ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2026 р. Справа№ 925/458/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Козир Т.П.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Сороки П.М.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 04.02.2026,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025

у справі №925/458/25 (суддя Дорошенко М.В.)

за заявою фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25 закрито провадження у справі №925/458/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; скасовано вжиті ухвалою Господарського суду Черкаської області від 15.05.2025 у справі №925/458/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 заходи для забезпечення вимог кредиторів щодо заборони ОСОБА_1 вчиняти правочини (укладати договори) щодо розпорядження, у тому числі і щодо передачі в заставу (іпотеку), належним їй на праві власності майном.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду; скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 та направити справу для подальшого розгляду до Господарського суду Черкаської області.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Козир Т.П.; Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/458/25 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 про неплатоспроможність; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25 до надходження матеріалів справи №925/458/25 до Північного апеляційного господарського суду.

30.09.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №925/458/25 у 4-х томах.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25 залишено без руху; роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржник має право усунути недоліки апеляційної скарги шляхом подання доказів направлення копії апеляційної скарги з додатками Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп".

08.10.2025 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено докази направлення копії апеляційної скарги з додатками Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" в системі "Електронний суд".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 19.11.2025; запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 29.10.2025; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 05.11.2025.

13.11.2025 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції, в якій вона просить допустити її представника - адвоката Войтович Людмилу Василівну ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до участі у судовому засіданні у справі №925/458/25.

19.11.2025 суддя Козир Т.П., що входить до складу колегії суддів, якою розглядається дана апеляційна скарга, знаходилась у відпустці, у зв`язку з чим судове засідання 19.11.2025 не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25 призначено на 04.02.2026 о 12 год. 50 хв., який відбудеться в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А, (1 поверх, зал судових засідань № 1) в режимі відеоконференції; роз`яснено, що представник ОСОБА_1 - адвокат Войтович Людмила Василівна ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

29.01.2026 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції, в якій вона просить допустити її представника - адвоката Веремчук Карину Юріївну ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до участі у судовому засіданні у справі №925/458/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 заяву ОСОБА_1 про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції задоволено; роз`яснено, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25, призначений на 04.02.2026 о 12 год. 50 хв., буде проводитись в режимі відеоконференції в приміщенні Північного апеляційного господарського суду (зал судового засідання №1); роз`яснено, що представниця ОСОБА_1 - адвокат Веремчук Карина Юріївна ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У зв`язку з перебуванням судді Пантелієнка В.О. 04.02.2026 на лікарняному, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026, сформовано новий склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі №925/458/25 у наступному складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Козир Т.П., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25 до свого провадження у новому складі суду (з урахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 про виправлення описки).

У судове засідання 04.02.2026 в режимі відеоконференції з`явився представник скаржника. Представники інших учасників справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вирішила за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.

За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 916/1577/19, від 09.04.2024 у справі № 873/225/23.

У судовому засіданні представниця скаржниці заявила усне клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказів та долучення до матеріалів справи Плану реструктуризації боргів від 21.08.2025, який не було подано до суду першої інстанції та долучено до апеляційної скарги.

В обгрунтування причин пропуску строку на подання відповідного доказу до суду першої інстанції, заявниця зазначила, що направила відповідний План реструктуризації боргів від 21.08.2025 арбітражному керуючому Каратуну Євгену Євгеновичу та керуючий реструктуризацією не виконав свій процесуальний обов`язок щодо подання відповідного доказу до суду першої інстанції. На запитання суду апеляційної інстанції, чому боржниця не з`явилась у судове засідання 02.09.2025, під час якого суд закрив провадження у справі №925/458/25, представниця боржниці зазначила, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном, а вона, як її представниця, перебувала на лікарняному.

Судова колегія не вбачає наявності поважних причин неподання вказаного доказу до суду першої інстанції. Вчинення відповідної процесуальної дії щодо подання відповідного доказу до суду першої інстанції залежало виключно від волі скаржниці.

У матеріалах справи відсутні докази перебування представниці боржниці на лікарняному. Крім того, сторона не обмежена кількістю представників, які можуть представляти її інтереси в суді. Так, з матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, крім адвоката Веремчук Карини Юріївни, представляє також адвокат Войтович Людмила Василівна.

Перебування ОСОБА_1 за кордоном не може слугувати поважною причиною для поновлення строку на подання доказів, та для прийняття нових доказів до суду апеляційної інстанції. Заявницею не зазначено про наявність непереборних обставин, об`єктивних причин, які не залежали від волі заявниці, які б перешкоджали подати вказаний доказ до суду першої інстанції.

Прийняття та розгляд додаткових доказів у підтвердження своїх доводів та вимог на стадії апеляційного перегляду справи в порядку статті 269 ГПК України має бути здійснено з дотримання принципу диспозитивності.

Так, за змістом частин 2 та 3 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи частини 3 статті 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постановах від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 03.04.2019 у справі № 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі № 5011-15/10488-2012, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

Тобто, відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України (постанови Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 914/1725/19; від 12.01.2021 у справі № 01/1494(14-01/1494); від 15.12.2020 у справі № 925/1052/19; від 21.04.2021 у справі № 906/1179/20).

Отже, суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, але лише якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести скаржник). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.

Однак, в даному випадку при поданні такого доказу разом із апеляційною скаргою, скаржником не зазначено жодних об`єктивних обставин та не надано належних доказів на підтвердження неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції, за наявності відповідного обов`язку. Відтак, неподання заявником суду першої інстанції Плану реструктуризації, на який остання посилається в апеляційній скарзі, залежало виключно від волевиявлення скаржника, тобто мало суб`єктивний характер.

Судова колегія не вбачає виняткових обставин, з яким законодавство пов`язує можливість прийняття нових доказів в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, скаржником в даному випадку не наведено достатнього та належного обґрунтування існування винятковості випадку, з яким пов`язано прийняття під час апеляційного провадження додаткових доказів, які не були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Колегія суддів зауважує, що виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції. Врахування судом апеляційної інстанції такого доказу було б за вказаних обставин порушенням норм процесуального права та принципу правової визначеності.

За таких обставин, судова колегія ухвалила відмовити у поновленні строку на подання доказів та долучення до матеріалів справи Плану реструктуризації боргів від 21.08.2025, який не було подано до суду першої інстанції та долучено до апеляційної скарги.

Представниця скаржниці просила суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу. Скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25 та направити справу для подальшого розгляду до Господарського суду Черкаської області.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що ОСОБА_1 фактично проживає за кордоном за адресою: Словаччина, Братислава III Братислава-Вайнори СВК. При цьому в Словаччині складно знайти офіційне працевлаштування і не всі роботодавці готові взяти нерезидента до свого штату. Водночас Боржниця в Словаччині має підробіток та в середньому в місяць отримує кошти в сумі 20 000,00 грн. ОСОБА_1 спробувала вживати заходів і щодо офіційного оформлення за кордоном, однак, серед вимог для цього є наявність суми коштів на рахунках в розмірі від 5000 до 10000 євро, подача бізнес плану, сплата всіх податків самостійно, візити в консульство України і т д. Відтак, Боржниці фінансово ліпше працювати саме не офіційно, ніж влаштуватись згідно з чинним законодавством в Словаччині та отримувати офіційний дохід. Крім того, Боржником 21.08.2025 було підготовлено план реструктуризації боргів та підписано електронним цифровим підписом, після чого план реструктуризації боргів було надіслано в мессенджер Telegram арбітражному керуючому Каратуну Євгену Євгеновичу на номер: НОМЕР_1 , що підтверджується скріншотами, які додаються до даної скарги, що не свідчить про недобросовісну поведінку боржника, як було зазначено судом.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25 слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 15.05.2025 відкрито провадження у справі №925/458/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів та мораторій на задоволення вимог кредиторів боржниці, вжито заходів для забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти правочини (укладати договори) щодо розпорядження, у тому числі і щодо передачі в заставу (іпотеку), належним їй на праві власності майном, призначено керуючим реструктуризацією боргів арбітражного керуючого Каратуна Є. Є., призначено попереднє засідання.

30.06.2025 від керуючого реструктуризацією Каратуна Є. Є. до Господарського суду Черкаської області надійшли акт про результати інвентаризації майна ОСОБА_1 від 30.06.2025 та звіт від 30.06.2025 про результати перевірки декларацій про майновий стан боржниці у справі №925/458/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 із зауваженнями щодо повноти відображеної в деклараціях інформації.

02.07.2025 до Господарського суду Черкаської області разом із заявою представниці боржниці надійшли виправлені декларації про майновий стан боржниці у справі №925/458/25, згідно з якими боржниця виправила недоліки її декларацій, вказані у звіті керуючого реструктуризацією Каратуна Є.Є. від 30.06.2025 про результати перевірки декларацій про майновий стан боржниці у справі №925/458/25.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.07.2025, постановленою за результатами попереднього засідання у справі №925/458/25, господарський суд, враховуючи відсутність поданих в установлений частиною першою статті 45 КУзПБ строк заяв кредиторів з грошовими вимогами до ОСОБА_1 , і те, що заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" від 18.06.2025 і Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" від 27.06.2025 з грошовими вимогами до боржниці у справі №925/458/25 ще не були розглянуті судом, призначив засідання суду, на якому буде розглядатися план реструктуризації боргів або прийняте рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі №925/458/25, після розгляду вказаних заяв товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент», товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" з грошовими вимогами до боржниці на 11 год. 00 хв. 02.09.2025 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 10.07.2025, постановленою за результатами розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" від 18.06.2025 з грошовими вимогами до боржниці у справі №925/458/25, господарський суд: визнав грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" до боржниці в сумі 36400,00 грн другої черги задоволення; відхилив вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" до боржниці в сумі 14920,00 грн.; відніс витрати товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" на сплату судового збору в сумі 4844,80 грн. до витрат цього кредитора, пов`язаних з провадженням у справі №925/458/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; зобов`язав керуючого реструктуризацією Каратуна Є. Є. внести до реєстру вимог кредиторів відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент", як конкурсного кредитора, розмір визнаних вказаною ухвалою його вимог до боржниці, черговість задоволення вимог, відсутність права вирішального голосу на зборах кредиторів.

Іншою ухвалою від 10.07.2025, постановленою за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" від 27.06.2025 з грошовими вимогами до боржниці у справі №925/458/25, господарський суд: визнав грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" до боржниці в сумі 30250,00 грн, в тому числі: 24400,00 грн. другої черги задоволення і 5850,00 грн. третьої черги задоволення; відхилив вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ. ЕН. ГРУП" до боржниці в сумі 3510,00 грн.; відніс витрати товариства з обмеженою відповідальністю ""Фінансова компанія "ЕЛ. ЕН. ГРУП" на сплату судового збору в сумі 4844,80 грн. до витрат цього кредитора, пов`язаних з провадженням у справі №925/458/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; зобов`язав керуючого реструктуризацією Каратуна Є. Є. внести до реєстру вимог кредиторів відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ. ЕН. ГРУП" як конкурсного кредитора, розмір визнаних вказаною ухвалою його вимог до боржниці, черговість задоволення вимог, відсутність права вирішального голосу на зборах кредиторів.

20.08.2025 до Господарського суду Черкаської області надійшло письмове заперечення товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" в особі його представника адвоката Руденка К. В. проти плану реструктуризації боргів боржниці. Заперечення обгрунтовано тим, що ТОВ "Фінансова компанія "Процент" є основним кредитором у даній справі, розмір визнаних грошових вимог якого становить 41244,80 грн, що складає 60% (36 голосів) від загальної кількості голосів кредиторів. Як зазначає кредитор, на зборах кредиторів 20.08.2025 - ТОВ "Фінансова компанія "Процент" проголосувало проти схвалення запропонованого Плану реструктуризації боргів боржниці, з огляду на його економічну необґрунтованість, несправедливість та порушення балансу інтересів боржника та кредиторів, зокрема, невідповідність задекларованих причин неплатоспроможності реальному фінансовому стану Боржника, оскільки, у п. 2 розділу І Плану причинами неплатоспроможності вказано "воєнну агресію російської федерації проти України", "зростання індексу інфляції" та "відсутність доходів, достатніх для погашення всієї суми заборгованості". При цьому у п. 2.2 розділу ІІ Плану Боржник декларує наявність стабільного щомісячного доходу у розмірі 20 000,00 грн. Зазначені загальні причини неплатоспроможності (війна, інфляція) впливають на всіх громадян України, однак вони не є підставою для ухилення від виконання зобов`язань за наявності стабільного доходу, який значно перевищує середній рівень по країні. Таким чином, наведені причини не підтверджують реальної неможливості Боржника сплачувати борг та не порушувати прав кредиторів. Щодо економічної необґрунтованості та створення надмірно комфортних умов для Боржника за рахунок кредиторів, кредитор зазначає, що Аналіз фінансових показників Плану свідчить про його несправедливість: щомісячний дохід Боржника: 20 000,00 грн, щомісячний платіж на погашення боргів: 2 800,00 грн (лише 14% від доходу). Тобто, сума, що залишається Боржнику на побутові потреби: 17 200,00 грн (86% від доходу). Сума у 17 200,00 грн в 5,68 разів (17200*3028=5,680317) перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Пункт 7 ч. 2 ст. 124 КУзПБ гарантує боржнику залишення коштів у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму, а не створення умов, за яких боржник живе у повному комфорті, ігноруючи інтереси кредиторів. Спрямування Боржником лише 14% доходу на погашення боргів за наявності такої фінансової спроможності є недобросовісною поведінкою та зловживанням правами боржника, наданими КУзПБ. Щодо відсутності реальних заходів для покращення майнового стану Боржника, кредитор зазначає, що Пункт 10 Плану визначає заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів: планується пошук підробітку на підставі договорів цивільно-правового характеру, проте, даний пункт викликає обґрунтовані сумніви у його добросовісності та можливості виконання, оскільки містить лише фразу про "пошук підробітку", що не є конкретним заходом Боржника, забезпеченим розрахунками чи іншими доказами.

21.08.2025 до Господарського суду Черкаської області надійшло клопотання керуючого реструктуризацією Каратуна Є. Є. про долучення до справи №925/458/25 документів разом з такими документами: погодженим ОСОБА_1 планом реструктуризації її боргів, матеріалами опитування кредиторів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" щодо схвалення цього плану реструктуризації боргів боржниці та прийнятим ними з цього питання рішенням.

З бюлетів опитування кредиторів вбачається, що кредитори проголосували проти схвалення Проєкту плану реструктуризації боргів боржника, оскільки встановлено, що Проєкт плану реструктуризації боргів боржника містить ряд недоліків, які унеможливлюють його схвалення, а саме, із запропонованого плану реструктуризації боргів станом на 25.07.2025 вбачається, що боржник, маючи стабільний дохід в 20000,00 грн має змогу погасити заборгованість перед кредиторами в більш короткі терміни, адже щомісячно ОСОБА_1 планує виділяти лише 2800.00 грн, залишаючи на свої потреби 17200, 00 грн. Крім того, в запропонованому плані не зазначено розмір її щомісячних витрат з підтвердженням такого документально. Тобто, наразі є всі підстави вважати, що боржник намагається занизити суму щомісячних виплат кредиторам та затягти строки виконання своїх зобов?язань перед кредиторами. Така поведінка Боржника суперечить меті та цілям інституту неплатоспроможності фізичних осіб, що полягає у поетапному створенні для боржника - фізичної особи найбільш сприятливих умов для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25 закрито провадження у справі №925/458/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; скасовано вжиті ухвалою Господарського суду Черкаської області від 15.05.2025 у справі №925/458/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 заходи для забезпечення вимог кредиторів щодо заборони ОСОБА_1 вчиняти правочини (укладати договори) щодо розпорядження, у тому числі і щодо передачі в заставу (іпотеку), належним їй на праві власності майном.

Вказана ухвала мотивована тим, що у даній справі погоджений боржницею і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів ОСОБА_1 протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність та введення процедури реструктуризації боргів боржниці і після спливу цього строку до господарського суду не був поданий через недобросовісну поведінку саме боржниці, про що свідчать такі обставини: ненадання боржницею інформації щодо витрачання коштів, отриманих від кредиторів; ненадання повної і достовірної інформації щодо джерел щомісячного доходу боржниці в сумі 20000,00 грн., вказаної нею спочатку у наданому суду проекті плану реструктуризації боргів, а потім у погодженому боржницею і наданому кредиторам для схвалення плані реструктуризації боргів; ненадання повної і достовірної інформації щодо джерел засобів існування протягом більше трьох років в Словаччині; необґрунтованість боржницею зменшення розміру суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів, вказаної в наданому кредиторам для схвалення плану реструктуризації боргів, в порівнянні з такою сумою, вказаною боржницею у проекті плану реструктуризації боргів, поданому із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, відповідно з 8879,83 грн. до 2800,00 грн. і відсутність фактів співпраці з кредиторами стосовно узгодження розміру цієї суми та строків погашення боргів перед ними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно із частиною першою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство (Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII введено в дію 21.10.2019, далі - КУзПБ).

Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Стаття 6 КУзПБ визначає перелік судових процедур, які застосовуються щодо боржника. Згідно з частиною другою названої статті до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Погашення боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна банкрута, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).

За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Регулювання реструктуризації боргів боржника - фізичної особи наведено в розділі ІІІ "Реструктуризація боргів боржника" книги четвертої "Відновлення платоспроможності фізичної особи" КУзПБ.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Зокрема, стаття 124 КУзПБ встановлює загальні вимоги до плану реструктуризації боргів боржника, серед яких є вимоги до умов, що мають бути зазначені у цьому плані (частина друга), а частиною четвертою цієї статті КУзПБ також визначені загальні вимоги до виконання плану реструктуризації боргів боржника - пропорційно за рахунок коштів, отриманих від виконання плану реструктуризації боргів, у черговості, визначеній цим Кодексом. У разі реалізації в процедурі реструктуризації боргів майна боржника, яке є предметом забезпечення, план реструктуризації боргів має передбачати позачергове задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує. Кошти, що залишилися після реалізації майна боржника, яке є предметом забезпечення, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів згідно із затвердженим господарським судом планом реструктуризації боргів у черговості, визначеній цим Кодексом (частина четверта статті 124 КУзПБ).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував увагу Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема, у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проєкт плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:

- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини четвертої статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 КУзПБ;

- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ);

- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ);

- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому, демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Така позиція висловлена Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.

Верховний Суд у вказаній постанові, також, наголошує на ключовій ролі арбітражного керуючого на цьому етапі справи про неплатоспроможність фізичної особи, адже, саме йому належить подати суду на затвердження план реструктуризації боргів боржника, тому керуючий реструктуризацією зобов`язаний забезпечити розроблення такого плану відповідно до вимог статті 124 КУзПБ та з урахуванням економічно обґрунтованих пропозицій сторін, а також у встановлені строки подати його на схвалення зборам кредиторів та для затвердження - суду.

Верховний Суд у своїх постановах, неодноразово висловлювався щодо ролі арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Керуючий реструктуризацією зобов`язаний у найкоротший строк перевірити майновий стан боржника, серед іншого виконати вказівки суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування боржником майна чи відомостей його декларації, а також забезпечити збирання та аналіз інформації, витребуваної судом відповідно до пунктів 9 - 11 частини п`ятої статті 119 КУзПБ при відкритті провадження у справі.

Водночас, розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність віднесено до основних завдань зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (частини 2, 3 статті 123 КУзПБ).

Відповідно до статті 124 КУзПБ у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).

План реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема, шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо).

Строк виконання плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність не може перевищувати п`ять років.

Порядок затвердження плану реструктуризації боргів боржника закріплений у статті 126 КУзПБ, яка передбачає подання керуючим реструктуризацією відповідної заяви протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів, розгляд такої заяви господарським судом протягом 10 днів з для її отримання із заслуховуванням кожного присутнього на засіданні кредитора, який має заперечення щодо плану реструктуризації боргів.

Господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником (частина 10 статті 126 КУзПБ).

Водночас, суд повинен проаналізувати зміст плану реструктуризації на відповідність положенням статті 124 КУзПБ через призму його обґрунтованості та узгодженості з самою природою реструктуризації, дослідити причини незгоди кредитора з таким планом та його умовами.

За змістом частини першої статті 130 КУзПБ господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у двох випадках, якщо: - протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника; - зборами кредиторів прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Ця норма хоча і регламентує початок судової процедури погашення боргів боржника, проте, не визначає всіх випадків її введення та усієї сукупності підстав, що належить з`ясувати суду для переходу до наступної судової процедури у справі.

Зокрема, у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 було відзначено, що до встановленого строку визнання боржника банкрутом за частиною першою статті 130 КУзПБ господарський суд у судовому засіданні, призначеному згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 122 цього Кодексу, зобов`язаний з`ясувати причини неподання на затвердження плану реструктуризації боргів і позиції сторін та за результатами ухвалити рішення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

У постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 925/473/20 викладена правова позиція, що також підтримана у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, за змістом якої суд може прийняти рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника, лише за умови добросовісного виконання боржником своїх обов`язків та якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника (частина перша статті 130 КУзПБ).

Адже, у справах про неплатоспроможність фізичних осіб існує ризик ігнорування боржниками мети і завдань процедури реструктуризації боргів, що може полягати у не розробленні та не поданні на розгляд кредиторам проекту плану реструктуризації, надання фіктивного (зазначення вигаданих розмірів сум погашення чи інших відомостей) та невиконуваного плану реструктуризації, який не відповідатиме вимогам статті 124 КУзПБ, пасивній участі боржника в цій процедурі, тощо.

Така поведінка може пояснюватись прагненням боржників спонукати кредиторів до відхилення такого плану (не прийняття рішення щодо його схвалення зборами кредиторів), що зі спливом 120 днів з дня відкриття провадження у справі (частина перша статті 130 КУзПБ) створює формальні підстави для переходу в процедуру погашення боргів.

Верховний Суд зауважив у наведеній вище постанові, що вказане безперечно не повинно залишатись поза судовим контролем, оскільки господарський суд та сторони (учасники) справи не позбавлені можливості надавати оцінку поведінці боржника: чи є вона відкритою, зрозумілою, своєчасною та добросовісною чи, навпаки, недобросовісною, такою, що містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що може свідчити про зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.

Отже, у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому, враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Водночас, слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже, за змістом частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.

Така правова позиція висловлена Верховим Судом у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.

Здійснюючи функцію судового контролю у даній справі, з огляду на встановлені обставини справи з урахуванням інтересів усіх учасників провадження у справі про неплатоспроможність, досліджуючи поданий боржником план реструктуризації та обставини несхвалення його зборами кредиторів, суд першої інстанції вірно зауважив наступне.

В заяві про відкриття провадження у справі та у доданому до неї списку кредиторів боржниця вказала 14 кредиторів, загальну суму заборгованості перед ними в розмірі 532789,77 грн., в тому числі простроченої в розмірі 439749,04 грн.

Водночас, інформації щодо витрачання коштів, отриманих від кредиторів, боржниця не вказала.

Згідно з поданими боржницею виправленими деклараціями про її майновий стан за 2022, 2023, 2024 і за перші три місяці 2025 (далі - декларації) вона протягом всього задекларованого періоду фактично проживала в Словаччині (Словацькій Республіці).

За наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на вимогу господарського суду інформацією від 20.05.2025 №19/41297-25 - Вих відомості про перетинання ОСОБА_1 у період з 15.05.2022 по 15.05.2025 державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в базі даних не виявлено, що означає про до Словаччини боржниця виїхала ще до 15.05.2022.

Членами своєї сім`ї боржниця вказала батька ОСОБА_1 1954 року народження та матір ОСОБА_2 1954 року народження.

У розділі ІІ декларацій "Відомості про доходи та інші грошові виплати боржниці та членів її сімї з усіх джерел в Україні, в тому числі одержані (нараховані) за межами України", боржниця вказала лише такі суми одержаних нею інших видів доходів (грошових виплат) із джерел в Україні: у 2022 - 1154,33 грн., у 2023 - 128,46 грн., у 2024- 54580,00 грн.

Інших доходів та активів боржниці згідно з її деклараціями у неї не було.

Проведеною керуючим реструктуризацією Каратуном Є. Є. інвентаризацією майна ОСОБА_1 в останньої не виявлено жодних активів.

Згідно з трудовою книжкою (електронною трудовою книжкою) ОСОБА_1 , останнім місцем її роботи в Україні було Товариство з обмеженою відповідальністю "Білд вей", з якого боржниця була звільнена 23.06.2020 і з цієї дати більше в Україні за трудовим договором не працевлаштовувалась.

Про працевлаштування і джерела засобів існування в Словаччині боржниця ніякої інформації суду не надала.

У поданому боржницею разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність проекті Плану реструктуризації боргів у його пункті 4.1 вона вказала приблизну суму наявних у неї щомісячних доходів у розмірі 20000,00 грн., що не узгоджується із задекларованими нею відомостями про її доходи. Додаткової інформації про джерела щомісячного доходу в сумі 20000,00 грн. боржниця суду не надала.

Крім того у цьому проекті плану реструктуризації боржниця вказала суму доходів, які вона розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів, в середньому в розмірі 20000,00 грн. на місяць і розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів - орієнтовно 8879,83 грн.;

Після постановлення господарським судом ухвал від 10.07.2025 про визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" до божниці у справі №925/458/25 керуючий реструктуризації Каратун Є. Є. в ході проведення зборів кредиторів провів опитування вказаних двох кредиторів без права вирішального голосу щодо схвалення ними погодженого боржницею плану реструктуризації її боргів.

У цьому плані реструктуризації боргів ОСОБА_1 зазначено, зокрема:

- обставини, які спричинили неплатоспроможність боржниці: воєнна агресія з боку росії, відсутність доходу для погашення заборгованості перед всіма кредиторами, зростання інфляції , зростання цін на продукти харчування та товари побутового вжитку;

- суму визнаних судом вимог кредиторів в розмірі 76339,60 грн., в тому числі: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" в сумі 4844,80 грн. позачергово і в сумі 36400,00 грн. другої черги задоволення; Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" в сумі 4844,80 грн. позачергово, в сумі 24400,00 грн. другої черги задоволення і 5850,00 грн. третьої черги задоволення;

- інформація про майновий стан боржниці - ОСОБА_1 за результатами проведення інвентаризації: нерухоме та рухоме майно відсутнє;

- інформація про доходи боржниці - 20000,00 грн.;

- інформація про доходи боржниці, які вона розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів, - 20000,00 грн. на місяць;

- розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів - 2800,00 грн. і період їх повного погашення - 28 місяців;

- вимоги кредиторів до боржниці, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів, - 0,00 грн.;

- розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржниці на задоволення побутових потреб, - орієнтовно 17200,00 грн.;

- інформація про відсутність у боржниці обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).

Зменшення в наданому кредиторам для схвалення плану реструктуризації боргів розміру суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів, в порівнянні з такою сумою, вказаною боржницею у проекті плану реструктуризації боргів, поданому із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, відповідно з 8879,83 грн. до 2800,00 грн. боржниця ніяким чином не обґрунтувала.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" і товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" у формі бюлетенів до протоколу зборів кредиторів у справі №925/458/25 проголосували проти схвалення вказаного плану реструктуризації боргів боржниці через, зокрема, замалу суму, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів - 2800,00 грн., виходячи із вказаної в плані реструктуризації сумою одержуваного боржницею щомісячного доходу в розмірі 20000,00 грн. без зазначення її документально підтверджених витрат, що призведе до затягування строків погашення боргів перед кредиторами і свідчить про неналежну економічну обґрунтованість, несправедливість такого плану реструктуризації по відношенню до кредиторів та про порушення балансу інтересів боржника і кредиторів.

Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" запропонувало керуючому реструктуризації надати новий, економічно обґрунтований план реструктуризації, що відповідатиме реальному фінансовому стану боржниці, передбачає строк його виконання протягом 7-10 місяців та забезпечить справедливий баланс інтересів кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2025 учасники справи до суду першої інстанції не з`явились. Боржниця про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала, інформації щодо нового економічно обґрунтованого плану реструктуризації, що забезпечить справедливий баланс інтересів кредиторів суду подано не було.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, свідчать про недобросовісну поведінку боржниці у спірних правовідносинах, при ініціюванні процедури неплатоспроможності та на стадії подачі плану реструктуризації і затвердження його умов.

Враховуючи невідповідність умов поданого Боржником плану реструктуризації боргів боржника вимогам законодавства, оскільки цей план вказує на ознаки ухилення Боржника від виконання зобов`язань, який фактично має на меті не реструктуризацію боргів перед кредитором Боржника, як передбачає закон (стаття 124 КУзПБ), та свідчить про зловживання Боржником правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність, ігнорування ним мети і завдань процедури реструктуризації боргів, суд першої інстанції інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку слід застосувати положення частини одинадцятої статті 126 КУзПБ і прийняти у межах дискреційних повноважень суду рішення про закриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника, в тому числі внаслідок його недобросовісної поведінки у цій справі про неплатоспроможність.

Враховуючи закриття провадження у справі №925/458/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , суд першої інстанції правомірно скасував вжиті ухвалою Господарського суду Черкаської області від 15.05.2025 у справі №925/458/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 заходи для забезпечення вимог кредиторів щодо заборони ОСОБА_1 вчиняти правочини (укладати договори) щодо розпорядження, у тому числі і щодо передачі в заставу (іпотеку), належним їй на праві власності майном.

Доводів скаржника по суті апеляційної скарги, які б спростували законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в апеляційній скарзі суду не наведено.

Місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно надав оцінку поданій стороною заяві та вірно застосував норми матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваної ухвали, а тому колегія суддів доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Оцінюючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25 прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.09.2025 у справі №925/458/25 залишити без змін.

Матеріали справи № 925/458/25 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 09.02.2026

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Т.П. Козир

О.М. Остапенко