ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/2360/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р. В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю. В.,

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Черненка В`ячеслава Васильовича (місце проживання: АДРЕСА_1 ; місцезнаходження ФОП згідно Реєстру: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )

до відповідача - Акціонерного товариства ОДЕСАГАЗ (65003, Одеська обл., м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1; )

про визнання акта таким, що не має юридичної сили, анулювання результатів експертизи, зобов`язання вчинити певні дії, визнання недійсним акта-розрахунку;

представники сторін:

від позивача - Черненко В.В. (особисто),

від відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець Черненко В`ячеслав Васильович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства ОДЕСАГАЗ, в якому просить суд:

1) визнати Акт про порушення № 07823 від 27.02.2025 таким, що не має юридичної сили;

2) анулювати результати експертизи газового лічильника № 293 від 07.04.2025 як такі, що проведені з порушенням вимог законодавства;

3) зобов`язати АТ ОДЕСАГАЗ за власний рахунок:

- встановити новий вузол обліку газу (лічильник газу) замість демонтованого лічильника, експертиза якого була проведена з порушенням встановленої процедури, без участі позивача, та висновки якої є необґрунтованими;

- встановити новий телеметричний пристрій (GPRS-модем) замість існуючого, який був від`єднаний без належної фіксації стану, без експертизи та з можливим пошкодженням з боку представників відповідача;

4) визнати недійсним Акт-розрахунок обсягів несанкціонованого використання природного газу № 165 від 29.05.2025, складений АТ ОДЕСАГАЗ на підставі акта про порушення;

5) зобов`язати АТ ОДЕСАГАЗ анулювати донарахування обсягів природного газу відповідно акту розрахунку № 165 від 29.05.2025 на суму 454 132,90 грн.

6) стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем, у розмірі 21953,00 грн та повернути кошти на рахунок НОМЕР_2 ;

7) стягнути з АТ ОДЕСАГАЗ витрати за правову допомогу у розмірі 113 826,58 грн та повернути кошти на рахунок НОМЕР_2 .

В обґрунтування позову посилається на проведення 27.02.2025 уповноваженими особами відповідача перевірки належного позивачу комерційного газового лічильника без дотримання встановленої процедури, що передбачена законодавством України, а також на складення за результатами перевірки документів, які містять суттєві порушення порядку оформлення та не відповідають фактичним обставинам. Покликається на отримання від відповідача рішення комісії № 165 від 29.05.2025, акту-розрахунку № 165 на суму 454 132,90 грн, які, на переконання позивача, є безпідставними, не підтверджуються належними та допустимими доказами, не містять чіткого обґрунтування причин донарахування та були прийняті з порушенням встановленої законодавством процедури перевірки.

Ухвалою від 23.06.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали шляхом: зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів доказів, копії яких додано до заяви; надання до суду доказів надіслання копії позовної заяви та копій доданих до неї документів відповідачу.

30.06.2025 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою від 14.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/2360/25, у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження відмовлено, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підготовче засідання призначено на 08.09.2025, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

31.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 3 а.с. 17-24), згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позову. Свою позицію мотивує проведенням перевірки лічильника у присутності позивача, відсутністю порушення прав позивача при проведенні експертизи лічильника, безпідставним посиланням позивача на порушення з боку АТ ОДЕСАГАЗ положень наказу Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2025, доведеністю факту втручання позивача у роботу лічильника та факту викривлення даних обліку газу, неналежністю обраного позивачем способу захисту.

07.08.2025 від позивача надійшли наступні заяви/клопотання та письмові пояснення:

1) про витребування у відповідача оригіналу Акта обстеження вузла обліку газу від 27.02.2025;

2) про призначення комплексної (судово-технічної та судово-почеркознавчої) експертизи Акта обстеження вузла обліку газу від 27.02.2025;

3) про долучення до матеріалів справи письмових пояснень, врахування відсутності відеофіксації, що прямо суперечить змісту Акта про порушення № 07823 від 27.02.2025, визнання Акта про порушення неналежним доказом у справі;

4) про неналежне надання доказів відповідачем із проханням фіксації факту неналежного надання доказів у вигляді відеозапису експертизи із зобов`язанням відповідача надати такий відеозапис.

Того ж дня від позивача надійшли заперечення на відзив (т. 3 а.с. 73-104), які за своєю процесуальною природою є відповіддю на відзив (ст. 166 ГПК України) та згідно яких позивач звертає увагу на відсутність належного повідомлення про перевірку його лічильника, неправомірне проведення експертизи лічильника за його відсутності, неврахування відповідачем поважних причин для відкладення експертизи, незаконні дії відповідача при перевірці лічильника газу та складанні акта про порушення, відсутність порівняння лічильника з еталонним заводським зразком, відсутність доказів викривлення обліку газу, належність обраного способу захисту.

Протокольною ухвалою від 08.09.2025 відкладено підготовче судове засідання на 01.10.2025.

29.09.2025 до суду надійшло клопотання позивача про допуск до участі у справі його представника - Черненко Ольги В`ячеславівни, яка діє на підставі довіреності від 23.09.2025.

30.09.2025 від позивача надійшло клопотання про долучення копії Акта обстеження вузла обліку газу від 27.09.2025, а також аналогічне клопотання про допуск до участі у справі Черненко Ольги В`ячеславівни у якості представника позивача.

01.10.2025 до суду надійшли письмові заперечення представника відповідача проти клопотання позивача про призначення експертизи.

Протокольною ухвалою від 01.10.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про допуск до участі у справі його представника, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Між тим, позивачем не надано доказів того, що Черненко Ольга В`ячеславівна є адвокатом. Поряд з цим, вказана особа не може представляти позивача на підставі самої лише довіреності, оскільки справа, що розглядається, не є малозначною. Відтак, положення ч. 2 ст. 58 ГПК України також свідчать про неможливість представлення інтересів позивача у господарському процесі Черненко Ольгою В`ячеславівною на підставі довіреності.

Протокольною ухвалою від 01.10.2025 залишено без задоволення клопотання позивача від 30.09.2025 про долучення до матеріалів справи копії Акта обстеження вузла обліку газу від 27.09.2025, оскільки доказ було подано з порушенням визначеної статтею 80 ГПК України процедури, без дотримання строку. Крім того, позивач не надав підтвердження надсилання копії вказаного письмового доказу відповідачу.

Протокольною ухвалою від 01.10.2025 суд також залишив без задоволення клопотання позивача про витребування доказів від 07.08.2025. Перед постановленням цієї ухвали суд уточнив позицію позивача щодо процедури витребування доказів, яка стосувалася саме витребування в порядку ст. 81 ГПК України, а не огляду оригіналу письмового доказу на підставі ч. 6 ст. 91 ГПК України. Так, мотивом для відмови стало недотримання позивачем положень ч.ч. 1, 2 ст. 81 ГПК України, а саме порушення строку для подання відповідного клопотання та невжиття заходів, направлених на самостійне отримання доказу.

Протокольною ухвалою від 01.10.2025 підготовче судове засідання було відкладено на 13.10.2025.

13.10.2025 від позивача надійшла ще одна відповідь на відзив (т. 3 а.с. 143-153; 158-168), де він вказує про наявність багатьох суттєвих помилок у акті обстеження вузла обліку, а саме: не зазначено GPRS-модем; не вказано прилад, яким проводилась перевірка; відсутність даних про всі пломби, встановлені на лічильнику; зазначення неправильної кількості обладнання (котлів); суперечливість зауважень в акті огляду із відомостями, які містить інший акт, складений 03.03.2025.

13.10.2025 від представника відповідача надійшла заява, в якій він повідомив про намір подання відеозапису, долученого до відзиву, в іншому форматі, у зв`язку із неможливістю відтворення файлу судом та позивачем. Також повідомив, що відповідач має намір надати інші докази, а саме: довідку по обсягам спожитого газу, яку наразі неможливо надати через ремонт комп`ютера; відеозапис проведення експертизи ЗВТ, у зв`язку з його віднайденням технічним персоналом лише 13.10.2025.

Того ж дня представник відповідача подав до суду заяву з процесуальних питань щодо клопотання позивача про призначення експертизи.

Протокольною ухвалою від 13.10.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи від 07.08.2025. При цьому суд керувався наступними мотивами.

За приписами ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Статтею 99 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Тобто, експертиза призначається, за сукупності декількох умов, а саме для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Згідно зі ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Означена правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі № 907/425/16 та від 24.01.2018 у справі № 917/50/17.

При цьому, неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2021 у справі № 927/685/20).

Суд зазначає, що необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому господарський суд самостійно визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі № 922/2716/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що суду слід виходити з того, що призначення судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, при постановленні протокольної ухвали про відмову у задоволенні клопотання позивача про призначення комплексної експертизи Акта обстеження вузла обліку газу від 27.02.2025, суд виходів із недоцільності такої експертизи, адже вона не матиме значення для правильного вирішення спору із визначеним позивачем предметом. Водночас обставини, які, на переконання позивача, мали бути досліджені експертами, не входять до предмета доказування у справі. Більше того, на запитання суду щодо доцільності проведення експертизи позивач у судовому засіданні 13.10.2025 зауважив, що мав намір лише довести непорядність відповідача. З урахуванням всього вищезазначеного, підстави для проведення експертизи, визначені ч. 1 ст. 99 ГПК України, були відсутні, у зв`язку з чим суд відмовив у задоволенні відповідного клопотання.

Протокольною ухвалою від 13.10.2025 відкладено підготовче судове засідання на 22.10.2025.

20.10.2025 представник відповідача подав до суду клопотання про долучення відеофіксації складання акта про порушення з назвою «видео Черненко шиномонтаж.mp4» та відеозапису «CAM1_cons_main_0150.zip» (відео акта експертизи № 293). Також просив долучити довідку про кількість спожитого газу від 30.06.2025 та акт установки газового лічильника.

22.10.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача про призначення у справі судової експертизи лічильника газу «Elster BK G-6», заводський номер № 11118897, рік випуску 2017, із вирішенням наступних питань:

- чи є доступ до клапанів мембранного механізму у корпусі лічильника газу через його патрубки без порушення цілісності пломб відлікового механізму (в тому числі за допомогою ендоскопу)?;

- чи наявні у корпусі лічильника газу сторонні предмети, що притягують постійним магнітом, або мають магнітні властивості, які проглядаються через його патрубки?;

- чи впливають на метрологічні функції лічильника газу знайдені сторонні предмети, якщо приєднати ззовні до корпусу (в тому числі до задньої частини корпусу) магніт, який має магнітну проникність більше 200 мТлз?

22.10.2025 від позивача надійшла ще одна відповідь на відзив (т. 4 а.с. 11-18), яка стосується відеозапису експертизи ЗВТ. В ній позивач вказує про незгоду із висновками експертів, вважає, що висновки ґрунтуються на припущеннях. На переконання позивача, експертами не встановлено наявності у ЗВТ магніту або інших сторонніх предметів.

Того ж дня позивач подав до суду письмові заперечення проти клопотання представника відповідача про призначення експертизи від 22.10.2025.

22.10.2025 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (т. 4 а.с. 30-32).

Протокольною ухвалою від 22.10.2025 суд залучив до матеріалів справи докази, надані представником відповідача 20.10.2025. При цьому суд врахував позицію позивача з приводу відеозаписів, викладену у його заяві (вх. № 24781/25 від 07.08.2025), в якій позивач просив зобов`язати відповідача надати відеозапис експертизи.

30.10.2025 від позивача надійшли додаткові заперечення проти клопотання представника відповідача про призначення експертизи від 22.10.2025, а також письмові пояснення щодо заперечень відповідача на відповідь на відзив.

03.11.2025 представник відповідача подав до суду заяву із письмовими поясненнями щодо доцільності проведення експертизи за його клопотанням від 22.10.2025.

Судове засідання, призначене на 10.11.2025, не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою від 11.11.2025 суд повідомив сторін про призначення судового засідання на 19.11.2025.

Протокольною ухвалою від 19.11.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення експертизи від 22.10.2025. При постановленні ухвали суд керувався тим, що призначення експертизи із запропонованими відповідачем питаннями, виходячи із предмета та підстав позову, а також доводів сторін, викладених у заявах по суті справи, не є доцільним, адже не має значення для правильного вирішення спору.

Протокольною ухвалою від 19.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.12.2025.

10.12.2025 на стадії дослідження доказів суд оголосив перерву у судовому засіданні до 24.12.2025.

Судове засідання, призначене на 24.12.2025, не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою від 25.12.2025 суд повідомив сторін про призначення судового засідання на 19.01.2026.

19.01.2026, після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та в порядку ст. 219 ГПК України відклав його проголошення на 29.01.2026.

29.01.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.04.2016 позивач, шляхом підписання заяви-приєднання, приєднався до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

27.02.2025 працівники АТ «ОДЕСАГАЗ» провели перевірку комерційного газового лічильника на об`єкті позивача за адресою: м. Болград, вул. Заводська, буд. 75.

За результатами перевірки було складено наступні документи: Акт обстеження вузла обліку газу від 27.02.2025; Акт про демонтаж побутового лічильника газу від 27.02.2025; Акт про монтаж побутового лічильника газу від 27.02.2025; Акт про порушення № 07823 від 27.02.2025; Протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 27.02.2025.

В Акті про порушення № 07823 від 27.02.2025 зазначено: «Наявні ознаки впливу на ВОГ дії магнітного поля, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу, у тому числі шляхом їх підробки чи пошкодження на них пломб впливу дії спрямованого постійного магнітного поля. Пошкодження лічильника газу або робота комерційного ВОГ або його складових, внаслідок чого об`єм розподіленого газу комерційним ВОГ не обліковується. Наявні ознаки підробки охоронної пломби Оператора ГРМ. Пломбувальний трос та пломба на зовнішній вигляд цілі».

Також, у цьому Акті було зазначено, що комісія Оператора ГРМ з розгляду цього Акта буде проводити засідання 26.03.2025 о 15:00 год. за адресою: м. Одеса, вул. Одарія, 1.

Акт про порушення № 07823 від 27.02.2025 містить підпис позивача та уповноважених осіб відповідача.

Згідно Протоколу щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 27.02.2025 лічильник газу Elster BK G-6 МТ, заводський № 11118897, рік виготовлення 2017, було знято, опломбовано та направлено на експертизу до АТ «ОДЕСАГАЗ» за адресою: вул. Одарія, 1, м. Одеса. У протоколі також зазначено, що споживач запрошується 12.03.2025 о 10:40 год. для проведення експертизи ЗВТ та/або пломби. Протокол підписано представником відповідача та позивачем.

12.03.2025 комісією у складі уповноважених осіб АТ «ОДЕСАГАЗ» складено Акт № 203, згідно якого експертизу за заявою позивача було перенесено на 24.03.2025 об 11:40.

24.03.2025 комісією у складі уповноважених осіб АТ «ОДЕСАГАЗ» складено Акт № 243, згідно якого експертизу за заявою позивача було перенесено на 07.04.2025 об 11:40.

Листом від 26.03.2025 № 59 АТ «ОДЕСАГАЗ» запросило позивача до участі у проведенні експертизи лічильника газу, яку було призначено на 07.04.2025 об 11:40.

26.03.2025 комісія у складі уповноважених осіб АТ «ОДЕСАГАЗ» прийняла рішення № 107 про перенесення засідання з розгляду Акта про порушення № 07823 від 27.02.2025 до отримання висновків експертизи.

07.04.2025 АТ «ОДЕСАГАЗ» провело експертизу лічильника газу Elster BK G-6 МТ, заводський № 11118897, рік виготовлення 2017, за результатами якої було складено Акт експертизи ЗВТ та пломб № 293 від 07.04.2025.

Вказаний Акт містить наступні висновки комісії: «Виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Всередині ЗВТ в каналі вхідного патрубка наявні сторонні предмети, велика кількість невідомої речовини, можливо клейкої, та предмет жовтого кольору, також стороні предмети можуть знаходитися під шаром невідомої речовини. У вхідному патрубку ЗВТ наявні чисельні подряпини конструктивних елементів лічильника природного газу, описані пошкодження конструктивних елементів 3ВТ свідчать про несанкціоноване втручання в них. На корпусі лічильника наявні чисельні пошкодження зовнішнього лакофарбового покриття від механічного впливу.».

10.04.2025 ВП ПП «Науково-Виробничий центр оцінки відповідності «Юг» проведено повірку лічильника та складено Довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 007599 від 10.04.2025, згідно з якою встановлено непридатність лічильника газу, невідповідність його вимогам ДСТУ 9035:2020, так як відносна похибка його вимірювання перевищувала допустимі значення.

Листом від 13.05.2025 № 108 АТ «ОДЕСАГАЗ» запросило позивача до участі у засіданні комісії з розгляду Акта про порушення № 07823 від 27.02.2025, яке було призначено на 29.05.2025 о 10:30 год.

29.05.2025 відбулось засідання комісії, на якому прийнято рішення за № 165, згідно якого Акт про порушення № 07823 від 27.02.2025 було задоволено, здійснено споживачу ФОП Черненко В. В. нарахування вартості необлікованого об`єму споживання природного газу на суму 454 132, 90 грн.

Предметом позову є вимоги позивача про:

- визнання Акта про порушення № 07823 від 27.02.2025 таким, що не має юридичної сили;

- анулювання результатів експертизи газового лічильника № 293 від 07.04.2025 як таких, що проведені з порушенням вимог законодавства;

- зобов`язання АТ ОДЕСАГАЗ за власний рахунок: встановити новий вузол обліку газу (лічильник газу) замість демонтованого лічильника, експертиза якого була проведена з порушенням встановленої процедури, без участі позивача, та висновки якої є необґрунтованими; встановити новий телеметричний пристрій (GPRS-модем) замість існуючого, який був від`єднаний без належної фіксації стану, без експертизи та з можливим пошкодженням з боку представників відповідача;

- визнання недійсним Акта-розрахунку обсягів несанкціонованого використання природного газу № 165 від 29.05.2025, складеного АТ ОДЕСАГАЗ на підставі акта про порушення;

- зобов`язання АТ ОДЕСАГАЗ анулювати донарахування обсягів природного газу відповідно Акта-розрахунку № 165 від 29.05.2025 на суму 454 132,90 грн.

Здійснюючи аналіз обґрунтованості позовних вимог, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

30.09.2015 постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 було затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), який набрав чинності 27.11.2015.

Пунктом 1 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключенні до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2016 позивач приєднався до умов типового договору розподілу природного газу

Взаємовідносини між позивачем та відповідачем в частині розподілу природного газу регулюються положеннями Кодексу ГРС та положеннями Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015.

Відповідно до Кодексу ГРС оператор газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. АТ «ОДЕСАГАЗ», як підприємство, що здійснює діяльність з розподілу природного газу є оператором ГРМ.

Пунктами 1 та 5 глави 1 розділу X Кодексу ГРС передбачено, що приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного ВОГ інформації про об`єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб`єктами ринку природного газу.

Нормами Кодексу ГРС визначено обов`язок оператора ГРМ здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. п. 8 п. 7.1 Кодексу) та передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1 глави 9 розділу X Кодексу ГРС суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема Оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо: 1) відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору; 2) працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання; 3) відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб; 4) відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу; 5) перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обв`язки газового та газорегулюючого обладнання; 6) відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

У розумінні пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Пунктом 4 глави 9 розділу X Кодексу ГРС визначено, що Оператор ГРМ при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право:

оглядати комерційний ВОГ та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження ЗВТ, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в ЗВТ, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу);

здійснювати перевірку параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу (за їх наявності);

перевіряти наявність діючих свідоцтв про повірку ЗВТ (відміток про повірку в паспортах ЗВТ), що входять до складу комерційного ВОГ.

Згідно з п. 6 глави 9 розділу X Кодексу ГРС якщо за результатами позачергової чи експертної повірки комерційного ВОГ (ЗВТ) буде підтверджена його невідповідність нормативним документам у сфері метрології та/або факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках за відсутності дублюючого чи підмінного ВОГ (ЗВТ) або припинення газопостачання об`єм розподіленого в точці вимірювання природного газу за період порушення та відсутності комерційного ВОГ (ЗВТ) розраховується у порядку, визначеному розділом XI цього Кодексу, зі складанням акта про порушення. При цьому витрати, пов`язані з позачерговою чи експертною повіркою, компенсуються власником комерційного ВОГ/ЗВТ (крім факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ). Крім того, власник впродовж двомісячного строку здійснює заходи щодо приведення комерційного ВОГ (ЗВТ) в точці вимірювання у відповідність до вимог розділу X цього Кодексу, за винятком лічильників газу побутових споживачів. У разі невідповідності лічильників газу побутових споживачів нормативним документам у сфері метрології (за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ) об`єм розподіленого в точці вимірювання природного газу за період відсутності лічильника газу та приведення точки вимірювання у відповідність до вимог цього Кодексу забезпечуються відповідно до вимог пункту 5 глави 8 цього розділу, а витрати, пов`язані з позачерговою чи експертною повіркою, компенсуються за рахунок Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 7 глави 9 розділу X Кодексу ГТС у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про:

1) пошкодження пломб;

2) пошкодження ЗВТ (лічильника газу);

3) наявність зміни параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу;

4) непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їх) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проєктній документації або умовам договору;

5) наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ;

6) наявність несанкціонованого газопроводу;

7) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ цього Кодексу.

При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом. При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи або позачергової чи експертної повірки розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється.

У разі виявлення факту дії спрямованого постійного магнітного поля на лічильник газу (ЗВТ), що підтверджується спрацюванням магнітного індикатора, Оператор ГРМ має довести, що встановлений мінімальний поріг спрацювання цього магнітного індикатора був достатнім для зміни допустимої похибки цього лічильника газу (ЗВТ).

Згідно з положеннями п. 1 глави 2 розділу XІ Кодексу ГТС до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Пунктом 1 глави 4 розділу XІ Кодексу ГТС унормовано, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за номінальною потужністю газового обладнання споживача (несанкціонованого споживача) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Якщо несанкціонований газопровід здійснений шляхом прихованих заходів або несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (несанкціонованим споживачем) права власності чи користування на його об`єкт (приміщення), але не більше трьох років, що передували дню виявлення порушення.

Якщо несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ здійснено шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня встановлення відповідного ЗВТ та/або пломби, які виявились пошкодженими (їх встановлення повинно підтверджуватися відповідним актом про їх встановлення), але не більше 12 місяців.

За приписами ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що 27.02.2025 працівники АТ «ОДЕСАГАЗ» провели перевірку комерційного газового лічильника на об`єкті позивача за адресою: м. Болград, вул. Заводська, буд. 75.

За результатами перевірки було складено наступні документи: Акт обстеження вузла обліку газу від 27.02.2025; Акт про демонтаж побутового лічильника газу від 27.02.2025; Акт про монтаж побутового лічильника газу від 27.02.2025; Акт про порушення № 07823 від 27.02.2025; Протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 27.02.2025.

В Акті про порушення № 07823 від 27.02.2025 зазначено: «Наявні ознаки впливу на ВОГ дії магнітного поля, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу, у тому числі шляхом їх підробки чи пошкодження на них пломб впливу дії спрямованого постійного магнітного поля. Пошкодження лічильника газу або робота комерційного ВОГ або його складових, внаслідок чого об`єм розподіленого газу комерційним ВОГ не обліковується. Наявні ознаки підробки охоронної пломби Оператора ГРМ. Пломбувальний трос та пломба на зовнішній вигляд цілі».

07.04.2025 АТ «ОДЕСАГАЗ» провело експертизу лічильника газу Elster BK G-6 МТ, заводський № 11118897, рік виготовлення 2017, за результатами якої було складено Акт експертизи ЗВТ та пломб № 293 від 07.04.2025.

Вказаний Акт містить наступні висновки комісії: «Виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Всередині ЗВТ в каналі вхідного патрубка наявні сторонні предмети, велика кількість невідомої речовини, можливо клейкої, та предмет жовтого кольору, також стороні предмети можуть знаходитися під шаром невідомої речовини. У вхідному патрубку ЗВТ наявні чисельні подряпини конструктивних елементів лічильника природного газу, описані пошкодження конструктивних елементів 3ВТ свідчать про несанкціоноване втручання в них. На корпусі лічильника наявні чисельні пошкодження зовнішнього лакофарбового покриття від механічного впливу.».

10.04.2025 ВП ПП «Науково-Виробничий центр оцінки відповідності «Юг» проведено повірку лічильника та складено Довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 007599 від 10.04.2025, згідно з якою встановлено непридатність лічильника газу, невідповідність його вимогам ДСТУ 9035:2020, так як відносна похибка його вимірювання перевищувала допустимі значення.

29.05.2025 відбулось засідання комісії АТ «ОДЕСАГАЗ», на якому прийнято рішення за № 165, згідно якого Акт про порушення № 07823 від 27.02.2025 було задоволено та, у зв`язку із встановленням факту несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ, здійснено споживачу ФОП Черненко В. В. нарахування вартості необлікованого об`єму споживання природного газу на суму 454 132, 90 грн.

Позивач не погоджується із донарахуванням йому вартості необлікованого об`єму споживання природного газу, у зв`язку з чим звернувся до господарського суду з даним позовом, предметом якого є вимоги про:

- визнання Акта про порушення № 07823 від 27.02.2025 таким, що не має юридичної сили;

- анулювання результатів експертизи газового лічильника № 293 від 07.04.2025 як таких, що проведені з порушенням вимог законодавства;

- зобов`язання АТ ОДЕСАГАЗ за власний рахунок: встановити новий вузол обліку газу (лічильник газу) замість демонтованого лічильника, експертиза якого була проведена з порушенням встановленої процедури, без участі позивача, та висновки якої є необґрунтованими; встановити новий телеметричний пристрій (GPRS-модем) замість існуючого, який був від`єднаний без належної фіксації стану, без експертизи та з можливим пошкодженням з боку представників відповідача;

- визнання недійсним Акта-розрахунку обсягів несанкціонованого використання природного газу № 165 від 29.05.2025, складеного АТ ОДЕСАГАЗ на підставі акта про порушення;

- зобов`язання АТ ОДЕСАГАЗ анулювати донарахування обсягів природного газу відповідно Акта-розрахунку № 165 від 29.05.2025 на суму 454 132,90 грн.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, ЄСПЛ у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ("Chahal v. The United Kingdom", заява № 22414/93, п. 145) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним, та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Разом з тим, обраний позивачем у даній справі спосіб захисту його прав не є "ефективним" у контексті ст. 13 Конвенції, оскільки заявлені ним вимоги не призведуть до поновлення порушеного права позивача та, у разі їх задоволення, не можуть бути виконані у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Крім того, суд зазначає, що порушені, невизнані або оспорювані права можуть бути захищені і у спосіб, не визначений законом або договором, однак такий спосіб захисту має бути у будь-якому випадку ефективним, тобто спрямованим на реальний захист та відновлення порушеного права.

Так, оскаржувані позивачем акти можуть бути визнані як докази із наданням їм відповідної оцінки судом під час вирішення спору, зокрема щодо оскарження рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку таким актам.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у справах № 522/12901/17, № 800/559/17, № 9901/152/18, № 9901/497/18, № 910/17955/17, а також постанові Верховного Суду у справі № 909/1050/17.

Складені працівниками Оператора ГРМ Акт про порушення № 07823 від 27.02.2025, Акт експертизи ЗВТ та пломб № 293 від 07.04.2025, Акт-розрахунок обсягів несанкціонованого використання природного газу № 165 від 29.05.2025 є лише фіксацією порушення, результатів перевірки лічильника газу та розрахунком санкції щодо цього порушення, що було виявлено під час проведення контрольного огляду, тому оскарження лише таких актів, які не встановлюють для споживача будь-яких обов`язків, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав та не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19, від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, суд виснував, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам; неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 та від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц). Вказане логічно вичерпує потребу дослідження інших обставин (подібний висновок міститься в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2025 у справі № 910/6200/24).

Так, відмовляючи у позові через неналежний спосіб захисту суд має утриматися від встановлення фактів та надання правових оцінок, які створять преюдицію для сторін конфлікту у разі звернення з іншим позовом (постанови Верховного Суду від 11.09.2025 у справі № 916/4532/24, від 13.06.2024 у справі № 924/620/23 та від 07.02.2024 у справі № 925/1368/22).

Отже, позовні вимоги про визнання Акта про порушення № 07823 від 27.02.2025 таким, що не має юридичної сили, анулювання результатів експертизи газового лічильника № 293 від 07.04.2025, визнання недійсним Акта-розрахунку обсягів несанкціонованого використання природного газу № 165 від 29.05.2025 та зобов`язання АТ ОДЕСАГАЗ анулювати донарахування обсягів природного газу на суму 454 132,90 грн задоволенню не підлягають у зв`язку із обранням позивачем неналежного та неефективного способу захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові та вичерпує потребу у встановленні та оцінці інших обставин справи.

Вимоги позивача про зобов`язання відповідача за власний рахунок встановити нові засоби обліку задоволенню також не підлягають, оскільки відповідно до п. 6 глави 7 розділу X Кодексу ГТС у разі якщо за результатами повірки ЗВТ останній буде потребувати ремонту або буде визнаний непридатним, власник ЗВТ за власний рахунок повинен забезпечити його ремонт або придбати новий ЗВТ.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд врахував, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене суд вважає, що при розгляді даної справи судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

За приписами ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 29 січня 2026 р. Повне рішення складено та підписано 09 лютого 2026 р.

Суддя Р.В. Волков