СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Харків Справа №917/1814/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

апелянта Золотопупов О.В., посвідчення ПН№000070 від 22.07.2021 року, положення про відділ, посадова інструкція від 11.08.2025 року;

арбітражний керуючий (в режимі відеоконференції) Бончак С.А., свідоцтво №351 від 22.012.2013 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вх.№2534П/1) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.11.2025 року

за заявою розпорядника майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інчер» - арбітражного керуючого Бончака Степана Антоновича, вул. Халаменюка, буд. 8, офіс 536, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

про звільнення активів боржника у справі №917/1814/25

за заявою Акціонерного товариства «Одеснафтопродукт», провулок 2-й Артелерійський, 6, м. Одеса, 65039, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інчер», вул. Халаменюка, буд. 8, офіс 526, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ,

про відкриття провадження у справі про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа №917/1814/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Інчер» ().

30.10.2025 року від розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інчер» - арбітражного керуючого Бончака Степана Антоновича до суду надійшло клопотання вих.№02-01/234/191 від 29.10.2025 року (вх.№13907) про звільнення активів боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інчер» (), що перебувають в податковій заставі, згідно актів опису майна №3 від 21.02.2025 року на суму 5776498,93 грн; №5 від 25.04.2025 року на суму 336899,33 грн (витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №96939730 від 25.04.2025 року); №9 від 03.06.2025 року на суму 5660,00 грн (витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №97569528 від 03.06.2025 року) з податкової застави.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.11.2025 року у справі №917/1814/25 (повний текст складено 20.11.2025 року, суддя Білоусов С.М.) клопотання розпорядника майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інчер» - арбітражного керуючого Бончака Степана Антоновича про звільнення активів боржника з податкової застави (вх.№13907 від 30.10.2025 року) - задоволено.

Звільнено активи боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інчер» (), що перебувають в податковій заставі, згідно актів опису майна №3 від 21.02.2025 року на суму 5776498,93 грн; №5 від 25.04.2025 року на суму 336899,33 грн (витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №96939730 від 25.04.2025 року); №9 від 03.06.2025 року на суму 5660,00 грн (витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №97569528 від 03.06.2025 року) з податкової застави.

Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилося та звернулося до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.11.2025 року скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що Господарським судом Полтавської області не враховано норми припинення податкової застави. Винесення ухвали про зняття податкової застави здійснено без проведення аналізу фінансово-господарського стану боржника та передчасно.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.11.2025 року у справі №917/1814/25. Встановлено учасникам справи строк протягом якого вони мають право подати до суду відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк протягом якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку. Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1814/25.

Вказана ухвала була направлена зареєстрованим учасникам справи через підсистему Електронний суд до кабінету користувача і доставлена їм 15.12.2025 року.

05.01.2026 року матеріали справи №917/1814/25 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№14923 від 29.12.2025 року), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Арбітражний керуючий також надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№14950 від 29.12.2025 року), який є ідентичним за змістом до відзиву боржника та в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відзиви колегією суддів досліджено та долучено до матеріалів справи.

05.01.2026 року до суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання від Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вх.№134), в якому просить допустити заміну кредитора у справі №917/1814/25 з Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків () на належного Головне управління ДПС у Полтавській області (податковий номер ВП 44057192, м. Полтава, вул. Європейська, 4, 36000).

Заявник вказує, що згідно п.1 розд. IV Порядку формування Реєстру великих платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 року №911, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.11.2015 року за №1395/27840, з початку нового податкового періоду (календарного року) платника податків ТОВ «Інчер» з 01.01.2026 року переведено на облік до Головного управління ДПС у Полтавській області.

Відповідно до ст.52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Порадившись колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення клопотання і здійснення заміни апелянта - Північного Міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на Головне управління ДПС на Головне управлінні ДПС у Полтавській області. У той же час, колегія суддів акцентує увагу саме на тому, що відбулась заміна апелянта, а не кредитора, оскільки матеріали справи не містять наразі доказів того, що Північне Міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків набуло статусу кредитора у справі про банкрутство (станом на момент розгляду відповідного клопотання).

З метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі та з метою повного і всебічного розгляду справи по суті, з огляду на приписи ст. 216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 15.01.2026 року оголошено перерву у розгляді справи до 29.01.2026 року про що винесено відповідну ухвалу.

Вказана ухвала була направлена зареєстрованим учасникам справи через підсистему Електронний суд до кабінету користувача і доставлена їм 16.01.2026 року.

У судовому засіданні 29.01.2026 року апелянт підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги у повному обсязі і наполягав на її задоволенні. Арбітражний керуючий проти апеляційної скарги заперечував з підстав викладених у відзиві.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд в ухвалах від 15.12.2025 року та від 15.01.2026 року доводив до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзивах на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника апелянта та арбітражного керуючого, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.10.2025 року відкрито провадження у справі №917/1814/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Інчер» (вул. Халаменюка, буд. 8, офіс 526, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ), визнано грошові вимоги Акціонерного товариства «Одеснафтопродукт» (провулок 2-й Артелерійський, 6, м. Одеса, 65039, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інчер» (вул. Халаменюка, буд. 8, офіс 526, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на загальну суму 33543640,80 грн, з яких: перша черга - судовий збір у розмірі 24224,00 грн та 72000,00 грн - авансування арбітражного керуючого; четверта черга - 33447416,80 грн; введено процедуру розпорядження майном боржника на строк до 170 календарних днів, призначено розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інчер» (вул. Халаменюка, буд. 8, офіс 526, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) арбітражного керуючого Бончака Степана Антоновича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №351 від 22.02.2013 року; адреса: вул. Халаменюка, буд. 8, офіс 536, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та призначено попереднє засідання суду.

На веб-сайті Верховного Суду оприлюднено 15.10.2025 року за №77433 повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Інчер».

На даний час провадження у справі перебуває на стадії попереднього засідання в судовій процедурі розпорядження майном боржника.

Частиною 1 ст. 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з клопотання арбітражний керуючий Бончак С.А. зазначив, що з попереднього аналізу фінансового стану ТОВ «Інчер» вбачається, що на даний час господарська діяльність товариства продовжується. ТОВ «Інчер» на праві власності володіє майном, у т.ч. нафтопродуктами, яке може бути в подальшому реалізоване з метою забезпечення погашення вимог кредиторів боржника.

Однак, Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено опис майна ТОВ «Інчер» у податкову заставу платника податків згідно наступних актів опису:

- акту опису майна №3 від 21.02.2025 року на суму 5776498,93 грн;

- акту опису майна №5 від 25.04.2025 року на суму 336899,33 грн (витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 96939730 від 25.04.2025 року);

- акту опису майна №9 від 03.06.2025 року на суму 5660,00 грн. (витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №97569528 від 03.06.2025 року).

Таким чином, на переконання розпорядник майна боржника, вищевказані обтяження перешкоджають господарській діяльності боржника та відновленню його платоспроможності.

Згідно ч. 1 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 41 Кодексу з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.

П. 3 ч. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з моменту відкриття провадження у справі арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі. Господарський суд має право скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів до настання зазначених обставин, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч. 10 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства активи боржника, що перебувають у податковій заставі, можуть бути звільнені господарським судом з податкової застави, про що виноситься ухвала у судовому засіданні за участю контролюючого органу, уповноваженого відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень.

П. 14.1.155 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.п. 88.1., 88.2. ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до п. 89.3. ст. 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 1.3. ПК України, Податковий кодекс України не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства.

Згідно пункту 87.10. ПК України з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов`язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно з Кодексом України з процедур банкрутства без застосування норм цього Кодексу (ПКУ).

Відповідно до п 93.1.3. ст. 93 Податкового кодексу України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства.

Згідно п. 93.2. ст. 93 Податкового кодексу України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 2. розділу VI. Порядку застосування податкової застави податковими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 16.06.2017 року №586, звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення у встановлені законодавством строки з відповідних державних реєстрів здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 93.2 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу.

Ч. 6 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд за заявою розпорядника майна скасовує арешти майна боржника чи інші обмеження щодо розпорядження його майном у разі, якщо такі арешти чи обмеження перешкоджають господарській діяльності боржника та відновленню його платоспроможності.

Ч.ч. 1 ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ст. 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно приписів Податкового кодексу України податкова застава це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений Податковим кодексом України. З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному Податковим кодексом України, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Тобто, за своєю природою податкова застава це обтяження (обмеження), яке застосовується податковим органом з метою забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений Податковим кодексом України.

Податкова застава є тимчасовим примусовим заходом забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений Податковим кодексом України.

Оскільки податкова застава є способом забезпечення виконання податкового зобов`язання, а порядок виконання цього зобов`язання платником податків, щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство, Податковим кодексом України не регулюється, то не може бути застосована податкова застава на час провадження у справі про банкрутство, а активи боржника повинні бути звільнені з податкової застави.

Підставою для припинення податкової застави відповідно до п.п. 93.1.3 п. 93.1 ст. 93 Податкового кодексу України є набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства.

Судом враховано, що ефективність та збалансованість погашення вимог кредиторів визначає подальшу долю підприємства - боржника та можливість їх подальшого існування, тому законодавче закріплення шляхів такого погашення та їх практичне застосування є важливим складовою інституту банкрутства. Повне задоволення вимог кредиторів, як пріоритетна форма погашення вимог кредиторів використовується у повній мірі у процедурі санації у справі про банкрутство.

Суд враховує, що підприємство, відносно якого відкрито провадження у справі про банкрутство та яке знаходиться в процедурі розпорядження майном, має право продовжувати господарську діяльність, при цьому діє мораторій на задоволення вимог кредиторів; процедура розпорядження майном боржника вводиться в тому числі з метою збереження активів боржника та вирішення питання про можливе відновлення його платоспроможності; наявність обтяження у вигляді податкової застави на нерухоме майно боржника є обмеженням господарської діяльності.

Приймаючи до уваги, що наявність обтяження у вигляді податкової застави на майно боржника є обмеженням господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Інчер», а також перешкоджає відновленню платоспроможності боржника, оскільки з кожним днем заборгованість перед кредиторами, перед державним бюджетом зі сплати податків, зборів та інших загальнообов`язкових платежів зростає, суд дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Бончака Степана Антоновича вих.№02-01/234/191 від 29.10.2025 року (вх.№13907 від 30.10.2025 року) про звільнення активів боржника від податкової застави.

Заперечення апелянта відхиляються, оскільки після відкриття провадження у справі про банкрутство, боржник перебуває в особливому правовому режимі, стосовно якого норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні у порівнянні з іншими нормами чинного законодавства; податкова застава є способом забезпечення виконання податкового зобов`язання, а порядок виконання цього зобов`язання платником податків, щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство, ПК України не регулюється, то не може бути застосована податкова застава на час провадження у справі про банкрутство, а активи боржника повинні бути звільнені з податкової застави.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом по даній справі всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження своєї позиції по справі.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувані ухвали прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (замінено на Головне управління ДПС Головному управлінні ДПС у Полтавській області) не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала Господарського суду Полтавської області від 18.11.2025 року у справі №917/1814/25 має бути залишена без змін.

Керуючись приписами Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 13, 73, 74, 76-79, 126, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (замінено на Головне управління ДПС Головному управлінні ДПС у Полтавській області) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.11.2025 року у справі №917/1814/25 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 09.02.2026 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук