ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 р. м. Ужгород Справа № 926/3891/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Худенко А.А.,

за участю секретаря судового засідання Маркулич Д.В.,

За позовом Комунального некомерційного підприємства «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП», с. Сторожниця Ужгородського району Закарпатської області

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 114 195 грн

Представники:

від позивача - без виклику

від відповідача - без виклику

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ.

Комунальне некомерційне підприємство «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області звернулось з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» з вимогою про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 114 195 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 19.11.2025, постановлено позовну заяву Комунального некомерційного підприємства «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області (59233, Чернівецька область, с. Берегомет, вул. Центральна, 12, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» (89421, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Молодіжна, буд. 9, ) про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 114 195 грн, разом з доданими до позовної заяви документами передати за підсудністю до Господарського суду Закарпатської області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Коцюбинського, 2А).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Худенка А.А., про що вказано у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.12.2025 відкрито провадження у справі №926/3891/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику уповноважених представників сторін спору за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для надання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачу, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачам строк для надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву.

Приписами ч. 3, 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справи, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом приписів ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи (виклику), є дата складення повного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договорами поставки №СК5/187/182 від 11.12.2023, №СК5/399/147 від 10.12.2024 за отриманими паливними картками на відпуск товару на АЗС, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви у нього виникла заборгованість в розмірі вартості оплаченого та непереданого товару на загальну суму 114 195 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України та письмово висловленої позиції щодо розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, про причини невиконання вимог суду не повідомив. Із заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Враховуючи, що про розгляд справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвали суду були доставлені до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення із приводу предмета спору, а також докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Відповідно до правової доктрини та ст. 2 та ст. 14 ГПК України суд керується засадами диспозитивності при здійсненні господарського судочинства.

Учасникам справи процесуальний закон покладає тягар доказування на сторони, надаючи їм право виявляти процесуальну активність та ініціативу у розвитку процесу для досягнення мети правосуддя.

Кожна сторона справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, яких суд вважає достатніми для ухвалення судового рішення.

Суд виходить з презумпції правомірності підстав виникнення правовідносини та правильності наведених позивачем обставин, оскільки відповідач, не зважаючи на вимоги господарського суду, без поважних причин відзиву не подав та не заперечив обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідач згідно правил ст. 165 ГПК України позбавляється права заперечувати проти таких обставини під час розгляду справи по суті.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Між Комунальним некомерційним підприємством «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, (далі замовник, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» (далі постачальник, продавець) укладені Договори поставки №СК5/187/182 від 11.12.2023, №СК5/399/147 від 10.12.2024.

Відповідно до п. 1.1 Договору поставки №СК5/187/182 від 25.11.2023 (далі Договір №СК5/187/182), постачальник зобов`язується поставити, а замовник прийняти та оплатити Дизельне паливо (Євро 5) талон, Бензин А-92 (Євро 5), талон (в подальшому «товар»), на умовах, що викладені у цьому договорі. Найменування, марка, кількість та технічні вимоги до товару вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. Постачальник здійснює поставку товару шляхом заправки транспортних засобів замовника на АЗС постачальника оплачених замовником об`ємів предмета закупівлі або передачі замовнику талонів (їх аналогів), які дають право отримати товар в мережі автозаправних станцій АВІАС, перелік яких наведено у додатку, що є невід`ємною частиною Договору. Відпуск Товару в кожному конкретному випадку здійснюється на підставі накладних та талонів (їх аналогів) на отримання товару в асортименті та кількості, вказаних в цих талонах (їх аналогах).

Пунктом 1.2. Договору №СК5/187/182 встановлено, що умови цього Договору викладені сторонами у відповідності до умов поставки DDP Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору.

Ціна на товар, яка поставляється за цим договором, встановлюється в національній валюті України гривні і включає: вартість товару, тари, вартість зберігання товару продавцем в резервуарах АЗС протягом терміну дії договору та терміну дії бланків талонів або їх аналогів на паливо, всі податки, збори, інші обов`язкові платежі, що встановлені українським законодавством, у тому числі ПДВ і вказується у специфікаціях до цього договору (п.2.1. Договору №СК5/187/182).

Відповідно до п. 2.2. Договору №СК5/187/182, постачальник гарантує незмінність ціни на поставлений товар з моменту оплати частини предмета закупівлі до моменту отримання Замовником всього об`єму оплаченого предмета закупівлі або використання поставлених бланків талонів або їх аналогів. Ціна Договору становить 74 000 грн, в тому числі ПДВ 12 333,33 грн. Ціна за одиницю товару: бензин А-92 по 49 грн/л та дизпаливо по 50 грн/л.

Постачальник здійснює постачання предмета закупівлі або талонів (їх аналогів) за фактом оплати замовником їх відповідної кількості згідно з специфікаціями (п. 2.5. Договору №СК5/187/182).

Крім цього, згідно п. 2.6. Договору №СК5/187/182, усі розрахунки за Договором проводяться у гривнях в безготівковій формі.

Відповідно до п. 3.1. - 3.3. Договору №СК5/187/182, постачальник здійснює поставку та якісне відвантаження товару замовнику за адресою: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 71 (далі - місце постачання товару) та несе всі витрат витрати та ризики, пов`язані з п доставкою до вказаного місця призначення, включаючи оплату відповідних податків і інших зборів. Товар належить перевозити транспортом за рахунок постачальника. Обов`язки щодо забезпечення транспортом, відвантажувальні та розвантажувальні роботи покладаються на постачальника. Поставка товару здійснюється партіями згідно заявок замовника. Замовлення приймається засобами телефонного зв`язку за номером або через представника постачальника. Також можливо здійснення замовлення іншими доступними засобами зв`язку (факс, інтернет). Приймання передача товару кожної поставки здійснюється не пізніше 8:30 год. наступного дня за замовленням у присутності представників сторін, за накладними та актами приймання передачі в місці постачання товару, при наявності документів. зазначених у пункті 3.7 Договору.

Датою поставки товару (частини) вважається дата її отримання замовником у місці постачання товару з відміткою в накладній на відвантаження товару та дата підписання акту приймання-передачі. Моментом передачі прав власності на товар (її частини) вважається момент відвантаження товару та підписання відповідних документів (п. 3.6. Договору).

Між тим, п. 5.2. Договору №СК5/187/182 визначено, що до обов`язків постачальника належить зокрема: а) передати товар у власність замовнику разом з усіма необхідними документами; б) забезпечити за власний рахунок упаковку і тару, необхідну для перевезення товару до місця призначення; в) повідомити замовника про дату передачі товару; г) при виявленні невідповідності товару по кількості та якості технічним вимогам під час приймання-передачі товару, за власний рахунок замінити такий товар на відповідний, згідно з специфікацією; д) нести всі ризики, яких може зазнати товар до моменту належної її передачі представнику замовника.

Між тим, як передбачено п. 6.1. Договору №СК5/187/182, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, передбачених цим Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену діючим законодавством України та цим Договором.

Крім цього, відповідно до п. 6.2. Договору №СК5/187/182, за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1% вартості товару, а за прострочення понад 30 днів постачальник сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленої товару.

Відповідно до видаткової накладної №0005/0000129 від 12.12.2023, поставляється товар Бензин А-95, в кількості 1000 л. на суму 49 000 грн. Загальна кількість товарів що повинні поставитись згідно Специфікації №0005/0000129-C відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної №0005/0000129 від 12.12.2023 (Скретч-картка УкрА92 15 л., Скретч-картка УкрА92 10 л.) становить 80 скретч карток, з яких Скретч-картка УкрА92 15 л. в кількості 40 шт та Скретч-картка УкрА92 10 л. в кількості 40 шт, в загальному обсязі 1000 л., а саме:

1) Бензин А-92, Скретч-картка УкрА92 15л., номінал 15 л.: №30, №31, №32, №33, №34, №35, №36, №37, №38, №39, №40, №41. №42, №43, №44, №45, №46, №47, №48, №49, №50, №51, №52. №53, №54, №55, №56, №57, №58. №59, №60, №61, №67, №63. №64, №65, №66, №67, №68. №69.

2)Бензин А-92, Скретч-картка УкрА92 10л., номінал 10 л.: №50, №51, №52, №53, №54, №55, №56, 57, №58. №59, №60, №61. №62. №63, №64, №65, №66, №67. №68. №69, №70, №71, №72, №73, №74, №75, №76, №77, №78. №79, №80, №8) №82, №83, №84 №85, №86, №87, №88, №89.

На виконання умов Договору №СК5/187/182 , замовником за означеною видатковою накладною №0005/0000129 від 12.12.2023 перераховано на рахунок постачальника кошти в розмірі 49 000 грн, що підтверджується долученою до матеріалів позовної заяви платіжною інструкцією №795 від 15.12.2023.

Також, за означеним Договором, сторонами підписано видаткову накладну №0005/0000130 від 12.12.2023, згідно якої поставляється товар Дизпаливо, в кількості 500 л. на суму 25 000 грн. Загальна кількість товарів що повинні поставитись згідно Специфікації №0005/0000130-C відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної №0005/0000130 від 12.12.2023 (Скретч-картка УкрДТ 20 л., Скретч-картка УкрДТ 15 л.) становить 26 скретч карток, з яких Скретч-картка УкрДТ 20 л. в кількості 22 шт та Скретч-картка УкрДТ 15 л. в кількості 4 шт, в загальному обсязі 500 л., а саме:

1) Дизпаливо, Скретч-картка УкрДТ20л., номінал 20 л.: №68, №69, №20, №21, №22, №23, №24 №25 №26, №27, №28, №29, №30, №31, №32, №32, №34, №35. №36. №37, №38, №39

2) Дизпаливо, Скретч-картка УкрДТ15л., номінал 15 л.: №16, №17, №18, №19

На виконання умов Договору №СК5/187/182 , замовником за означеною видатковою накладною №0005/0000130 від 12.12.2023 перераховано на рахунок постачальника кошти в розмірі 25 000 грн, що підтверджується долученою до матеріалів позовної заяви платіжною інструкцією №794 від 15.12.2023.

В подальшому, між Комунальним некомерційним підприємством «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» укладено Договір поставки №СК5/399/147 від 10.12.2024 (далі Договір №СК5/399/147).

Відповідно до п. 1.1 Договору №СК5/399/147, постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Відповідно до п. 1.2. Договору №СК5/399/147, товаром визначено - ДК 021:2015:09130000-9 Нафта і дистиляти Бензин А-95.

Як передбачено п. 1.4. - 1.5. Договору №СК5/399/147, відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997, в кількості згідно накладних на товар. Одиниця вимірювання - літр.

Товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов Договору (п. 2.1. Договору №СК5/399/147).

Між тим, відповідно до п. 4.1., 4.2. Договору №СК5/399/147, оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та накладної і дійсна протягом дня їх виписки. Оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити постачальника. Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інші реквізити.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки).

Місце поставки (передачі) товарів: передача покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки (п. 5.2.1. Договору №СК5/399/147)

Скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці. (п. 5.2.2. Договору №СК5/399/147)

Умови постачання: самовивезення. Покупець зобов`язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі (п. 5.3 Договору №СК5/399/147).

Постачальник, за умовами п. 6.3. Договору №СК5/399/147, зобов`язаний: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором; забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього Договору.

Відповідно до п. 7.1. Договору №СК5/399/147, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони) (п. 10.1., Договору №СК5/399/147).

Відповідно до видаткової накладної №0005/0002230 від 10.12.2024, поставляється товар Бензин А-95, в кількості 355 л. на суму 19 525 грн. Загальна кількість товарів що повинні поставитись згідно Специфікації №0005/0002230-C відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної №0005/0002230 від 10.12.2024 (Скретч-картка УкрА95 15 л. та Скретч-картка УкрА95 30 л.) становить 42 скретч картки, з яких Скретч-картка УкрА95 15 л. в кількості 22 шт та Скретч-картка УкрА95 30 л. в кількості 20 шт, в загальному обсязі 930 л., а саме:

1) Бензин А-95, Скретч-картка УкрА95 15л., номінал 15 л.: №90, №91, №92, №93, №94, №95, №96, №97, №98, №99, №00, №01, №02, №03, №04, №05, №06, №07, №08, №09, №78, №79

2) Бензин А-95, Скретч-картка УкрА95 30л., номінал 30 л.: №20, №21, №22, №23, №24, №25, №26, №27, №70, №29, №30, №31, №32, №33, №34, №35, №36, №37.

На виконання умов Договору №СК5/399/147, замовником за означеною видатковою накладною №0005/0002230 від 10.12.2024 перераховано на рахунок постачальника кошти в розмірі 49 290 грн, що підтверджується долученою до матеріалів позовної заяви платіжною інструкцією №1348 від 12.12.2024.

Також, за означеним Договором, сторонами підписано видаткову накладну №0005/0002231 від 10.12.2024, згідно якої поставляється товар Бензин А-95, в кількості 935 л. на суму 49 555 грн. Загальна кількість товарів що повинні поставитись згідно Специфікації №0005/0002231-C відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної №0005/0002231 від 10.12.2024 (Скретч-картка УкрА95 20 л. та Скретч-картка УкрА95 15 л.) становить 47 скретч карток, з яких Скретч-картка УкрА95 20 л. в кількості 45 шт та Скретч-картка УкрА95 15 л. в кількості 1 шт, в загальному обсязі 930 л., а саме:

1) Бензия А-95, Скретч-картка УкрА95 20л., номінал 20 л.: №№90, №91, №92, №93, №94, №95, №96, №97, №98, №99, №00, №01, №02, №03, №04, №05, №06, №07, №08, №09, №10, №11, №12, №13, №14, №15, №16, №17, №18, №19, №20, №21, №22, №23, №24, №25, №26, №27, №28, №29, №98, №99, №00, №01, №02, №03.

2) Бензин А-95, Скретч-картка УкрА95 15л., номінал 15л.: №90.

На виконання умов Договору №СК5/399/147, замовником за означеною видатковою накладною №0005/0002231 від 10.12.2024 перераховано на рахунок постачальника кошти в розмірі 49 555 грн, що підтверджується долученою до матеріалів позовної заяви платіжною інструкцією №1349 від 12.12.2024.

Позивач вказує також на те, що в продовж 2024-2025 років на АЗС постачальника був дефіцит палива, що ускладнювало ситуацію із заправкою ПММ по скретч-картках. Між тим, на даний час, як вказує позивач, АЗС постачальника закриті та фактично не функціонують, що

Означене стало підставою для звернення відповідача з відповідною позовною заявою про стягнення грошових коштів в розмірі 114 195 грн.

За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями ст. 11 ЦКУ передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст.202 ЦКУ).

Згідно положень ст. 509 ЦКУ зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦКУ).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦКУ).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦКУ).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 ЦКУ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦКУ).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ).

Згідно ст. 631 ЦКУ строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Нормою ст. 638 ЦКУ передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст. 655 ЦКУ за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦКУ).

Приписами ст. 662 ЦКУ передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦКУ).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст. 664 ЦКУ).

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу (ст. 665 ЦКУ).

Відповідно до положень ст. 689 ЦКУ покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 691 ЦКУ покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до положень ст. 692 ЦКУ, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 693 ЦКУ, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦКУ).

Приписами ст. 712 ЦКУ передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що між сторонами спору були укладені договори поставки. Предметом цих договору є продаж (поставка) постачальником (відповідачем) покупцеві (покупцю, позивачу) товару, а саме: ПММ шляхом передачі талонів/паливних карток, а покупець зобов`язується - прийняти й оплатити такий товар відповідно до визначених цим договором умов.

Товар відпускається покупцеві на підставі наданих постачальнику талонів/паливних карток на АЗС.

Таким чином, оскільки відповідач (постачальник по договору) не виконав покладені на нього обов`язки згідно з договором, не поставив позивачеві (покупцю) вже оплачений товар, то позивач (покупець) має право вимагати повернення суми попередньої оплати згідно ч. 2 ст. 693 ЦКУ.

Відповідно до вищевикладеного, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 114 195 грн - повністю.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. також постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18).

За загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості для реалізації стандарту більшої переконливості (такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №645/5557/16-ц).

Верховний Суд у постанові від 29.01.2021 у справі №922/51/20 зазначив про те, що реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Окрім того, суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі «Шевельов проти України»).

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, розглянувши спір на підставі поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги як обґрунтовано заявлені підлягають до задоволення в заявленому розмірі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі, яка мала бути сплачена позивачем при зверненні до суду з даним позовом із врахуванням положення частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» щодо застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі.

Керуючись ст. Ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП», вул. Молодіжна, будинок 9, с. Сторожниця, Ужгородський район, Закарпатська область, 89421 () на користь Комунального некомерційного підприємства «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, вул. Центральна, будинок 12, смт. Берегомет, Вижницький район, Чернівецька область, 59233 () суму 114 195 грн (Сто чотирнадцять тисяч сто дев`яносто п`ять гривень) заборгованості, а також суму 2422,40 грн (Дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 коп) на відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду, згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, ://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 09.02.2026

Суддя А.А. Худенко