ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 року м.Дніпро Справа № 904/50/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:

від позивача: Акінтінова І.М.

від відповідача: Марченко В.А.

від відповідача: Шереметьєв М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Шереметьєва Миколи Олександровича

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2025р.

(суддя Рудь І.А., м. Дніпро, повний текст рішення складено 14.05.2025р.)

у справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай-Віннер",

м. Дніпро

до

Фізичної особи-підприємця Шереметьєва Миколи Олександровича,

м. Дніпро

про стягнення заборгованості, у сумі 569 700 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Скай-Віннер" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просило стягнути з Фізичної особи-підприємця Шереметьєва Миколи Олександровича заборгованість у сумі 569 700 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами виникли господарські правовідносини на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у спрощений спосіб. Відповідно до вказаного договору Відповідачем було поставлено Позивачу обладнання загальною вартістю 569 700 грн 00 коп., яке вийшло з ладу та фактично не використовувалося за призначенням. Для усунення недоліків та проведення ремонту, Відповідач самостійно забрав у Позивача спірне обладнання, яке останнім так і не було повернуто Позивачу, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Скай-Віннер" звернулось до суду.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 р. у справі № 904/50/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Шереметьєва Миколи Олександровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай-Віннер" 569 700 грн. 00 коп. основного боргу та 6 836 грн. 40 коп. судового збору.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Шереметьєв Микола Олександрович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 р. у справі № 904/50/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи та однобічної оцінки доказів. Суд не надав належної оцінки обґрунтованим запереченням Відповідача, викладеним у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

При цьому, Скаржник зазначає, що робота ФОП Шереметьєва М. О. полягає у пошуці товару на замовлення Покупця, в тому числі «уживані товари», та його купівлю за особисті або кошти Покупця, також розмитнення та поставка товару Замовнику. Спірні товари, що були поставлені Покупцю є «уживаними товарами» і на них відсутній гарантійний строк, окрім гарантійного строку виробника, про що попереджався Покупець. Крім зазначеного вище ФОП Шереметьєв М. О. надає послуги з ремонту медичної техніки, а саме рентгенівського обладнання, ремонт клоноскопів та гастроскопів - не входить до переліку послуг Відповідача. Проте, враховуючи довірливі взаємовідносини між Сторонами, ФОП Шереметьєв М. О. навесні 2024 року взяв на себе зобов`язання забезпечити ремонт клоноскопа Fujinon S.Nr.0688D096. Вказаний клоноскоп Відповідачем було передано за усним договором субпідряднику для здійснення ремонту. Після здійснення ремонту клоноскоп Fujinon S.Nr.0688D096 було передано представникам ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» разом з рахунком № 006/2024 від 07.03.2024 р. на суму 105 000 грн. 00 коп. Вказаний рахунок станом на дату розгляду справи не був сплачений Позивачем. Факт передачі клоноскопа Fujinon S.Nr.0688D096 та його отримання Позивачем після ремонту підтверджується перепискою в месенджері Viber з лікарем Центру сімейного здоров`я та реабілітації Геліос, датованою 24.08.2024 р., де лікар повідомляє які клоноскопи перебувають в Центрі в наявності та де фігурує скріншот серійного номеру клоноскопа 0688D096 (саме той, який передавався у ремонт Відповідачу і станом на 24.08.2024 р. перебуває у розпорядженні лікаря та в справному стані).

Відповідач заперечує твердження Позивача, що йому було передано на ремонт ендоскопічний відеопроцесор VP-4450 HD Fujifilm; відеоклоноскоп Fujinon EC-600; відеогастроскоп Fujinon EG-600, посилаючись на виставлений ФОП Шереметьєвим М. О. рахунок № 006/2024 від 07.03.2024 на суму 105 000 грн. 00 коп. Згідно рахунку № 006/2024 від 07.03.2024 р. ремонт був здійснений, виключно, клоноскопа Fujinon S.Nr.0688D096, який не поставлявся ФОП Шереметьєвим М. О., а був власністю Позивача, який попросив Шереметьєва М. О. здійснити його ремонт. Надана Позивачем переписка не може слугувати доказом виходу з ладу та передачі відеопроцесора VP-4450 HD Fujifilm; відеоклоноскопа Fujinon EC-600; відеогастроскопа Fujinon EG-600 Відповідачу для ремонту, оскільки у ній не фігурують назви цього обладнання, встановити щодо чого саме здійснюється переписка не є можливим, вказана в листуванні інформація лише підтверджує, що ФОП Шереметьєв М. О. дійсно займається наданням послуг з ремонту медичного обладнання.

Скаржник наголошує на тому, що Позивач жодним належним та допустимим доказом не підтвердив ані сам факт існування конкретних недоліків, ані характер таких недоліків, ані причини їх виникнення. У матеріалах справи відсутні будь-які акти дефектації, технічні висновки чи експертні дослідження, які б об`єктивно засвідчили несправність ендоскопічного обладнання (відеопроцесора, колоноскопа, гастроскопа) та час її виникнення. Позивач, подав суду нотаріально завірені пояслення свідків, працівників, підлеглих Позивача. Вищевказані пояснення свідків, на думку Віповідача, не є достовірними та вірогідними доказами факту виходу обладнання з ладу та передачі його на ремонт Відповідачу, оскільки їх правдивість та достовірність викликає сумнів, про що сказано нижче у відповідному розділі скарги.

Скаржник зазначає, що Відповідач у суді першої інстанції заявляв про сплив позовної давності щодо вимог Позивача. Суд, ухвалюючи рішення, належним чином не дослідив цього питання.

Крім того, Позивачем не надано належних доказів приймання продукції за якістю відповідно до даної Інструкції. про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № П-7.

У відповідь на відзив Апелянт наголошує на такому: По-перше, докази, на які посилається Позивач ( електронне листування в WhatsApp, пояснення свідків-співробітників тощо ), не є належними та допустимими для підтвердження факту поставки неякісного товару і його неповернення. Суд першої інстанції помилково визнав ці докази достовірними без належної перевірки, що порушує ст. ст. 76 - 79 ГПК України щодо належності, допустимості, вірогідності та достатності доказів. По-друге, строки позовної давності не були належним чином враховані. Апелянт звертав увагу, що позов подано після спливу спеціальних строків давності, встановлених для вимог про недоліки товару ( 6 місяців або 1 рік залежно від характеру недоліків ). Суд першої інстанції фактично проігнорував це питання, обмежившись посиланням на воєнний стан, не визначивши точно момент виникнення права позову та характер виявлених недоліків. По-третє, рішення суду першої інстанції не містить відповіді на ключові аргументи Відповідача, зокрема щодо неналежної якості доказів Позивача та пропуску строку звернення до суду. Посилання Позивача на практику Верховного Суду про те, що суд не зобов`язаний докладно відповідати на кожен аргумент, є неприйнятним, коли йдеться про суттєві доводи, що можуть вплинути на результат справи. У даному випадку такі доводи були проігноровані, що порушує вимоги мотивованості судового рішення (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

На переконання Скаржника електронне листування в WhatsApp, долучене Позивачем, не є ані належним, ані допустимим доказом порушення з боку Відповідача. Воно не прив`язане чітко до спірних обставин, не ідентифікує учасників і не засвідчене у спосіб, що гарантує достовірність. За відсутності прямих згадок про спірне обладнання, така переписка не підтверджує факту передачі товару на ремонт та його неповернення. Сама по собі вона не може слугувати достатнім доказом ( ст. 79 ГПК України ) настільки серйозних обставин, як фактичне вилучення майна у Позивача та невиконання зобов`язань Відповідачем.

Скаржник вважає, що аргумент Позивача про правомірність відхилення питання давності є спрощеним. Воєнний стан справді впливає на перебіг строків, проте суд мав встановити характер недоліків і дати оцінку, чи було дотримано спеціальні строки пред`явлення вимог (6 місяців/1 рік). Неврахування цього аспекту - істотна помилка суду. Апеляційний суд повинен виправити цю помилку, надавши оцінку доводам про пропуск давності та в разі підтвердження обставин - застосувати наслідки її спливу (відмову в позові повністю або частково).

5.Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай-Віннер" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою, просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 р. у справі № 904/50/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зокрема, Товариство посилається на те, що між ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» та ФОП Шереметьєв М.О. було укладено усний договір поставки обладнання, а саме: ендоскопічний освітлювач XL 4450 Fujifilm; ендоскопічний відеопроцесор VP-4450 HD Fujifilm; відеоколоноскоп Fujinon EC-600;відеогастроскоп Fujinon EC-600. Вказане обладнання дійсно було поставлено ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР». Разом з тим, частина поставленого обладнання, а саме ендоскопічний відеопроцесор VP-4450 HD Fujifilm, відеоколоноскоп Fujinon EC-600 та відеогастроскоп Fujinon EC- 600, дуже швидко вийшли з ладу та фактично не використовувались за призначенням. Разом з тим, під час погодження умов договору, укладеного у спрощений спосіб, ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» та ФОП Шереметьєв не було погоджено гарантійний строк експлуатації поставленого обладнання. При цьому, всупереч доводам Апелянта в апеляційній скарзі ФОП Шереметьєв М.О. не було повідомлено ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» про те, що поставлене обладнання є «уживаним товаром». Разом з тим, ФОП Шереметьєв не було надано жодних документів, в тому числі і сертифікату відповідності, які б підтверджували відповідність поставленого обладнання стандартам, технічним умовам та іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості. Крім того, не було надано ФОП Шереметьєвим ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» і супровідних документів на поставку обладнання, зокрема: паспорти на обладнання, сертифікат відповідності, тощо. Як вказує і сам Апелянт, враховуючи довірливі взаємовідносини між Сторонами, а також з огляду на вимоги ст.678 ЦК України ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» запропонував ФО-П Шереметьєв усунути виявлені недоліки обладнання, на що останній погодився. При цьому, дійсно, як зазначає Апелянт рахунок було виставлено не на все обладнання, яке потребувало ремонту, а лише на відеоколоноскоп, що на той час так само викликало здивування у ТОВ «СКАЙ- ВІННЕР», однак було обгрунтовано ФОП Шереметьєвим великою завантаженістю та необхідністю поетапного виконання ремонтних робіт надано обладнання.

Крім того, у відзиві Товариство посилається на те, що в апеляційній скарзі Апелянт вказує, що ФОП Шереметьєвим було повернуто колоноскоп Fujinon, який перебував у ремонті, однак не надає жодних доказів на підтвердження зазначеної обставини. Надана Апелянтом переписка є неналежним та недопустимим доказом, оскільки є незрозумілим, хто ті особи, які ведуть між собою переписку.

Товариство також вказує на те, що факт виходу обладнання з ладу підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які всупереч доводам Апелянта конкретно вказують яка сама поломка відбулась, зокрема, з колоноскопом, а саме: не горіла лампочка (датчик) відеоколоноскопа, не з`являлась картинка, не було зображення.

Крім того, Товариство зазначає про те, що порушення Відповідачем зобов`язання сталося у період дії воєнного стану в Україні. Приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Вказані обставини судом першої інстанції були визнані підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

У запереченнях на відповідь на відзив, ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» зазначає, що той факт, що в жодному повідомленні не зазначаються конкретні назви ендоскопічних приладів, не спростовує доводи Позивача та висновки суду першої інстанції про те, що переписка йде саме про обладнання, зазначене в позові, оскільки на той час у ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» не було іншого відеоколоноскопа та відеогастроскопа, окрім поставленого ФОП Шереметьєвим. Крім того, той факт, що переписка стосується саме обладнання, зазначеного у позові, підтверджується і датами переписки, а саме квітень 2024 року, тобто якраз після того, як у лютому 2024 року обладнання вийшло з ладу, було забране представником (згідно переписки «помічником») ФОП Шереметьєва та виставлення 07.03.2025 р. рахунку на ремонт колоноскопа (вказаний рахунок так само фігурує у переписці). Сам факт перебування свідка ОСОБА_1 у трудових відносинах з Позивачем без підтвердження іншими належними, достатніми та допустимими доказами не свідчить про її особисту зацікавленість у розгляді справи. Крім того, як вже неодноразово зазначалось Позивачем та чітко вбачається з письмових показань свідка ОСОБА_2 остання з серпня 2024 року не є працівником ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР», а тому необгрунтованими є посилання Апелянта на її перебування з ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» у трудових відносинах та можливої заінтересованості у результатах справи. Той факт, що свідки не є спеціалістами у галузі ендоскопічної техніки, не мають експертних повноважень чи спеціальних знань, не свідчить про те, що вони не могли встановити та визначити, що вказаний ними стан обладнання, а саме: не горіла лампочка (датчик) відеоколоноскопа, не з`являлась картинка, не було зображення, є поломкою (несправністю), оскільки він є явно нетипічним для обладнання, не дозволяє провести медичну процедуру, для якої він призначений, належним чином. Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_1 можна дійти висновку, що лікар- ендоскопіст, який має великий стаж роботи, спеціальну освіту та згідно своєї посадової інструкції і вимог Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (ВИПУСК 78), затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03.2002 р. № 117, має знати обладнання ендоскопічних кабінетів і операційних, правила безпеки під час роботи з приладами, а також забезпечувати раціональне використання обладнання та апаратури, технічно грамотну їх експлуатацію, теж вказала на те, що обладнання перебуває у явно несправному стані та потребує ремонту.

У додаткових поясненнях, Позивач ще раз наголосив на тому, що факт виходу обладнання з ладу підтверджується як поясненнями свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , так і рахунком ФО- ОСОБА_3 № 006/2024 року від 07.03.2024 р. з послуг ремонту обладнання. Так, з рахунку ФО- ОСОБА_3 № 006/2024 року від 07.03.2024 р. з послуг ремонту обладнання слідує, що відеоколоноскоп Fujinon EC-600 потребує ремонту, зокрема, заміни вставної трубки, вставної трубки світоводів, дистальної резини, сітки дистальної частини та біопсійного каналу, а також ремонту ПЗУ плат і матриці. Також, з огляду на стан та поведінку обладнання (а саме: не горіла лампочка (датчик) відеоколоноскопа, не з`являлась картинка, не було зображення) будь-яка особа, навіть та, яка не є спеціалістом у галузі ендоскопічної техніки, не має експертних повноважень чи спеціальних знань, може прийти до висновку про непрацездатність обладнання та його вихід з ладу. Крім того, вказане обладнання перебувало у користуванні лікаря-ендоскопіста ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР», яка має великий стаж роботи, спеціальну освіту та перша встановила вихід обладнання з ладу та необхідність його ремонту, що підтверджується і поясненнями свідка ОСОБА_1 ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» звернулося до ФОП Шереметьєв з вимогою усунення недоліків товару у розумний строк. Для усунення недоліків ФОП Шереметьєв у лютому 2024 року самостійно забрав у ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» обладнання, а саме: ендоскопічний відеопроцесор VP-4450 HD Fujifilm, відеоколоноскоп Fujinon EC-600 та відеогастроскоп FujinonEC-600. Однак, з ремонту ФОП Шереметьєв обладнання на даний час ( грудень 2025 року ) досі не повернув. Оскільки обладнання, яке було передано ФОП Шереметьєву на ремонт майже два роки тому, досі не відремонтовано та повернуто, ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що усунення виявлених недоліків обладнання явно пов`язане з непропорційними затратами часу, що в свою чергу вказує на наявність істотного порушення вимог щодо якості товару. Крім того, ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» було змушено придбати інше обладнання, у зв`язку з чим наразі передане ФОП Шереметьєву на ремонт обладнання є непотрібним для ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР».

ТОВ «СКАЙ-ВІННЕР» зазначає, що як Покупець в даному випадку має право сам обирати одну з кількох альтернативних вимог, у випадку передачі Продавцем товару неналежної якості, як і було здійснено нами та враховуючи усі вищенаведені обставини ( не усунення виявлених недоліків у розумний строк, незаконне утримання обладнання майже два роки, не здійснення ФОП Шереметьєв жодних заходів, спрямованих на ремонт та повернення обладнання, а також вимушена необхідність придбання іншого обладнання ) та вважаємо за необхідне вимагати саме повернення сплаченої за обладнання грошової суми.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді Дармін М.О., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2025 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/50/25.

Матеріали справи № 904/50/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.06.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 19.11.2025 р..

У зв`язку з тим, що відповідно до ст. 89 Закону України "Про судоустрій", у період з 17 листопада по 21листопада 2025 року, колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О. примала участь у підготовці суддів апеляційних господарських судів для підтримання кваліфікації, розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Шереметьєва Миколи Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 р. у справі №904/50/25 в судовому засіданні 19.11.2025 р. не відбувся.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2025 р. призначено розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Шереметьєва Миколи Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 р. у справі № 904/50/25 в судове засідання на 02.12.2025 р..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.12.2025 р. задоволено клопотання Відповідача про відкладення розгляду апеляційної скарги. Розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 29.01.2026 р..

У судовому засіданні 29.01.2026 р. була оголошена перерва на 03.02.2026 р.

У судовому засіданні 29.01.2026 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

Відповідно до платіжної інструкції № 3891 від 15.09.2023 та № 4075 від 04.10.2023 р., Товариством з обмеженою відповідальністю "Скай-Віннер" на користь Фізичної особи-підприємця Шереметьєва М. О. було здійснено оплату товару на загальну суму 712 500 грн 00 коп.

Відповідно до видаткових накладних № 007-1023 від 04.10.2023 р. та № 006-1023 від 01.10.2023 р. Відповідачем було поставлено, а Позивачем прийнято товар на загальну суму 712 500 грн 00 коп., а саме: ендоскопічний освітлювач ХL 4450 Fujifilm; ендоскопічний відеопроцесор VР-4450 HD Fujifilm; відеоколоноскоп Fujinon ЕС-600; відеогастроскоп Fujinon ЕС-600.

Проте, в лютому 2024 року в телефонному режимі ТОВ "Скай-Віннер" повідомило ФОП Шереметьєва М. О. про несправність поставленого обладнання на загальну суму 569 700 грн 00 коп., а саме: ендоскопічний відеопроцесор VР-4450 HD Fujifilm; відеоколоноскоп Fujinon ЕС-600; відеогастроскоп Fujinon ЕС-600.

Для усунення недоліків Відповідач самостійно забрав у Позивача спірне обладнання.

За результатом проведених діагностик Відповідачем було встановлено окремий рахунок № 006/2024 від 07.03.2024 для оплати частини послуг ремонту обладнання, після оплати якого він зобов`язувався виправити виявлені недоліки та здійснити ремонт обладнання.

Вказані обставини також підтверджуються електронною перепискою між сторонами за допомогою застосунку WhatsApp.

ТОВ "Скай-Віннер" було неодноразово здійснено заходи, спрямовані на повернення обладнання з незаконного володіння ФОП Шереметьєва М. О., зокрема, шляхом телефонних дзвінків та переписки з останнім, під час якої Відповідач неодноразово обіцяв повернути обладнання. Вказаною перепискою також підтверджується факт перебування обладнання у володінні ФОП Шереметьєва М. О.

Відповідач, на час звернення Позивача з даним позовом, не повернув останньому спірне обладнання.

Посилаючись на те, що обладнання, яке було передано Відповідачу на ремонт і повернуто Позивачу не було, ТОВ "Скай-Віннер" було змушено придбати інше обладнання, у зв`язку з чим наразі передане ФОП Шереметьєву М. О. на ремонт обладнання є непотрібним для Позивача, у зв`язку з чим 17.09.2024 р. Відповідачу було направлено вимогу про повернення коштів за передане на ремонт обладнання, вартість якого згідно видаткових накладних складала 569 700 грн 00 коп., а саме: ендоскопічний відеопроцесор VР-4450 HD Fujifilm; відеоколоноскоп Fujinon ЕС-600; відеогастроскоп Fujinon ЕС-600

Відповідач, отримавши зазначену вимогу, що підтверджується відомостями з офіційного сайту Укрпошти, жодних дій, спрямованих на виконання вказаної вимоги, не вчинив та відповіді чи зауваження на вимогу не надав, грошові кошти у сумі 569 700 грн 00 коп., позивачу не повернув.

Вказані обставини і стали причиною виникнення даного спору.

Під час розгляду спору у суді першої інстанції, Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позовну заяву, зазначив, що між сторонами було укладено усний договір поставки обладнання, на підставі якого Фізичною особою-підприємцем Шереметьєвим Миколою Олександровичем було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Скай-Віннер" спірний товар, в свою чергу позивачем було сплачено відповідачу за отриманий товар грошові кошти у сумі 712 500 грн 00 коп. В подальшому, Відповідач навесні 2024 року взяв на себе зобов`язання забезпечити ремонт клоноскопа Fujinon S.Nr.0688D096. Вказаний клоноскоп відповідачем було передано за усним договором субпідряднику для здійснення ремонту. Після здійснення ремонту колоно скоп Fujinon S.Nr.0688D096 було передано представникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай-Віннер" разом з рахунком № 006/2024 від 07.03.2024 р. на суму 105 000 грн 00 коп., вказаний рахунок станом на дату розгляду справи не був сплачений позивачем. Відповідач наголошував на тому, що Позивач вводить суд в оману щодо до того, що Відповідачу було передано на ремонт ендоскопічний відеопроцесор VP-4450 HD Fujifilm; відеоклоноскоп Fujinon ЕС-600; відеогастроскоп Fujinon EG-600, посилаючись на виставлений Фізичною особою-підприємцем Шереметьєвим Миколою Олександровичем рахунок на оплату № 006/2024 від 07.03.2024 на суму 105 000 грн 00 коп., оскільки згідно вказаного рахунку, ремонт був здійснений, виключно, клоноскопа Fujinon S.Nr.0688D096. Крім того, Відповідач вказував на те, що строк для звернення з позовом до суду, термін якого шість місяців, пройшов у вересні-жовтні 2024 року.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

Рішення суду про задоволення позовних вимог Позивача мотивоване тим, що на підставі ч. 2 ст. 678 ЦК України, Позивач скористався своїм правом та звернувся до Відповідача з вимогою № 145 від 17.09.2024 р. повернути грошові кошти у розмірі 569 700 грн 00 коп., сплачені за обладнання: ендоскопічний відеопроцесор VР-4450 HD Fujifilm; відеоколоноскоп Fujinon ЕС-600; відеогастроскоп Fujinon ЕС-600, яке не було повернуто останньому протягом тривалого часу. Вказані кошти Відповідачем повернуті не були. Щодо заяви Відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо позовних вимог, суд послався на порушення Відповідачем зобов`язання у період дії воєнного стану в Україні.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача вартості не повернутого переданого на ремонт обладнання, яке вийшло з ладу та фактично не використовувалося за призначенням.

Отже, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати вартості поставленого останнім не якісного обладнання, яке Покупець повернув Продавцю, але останній не усунув його недоліки та відповідно не передав Покупцю.

Як зазначалося раніше, Позивачем було здійснено оплату товару, який, в свою чергу, був поставлений Відповідачем згідно видаткових накладних № 007-1023 від 04.10.2023 р. та № 006-1023 від 01.10.2023 р., а Позивачем прийнято товар на загальну суму 712 500 грн 00 коп., а саме: ендоскопічний освітлювач ХL 4450 Fujifilm; ендоскопічний відеопроцесор VР-4450 HD Fujifilm; відеоколоноскоп Fujinon ЕС-600; відеогастроскоп Fujinon ЕС-600, тобто, своїми діями сторони засвідчили свою волю на укладення договору поставки товару у спрощений спосіб.

Беручи до уваги правову природу укладеного між сторонами договору поставки товару у спрощений спосіб, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, стягнення з Продавця вартості сплаченого, але не поставленого товару є належним об`єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до виконання якого - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Предметом апеляційного оскарження та, відповідно, апеляційного розгляду у цій справі є ухвалене судове рішення про стягнення з Фізичної особи-підприємця Шереметьєва Миколи Олександровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай-Віннер" 569 700 грн. 00 коп. сплаченої вартості не повенутого товару.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, пославшись на аналіз всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, дійшов до висновку, що Відповідачем не доведено належними доказами, що останнім було поставлено Позивачу справне, придтане для обслуговування пацієнтів обладнання, як і не доведено той факт, що, після здійснення ремонту спірне, обладнання було повернуто Позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Положеннями ст. 655 ЦК України закріплено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами, Відповідачем було поставлено, а Позивачем прийнято товар згідно видаткових накладних № 007-1023 від 04.10.2023 р. та № 006-1023 від 01.10.2023 р. на загальну суму 712 500 грн 00 коп., а саме: ендоскопічний освітлювач ХL 4450 Fujifilm; ендоскопічний відеопроцесор VР-4450 HD Fujifilm; відеоколоноскоп Fujinon ЕС-600; відеогастроскоп Fujinon ЕС-600.

В подальшому, Позивачем під час експлуатації обладнання, а саме: ендоскопічного відеопроцесора VР-4450 HD Fujifilm; відеоколоноскопу Fujinon ЕС-600; відеогастроскоп уFujinon ЕС-600 було виявлено його несправність, що підтверджується заявами (поясненнями) свідків ОСОБА_2 ( з 2021 по 2024 роки працювала на посаді заступника генерального директора ТОВ Скай-Віннер ) та ОСОБА_1 ( працює в ТОВ Скай-Віннер на посаді сестри медичної ), зареєстрованими в реєстрі за № 148, 152 приватним нотаріусом Д.В, а також електронною перепискою між сторонами за допомогою застосунку WhatsApp.

Відповідно до частини 1 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

З метою усунення недоліків спірного обладнання Позивач передав, а Відповідач прийняв для подальшої діагностики та проведення ремонту наступне обладнання: ендоскопічний відеопроцесор VР-4450 HD Fujifilm; відеоколоноскоп Fujinon ЕС-600; відеогастроскоп Fujinon ЕС-600, що підтверджується наявною в матеріалах справи електронною перепискою між сторонами за допомогою застосунку WhatsApp.

Під істотним порушенням вимог щодо якості товару згідно з цією нормою Цивільного кодексу України розуміється виявлення: недоліків, які не можна усунути; недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу; недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення

Для застосування ч. 2 ст. 678 ЦК України покупець, який вимагає повернення сплаченої за неякісний товар грошової суми, важливим є встановлення: чи має місце істотне порушення вимог щодо якості товару, зокрема, чи були наявні у товарі недоліки, які виявилися неодноразово або з`явилися знову після їх усунення. Подібні висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26.01.2022 р. у справі № 921/765/20, а також у постанові від 11.07.2024 р. у справі № 910/10585/23, в якій суд касаційної інстанції зазначив про те, що покупець має право вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або його заміни відповідно до ч 2 ст. 678 ЦК України лише у випадку, якщо недоліки товару є істотними.

Отже, у разі застосування судом зазначеної норми права для вирішення спору, слід з`ясовувати обставини істотності порушення вимог щодо якості товару. Виявлення у проданому товарі звичайних (несуттєвих) недоліків не надає покупцеві право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар суми або вимагати заміни товару.

Відповідно до частин першої - третьої ст. 268 ГПК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам (у разі наявності), іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Номери та індекси стандартів, технічних умов (у разі наявності) або іншої документації про якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не опубліковано у загальнодоступних виданнях, її копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця на його вимогу.

У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

Відповідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Отже, умова договору щодо якості продукції характеризує предмет купівлі-продажу (поставки) з точки зору придатності до використання за цільовим призначенням. Якість продукції - це сукупність властивостей і характеристик, які відображають рівень новизни, надійність, довговічність, економічність продукції (товарів) і зумовлюють її здатність задовольнити відповідно до свого призначення потреби споживача. Предметом договору купівлі-продажу (поставки) може бути річ тільки належної якості, що обумовлена договором.

Зі змісту наведених норм вбачається, що вимоги щодо якості товару визначаються сторонами в договорі або встановлюються законом. У разі відсутності таких вимог у договорі чи законі на продавця покладається обов`язок передати товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Такі висновки Верховного Суду викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.03.2023 р. у справі № 904/8414/21.

Проте Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд попередньої інстанції не надав оцінки усім доказам, наданим учасниками справи у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом ст. 86 ГПК України

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що застосування норм процесуального права має загальний (універсальний) характер, незалежно від суті спірних правовідносин.

Апеляційний суд зазначає, що Позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 р. зі справи № 924/233/18.

Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" ГПК України.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 р. набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейський Суд наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до частини четвертої ст. 11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд акцентує увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У пунктах 1-3 частини першої ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Суд зауважує, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення Європейського Суду від 27.10.1993 р. у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").

Врахувавши заяви ( пояснення ) свідків, долучених до матеріалів справи, електронну переписку між сторонами, а також той факт, що вказане обладнання застосовується в медичній сфері, яка відповідає за збереження та відновлення здоров`я окремих людей, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку, що недоліки в роботі обладнання, а саме: ендоскопічного відеопроцесора VР-4450 HD Fujifilm; відеоколоноскопу Fujinon ЕС-600; відеогастроскоп уFujinon ЕС-600 є істотними.

Разом з тим, здійснивши аналіз всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, прийнявши до уваги електронну переписку між сторонами за допомогою застосунку WhatsApp в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст. ст. 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України на підтвердження передання Відповідачеві для ремонту спірного обладнання та не повернення останнім переданого обладнання загальною вартістю 569 700 грн 00 коп., суд дійшов до висновку, що Відповідачем не доведено належними доказами, що останнім було поставлено Позивачу справне, придтане для обслуговування пацієнтів обладнання, як і не доведено той факт, що, після здійснення ремонту спірне, обладнання було повернуто Позивачу.

Отже, Позивач на підставі ч. 2 ст. 678 ЦК України скористався своїм правом та звернувся до Відповідача з вимогою № 145 від 17.09.2024 р. повернути грошові кошти у розмірі 569 700 грн 00 коп., сплачені за обладнання: ендоскопічний відеопроцесор VР-4450 HD Fujifilm; відеоколоноскоп Fujinon ЕС-600; відеогастроскоп Fujinon ЕС-600, яке не було повернуто останньому протягом тривалого часу.

Вказані кошти Відповідачем повернуті не були.

Щодо заяви Відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо позовних вимог, то як слушно зауважив місцевий господарський суд порушення Відповідачем зобов`язання сталося у період дії воєнного стану в Україні, а відповідно до приписів пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З огляду на викладене, здійснивши дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що стосуються предмета спору з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про доведеність позовних вимог Позивача.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шереметьєва Миколи Олександровича - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 р. у справі №904/50/25 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 09.02.2026 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін