РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.01.2026Справа № 910/10803/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Крутиголови В.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новус Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

про стягнення 34317219,33 грн

за участі представників:

від позивача - Андрусяк І.П.

від відповідача - Самсанова С.І.

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Новус Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення коштів у розмірі 34317219,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №20584/РН-Н від 05.03.2019 не виконав взяті на себе зобов`язання щодо здійснення будівництва об`єкта у встановлені строки та не передав позивачу майнові права. Враховуючи п.4.6. Договору позивач звернувся до позивача з вимогою про повернення суми грошових коштів, що еквівалентні 830479 доларів США згідно офіційного курсу гривні щодо долара США, встановленого Національним банком України станом 09:00 годину ранку на день здійснення оплати платежу. Проте, відповідач не виконав вимогу позивача, не повернув сплачені позивачем кошти у встановлений строк. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 830479 доларів США.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що сторони в Договорі передбачили повернення заборгованості саме із сплаченої суми грошових коштів ТОВ «Новус Україна», що згідно платіжних інструкцій, наданих позивачем до позовної заяви, становить 22668229,61 грн та зазначає, що Договором не передбачено повернення продавцем (ПрАТ «ХК «Київміськбуд») суми заборгованості з еквівалентом іноземної валюти за курсом Національного банку України. Також відповідач вказав на відсутність правових підстав вважати Договір розірваним. Крім того, відповідач послався на наявність обставин непереборної сили (пандемія коронавірусної хвороби COVID-19, введення воєнного стану в Україні), що в свою чергу негативно вплинули на будівельні роботи та фінансовий стан відповідача, а відтак відповідач не несе відповідальність за неналежне виконання умов Договору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.03.2019 між позивачем (далі - Покупець) та відповідачем (далі - Компанія) укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №20584/РН-Н (далі - Договір) відповідно до умов якого Компанія продає, а Покупець придбає майнові права на об`єкт нерухомого майна, а саме - продовольчий магазин (далі - об`єкт) у житловому будинку 001, секція 1 в об`єкті: «Будівництво житлово-офісного комплексу з об`єктом торговельного та соціально-побутового призначення» на просп. Відрадний, 93/2 у Солом`янському районі м. Києва» (далі - об`єкт будівництва) на умовах та в порядку, що визначені у цьому Договорі. (п.1.1. Договору)

Згідно з п.1.2. Договору під майновими правами сторони розумітимуть право набути у власність закріплений за Покупцем об`єкт після введення Об`єкту будівництва в експлуатацію шляхом державної реєстрації такого права на підставі цього Договору.

Компанія зобов`язана передати Покупцеві майнові права на об`єкт, а Покупець прийняти їх. Передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за Актом прийому-передачі майнових прав. (п.1.4. Договору)

Відповідно до п.3.1. Договору вартість майнових прав на Об`єкт на день підписання цього Договору складає 22279330,41 грн в тому числі ПДВ 3713221,74 грн, що еквівалентно 830479 доларів США з урахуванням ПДВ, згідно офіційного курсу продажу долара США за гривні, встановленого Національним Банком України на 09:00 годину ранку у день підписання сторонами даного Договору, виходячи з вартості 1 кв.м. - 34875,21 грн, в тому числі ПДВ 5812,54 грн, що еквівалентно 1300 доларів США по офіційному курсу НБУ до гривні на день підписання Договору.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що вартість майнових прав на Об`єкт, зазначена у п.3.1. Договору сплачується наступним чином: Покупець здійснює всі платежі, пов`язані з виконанням своїх зобов`язань за цим Договором з оплати вартості майнових прав, шляхом перерахування на банківський рахунок Компанії, зазначений в даному Договорі, грошових коштів в національній валюті в еквівалентні до відповідної суми, визначеної в доларах США, за курсом Національного банку України на день оплати відповідної суми, чотирма рівними платежами, в наступному порядку:

- 1 етап - протягом 5 банківських днів з моменту укладення сторонами даного Договору - 207623 долари США, сплачується Покупцем у гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України на 09:00 годину ранку на день здійснення оплати платежу за даним Договором;

- 2 етап - у строк до 31.12.2019 - 207623 долари США, сплачується Покупцем у гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України на 09:00 годину ранку на день здійснення оплати платежу за даним Договором;

- 3 етап - у строк до 31.12.2020 - 207623 долари США, сплачується Покупцем у гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України на 09:00 годину ранку на день здійснення оплати платежу за даним Договором;

- 4 етап - у строк до 31.12.2021 - 207610 долари США, сплачується Покупцем у гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України на 09:00 годину ранку на день здійснення оплати платежу за даним Договором.

Згідно з п.3.4 Договору оплата покупцем вартості об`єкта здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Компанії.

Відповідно до п.4.6. Договору у випадку зупинення Компанією будівництва Об`єкта на строк понад 90 календарних днів, а також у випадку невиконання Компанією взятих на себе зобов`язань за цим Договором щодо здійснення будівництва Об`єкта у встановлені строки, передбачені п.7.1., понад 12 календарних місяців, Компанія зобов`язується за письмовою вимогою Покупця повернути протягом 14 календарних днів, з моменту отримання відповідної вимоги Покупця, сплачені останнім грошові кошти у повному обсязі, шляхом перерахування таких коштів на поточний рахунок Покупця визначений у цьому Договорі. Договір припиняє свою дію та вважаться розірваним, з моменту належного отримання Компанією відповідної вимоги Покупця про повернення коштів.

Згідно п.7.1. Договору запланований термін прийняття в експлуатацію Об`єкту будівництва ІV квартал 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

На виконання умов Договору, позивачем відповідно до етапів здійснення оплати відповідних платежів сплачено на рахунок відповідача суму платежів на загальну суму 22668229,61 грн з урахуванням ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями № від 11.03.2019 на суму 5569919,45 грн; № від 19.12.2019 на суму 5294386,50 грн; № від 19.12.2019 на суму 275532,95 грн; № від 04.12.2020 на суму 5876519,87 грн; № від 29.12.2021 на суму 5651870,84 грн із відповідними призначеннями платежів.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів введення Об`єкту будівництва в експлуатацію, так само як і не містять доказів оформлення та підписання між сторонами акту прийому-передачі майнових прав.

Так, судом встановлено, що відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання за Договором щодо здійснення будівництва Об`єкта будівництва (прийняття в експлуатацію Об`єкту) у встановлені строки, передбачені п.7.1. та понад 12 календарних місяців.

Позивач, зокрема, на підставі п.4.6. Договору, 03.07.2025 звернувся до відповідача із вимогою №1134 від 02.07.2025 про повернення позивачу протягом 14 календарних днів, з моменту отримання цієї вимоги, суму в гривнях, що еквівалентна 830479 доларів США, згідно курсу гривні щодо долара США встановленого Національним банком України станом на 09:00 годину ранку на день здійснення оплати платежу.

Відповідач відповіді на вищевказану вимогу не надав, сплачені позивачем грошові кошти у встановлю строки не повернув.

Вказані обставини не заперечуються і самим відповідачем.

Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача сплачених ТОВ «Новус Україна» грошових коштів у сумі 22668229,61 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 830479 доларів США, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст.192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

За приписами статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Суд зазначає, що пунктом 3.2. Договору передбачено порядок та розмір сплати позивачем відповідачу вартості майнових прав на Об`єкт у гривневому еквіваленті, тобто у гривнях.

При цьому, пункт 4.6. Договору встановлює обов`язок відповідача протягом 14 календарних днів, з моменту отримання відповідної вимоги позивача, повернути сплачені позивачем грошові кошти у повному обсязі, шляхом перерахування таких коштів на поточний рахунок позивача.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій та не заперечується сторонами, сплата грошових коштів (вартості майнових прав на Об`єкт) здійснювалась позивачем у національній валюті - гривні.

Таким чином, враховуючи вимоги чинного законодавства України, умови Договору та сплату позивачем грошових коштів у гривні, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості у доларах США.

Крім того, суд зазначає, що у випадку наявності у позивача збитків зумовлених знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, позивач не позбавлений можливості звернутися із відповідним позовом до суду.

Щодо посилань відповідача на наявність обставин непереборної сили, суд зазначає наступне.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Належних та допустимих доказів наявності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) матеріали справи не містять, зокрема, відповідачем не надано сертифікату про форс-мажорні обставини, який би встановлював наявність форс-мажорних обставин саме за спірними правовідносинами сторін.

Інші доводи сторін судом розглянуто та відхилено, оскільки вони не впливають на встановлені судом обставини та результат вирішення спору.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, буд. 4/6; ; ідентифікаційний код 23527052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новус Україна» (04208, м. Київ, пр. Європейського Союзу, буд.47; ідентифікаційний код 36003603) грошові кошти у розмірі 22668229 (двадцять два мільйони шістсот шістдесят вісім тисяч двісті двадцять дев`ять) грн 61 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 272018 (двісті сімдесят дві тисячі вісімнадцять) грн 75 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 11.02.2026.

Суддя Я.В. Маринченко