштабна війна негативно вплинула на будівельну галузь вцілому та на компанію відповідача зокрема; згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 772-р на відповідача покладене зобов`язання щодо добудови об`єктів, будівництво яких здійснювалося підприємствами - учасниками Української державної будівельної корпорації "Укрбуд"; згідно Наказу Міністерства економіки України від 20.01.2025 року № 502 відповідача визначено критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період; відповідач виконує ряд соціальних програм і зобов`язань. Наведене, на думку відповідача, свідчить про те, що відповідно до підпункту 8.2.1 Договору він звiльняється вiд відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору і виникли поза волею сторін (пожежа, катастрофа, стихiйне лихо, вiйна та iнше). Відповідач також зазначив, що невиконання чи/або прострочення зобов`язань ПРАТ "ХК "Київміськбуд" сталося чи могло статися з незалежних обставин, які визнані форс-мажорними обставинами (лист Торгово-промислової палати України вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022)

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Аналіз умов укладеного між позивачем та відповідачем Договору № 1365/КБ від 21.01.2019 та додаткових угод до нього свідчить, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором будівельного підряду, який є окремим видом договору підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

До окремих договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 глави 61 ("Підряд"), положення параграфа 1 ("Загальні положення про підряд") застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями ЦК України про ці види договорів (ч. 4 ст. 837 ЦК України).

Змістом частини 1 статті 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (ч. 2 ст. 875 ЦК України).

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (ч. 3 ст. 875 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін (ч. 4 ст. 879 ЦК України).

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч. 4 ст. 882 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами частини 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, у січні 2024 року позивач виконав обумовлені Договором будівельні роботи на загальну суму 4 055 498,77 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи Довідкою ф.№ КБ-3 та Актами ф.№ КБ-2в за січень 2024 року.

Відповідач прийняв виконані позивачем роботи, підписавши без зауважень та заперечень Довідку ф.№ КБ-3 та Акти ф.№ КБ-2в за січень 2024 року, що фактично не заперечувалось відповідачем.

Умовами Договору визначено порядок оплати виконаних робіт, а саме: оплата виконаних робіт здійснюється замовником (відповідачем) у розмірі 95 відсотків від суми кожного оформленого Акту ф.КБ-2в, Довідки ф.КБ-3 з урахуванням авансових платежів до 15 числа місяця, наступного за звітним. Накопичені за період будівництва 5 відсотків відкладеного платежу сплачуються замовником в строк до 90 календарних днів після введення в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкта, з оформленням акту передачі експлуатуючій організації (п. 5.6 Договору).

Матеріали справи не містять доказів введення в експлуатацію Об`єкта будівництва та оформленням акту передачі експлуатуючій організації, що не заперечувалось відповідачем.

Отже, підписані сторонами Довідка ф.№ КБ-3 та Акти ф.№ КБ-2в за січень 2024 року є підставою для оплати виконаних робіт і така оплата відповідно до п. 5.6 Договору мала бути здійснена відповідачем у розмірі 95 відсотків від суми спірних Довідки ф.КБ-3, Актів ф.КБ-2в до 15 лютого 2024 (включно).

Здійснивши перевірку наведеного у позовній заяві розрахунку суми заборгованості відповідача згідно Довідки ф.КБ-3 та Актів ф.КБ-2в за січень 2024 року, враховуючи здійснену відповідачем часткову оплату в сумі 78 146,06 грн, що підтверджується наданою АТ "Кристалбанк" інформацією про рух коштів (а.с. 92 т. 1), суд дійшов висновку, що сума вказаної заборгованості відповідача у розмірі 3 774 577,77 грн визначена позивачем арифметично вірно та відповідає встановленим судом обставинам справи.

Також, враховуючи умови підпункту 3.4.9 пункту 3.4 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.10.2020) та підписані сторонами Акти компенсації витрат, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок з компенсації витрат за охорону будівельного майданчика та використану тимчасову електроенергію одразу після отримання ним претензії позивача про сплату заборгованості № 653 від 21.11.2025, яка є вимогою про виконання зобов`язання у розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Здійснивши перевірку наведеного у позовній заяві розрахунку суми заборгованості відповідача згідно Актів компенсації витрат, враховуючи здійснену відповідачем часткову оплату в сумі 27 256,83 грн за Актом компенсації витрат № 6 від 31.12.2024, що підтверджується наданою АТ "Кристалбанк" інформацією про рух коштів (а.с. 91 т. 1), суд дійшов висновку, що сума вказаної заборгованості відповідача у розмірі 138 815,43 грн визначена позивачем арифметично вірно та відповідає встановленим судом обставинам справи.

Всього заборгованість відповідача за Договором (основний борг) складає 3 913 393,20 грн (3 774 577,77 грн + 138 815,43 грн).

Відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, належних і допустимих доказів виконання своїх обов`язків за Договором щодо оплати 3 913 393,20 грн суду не надав.

Твердження відповідача у відзиві про те, що позивачем не доведено заявлену суму боргу, судом відхиляються як безпідставні. Такі твердження відповідача фактично носять загальний характер, не підтверджені жодними доказами, контррозрахунок суми боргу відповідачем суду не надано.

Отже, позовні вимоги ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ" в частині стягнення з ПРАТ "ХК "КИЇВМІСЬКБУД" основного боргу в сумі 3 913 393,20 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 729 798,84 грн інфляційних втрат, 201 074,04 грн 3% річних за період з 16.02.2024 по 25.11.2025 за прострочення оплати 3 774 577,77 грн заборгованості за роботи згідно Довідки ф.КБ-3 та Актів ф.КБ-2в за січень 2024 року.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо оплати робіт згідно Довідки ф.КБ-3 та Актів ф.КБ-2в за січень 2024 року у строк, встановлений Договором, відтак допустив порушення зобов`язання.

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки сторони не встановлювали в Договорі іншого розміру процентів річних, то у цій справі до спірних правовідносин щодо нарахування процентів річних на заборгованість слід застосовувати положення частини другої статті 625 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач у розрахунку інфляційних втрат та 3% річних вірно визначив прострочення відповідачем грошового зобов`язання з оплати суми боргу у розмірі 3 774 577,77 грн починаючи з 16.02.2024. Фактично розрахунок інфляційних втрат здійснено позивачем за період з 16.02.2024 по жовтень 2025, а 3% річних - з 16.02.2024 по 25.11.2025.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку наведених позивачем у позовній заяві розрахунків інфляційних втрат в сумі 729 798,84 грн та 3% річних в сумі 201 074,04 грн, суд визнає такі розрахунки обґрунтованими та арифметично вірним.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо можливості зменшення судом розміру інфляційних втрат та процентів річних судом враховано наступні висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24:

103. За змістом вищенаведеної норми закону (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України) нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

104. Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23).

105. Інфляційні втрати та проценти річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання і входять до складу такого зобов`язання (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18).

109. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

110. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у справі № 902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави для такого зменшення процентів річних суд повинен установлювати в кожному конкретному випадку.

111. Законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи.

112. Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи, має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.

113. Також при вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.

114. До того ж у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) Велика Палата Верховного Суду зазначала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.

115. З огляду на зазначені правові висновки Верховного Суду та наведені в цій постанові (від 02.07.2025 у справі № 903/602/24) висновки Великої Палати Верховного Суду, враховуючи правову природу процентів річних як визначеної законом плати боржника за користування грошовими коштами кредитора, їх розмір може бути зменшено.

116. При цьому суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.

117. Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.

118. Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

122. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (Методологічні положення щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519).

123. Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, вони об`єктивно виникають унаслідок знецінення грошових коштів, а їх стягнення є компенсацією за понесені втрати.

124. Компенсація кредитору інфляційних втрат згідно з положеннями частини другої статті 625 Цивільного кодексу України є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг.

125. Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.

126. Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат - висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 904/4334/22, від 24 січня 2024 року у справі № 917/991/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 910/18091/23 та від 05 листопада 2024 року у справі № 902/43/24, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 712/4975/22.

127. З огляду на наведене доводи відповідача про те, що суд за певних обставин може зменшити розмір інфляційних втрат, є необґрунтованими.

134. … Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що в її постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) викладено висновок про те, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

135. З огляду на наведені у цій постанові (від 02.07.2025 у справі № 903/602/24) висновки, для забезпечення передбачуваності правозастосовчої практики Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне конкретизувати правовий висновок, викладений в її постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) та зазначити, що три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

Судом при розгляді даної справи встановлено, що проценти річних позивач нарахував у розмірі, який є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних.

Звідси, з урахуванням вищенаведених висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24, нараховані позивачем три проценти річних у розмірі 201 074,04 грн зменшенню судом не підлягають, а тому позовні вимоги про їх стягнення є обґрунтованими.

З урахуванням правової позиції Верховний Суд щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат, нараховані позивачем інфляційні втрати у розмірі 729 798,84 грн зменшенню судом не підлягають, а тому позовні вимоги про їх стягнення є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази в порядку ст. 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ" в частині стягнення з ПРАТ "ХК "КИЇВМІСЬКБУД" інфляційних втрат в сумі 729 798,84 грн та 3% річних в сумі 201 074,04 грн підлягають задоволенню у повністю.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 108 131,20 грн, що складається із суми судового збору у розмірі 58 131,20 грн та 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, при цьому позивач зазначив, що докази витрат на професійну правничу допомогу будуть подані в строки, визначені законодавством.

09.02.2026 до суду від позивача надійшла заява про долучення доказів про надання правової (правничої) допомоги. Згідно наведеної заяви позивач просив суд вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача 50 000,00 грн на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та задоволення позову повністю, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви у сумі 58 131,00 грн покладається на відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем було подано:

- Договір про надання правової (правничої) допомоги №01/05 від 01.05.2025 (далі - Договір №01/05), укладений між адвокатом Марковою Тетяною Леонідівною та Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ" (клієнт), предметом якого сторони визначили надання адвокатом за завданням клієнта правничої допомоги (далі - послуги) та зобов`язання клієнта оплатити надання послуг та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання Договору;

- Акт приймання - передачі правничої допомоги від 31.12.2025 до Договору №01/05, за яким сторони визначили вартість наданих адвокатом правових (правничих) послуг у Господарському суді міста Києва по справі № 910/15067/25 у сумі 25 000 грн;

- Договір про надання правової (правничої) допомоги №12/01 від 12.01.2026, укладений між адвокатом Марковою Тетяною Леонідівною та Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ "УКРБУД ІНВЕСТ" (клієнт), предметом якого сторони визначили надання адвокатом за завданням клієнта правничої допомоги (далі - послуги) та зобов`язання клієнта оплатити надання послуг та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання Договору;

- Акт приймання - передачі правничої допомоги від 06.02.2026 до Договору №12/01, за яким сторони визначили вартість наданих адвокатом правових (правничих) послуг у Господарському суді міста Києва по справі № 910/15067/25 у сумі 25 000 грн;

- ордер на надання правової допомоги серія АІ № 2099400 від 21.01.2026, виданий адвокатом Марковою Тетяною Леонідівною на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №12/01.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що надані позивачем докази є належними та допустимими доказами на підтвердження обсягу та вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене та задоволення позову повністю, суд дійшов висновку про покладення витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн на відповідача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 126, 129, 180, 236-241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВМІСЬКБУД" (Україна, 01010, місто Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, буд. 4/6; ідентифікаційний код 39534785) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ІНВЕСТ" (Україна, 01104, місто Київ, вул. Бастіонна, буд. 14А, офіс 42; ідентифікаційний код 23527052) 3 913 393,20 грн (три мільйони дев`ятсот тринадцять тисяч триста дев`яносто три гривні 20 копійок) основного боргу, 729 798,84 грн (сімсот двадцять дев`ять тисяч сімсот дев`яносто вісім гривень 84 копійки) інфляційних втрат, 201 074,04 грн (двісті одна тисяча сімдесят чотири гривні 04 копійки) 3% річних, 58 131,00 грн (п`ятдесят вісім тисяч сто тридцять одну гривню 00 копійок) судового збору, 50 000,00 грн (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 10.02.2026

Суддя Оксана ГУМЕГА