УХВАЛА

м. Київ

11.02.2026Справа № 910/570/26

За позовомКиївської міської прокуратури в інтересах держави в особі: 1.Київської міської ради; 2.Київської міської державної адміністрації
доАкціонерного товариства «Київгаз»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивачів
простягнення 702 133,71 грн.,
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

Київська міська прокуратура звернулася до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації з позовом до Акціонерного товариства «Київгаз» про стягнення 702 133,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за охоронним договором на зелені насадження №328 від 17.09.2014, а саме незабезпечення збереження зелених насаджень на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Петра Вершигори, у зв`язку з чим Київською міською прокуратурою заявлено вимоги про стягнення з відповідача відновної вартості зелених насаджень та штрафу у загальному розмірі 702 133,71 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, залучено Київське комунальне об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивачів.

10.02.2026 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Київгаз» надійшли клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні та заява про залишення позовної заяви без розгляду.

У заяві про залишення позовної заяви без розгляду заявник просить суд залишити позовну заяву Київської міської прокуратури без розгляду на підставі п. 1 та 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави із даним позовом.

Крім того, у вказаній заяві Акціонерне товариство «Київгаз» зазначає про те, що 30.01.2026 подавало заяву про наявність підстав для повернення позовної заяви, передбачених п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, зокрема у зв`язку із відсутністю підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави у даній справі, проте в ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 відсутні інформація про результати її розгляду.

Суд звертає увагу Акціонерного товариства «Київгаз» на положення статті 169 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Крім того, відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, №303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

В ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 у даній справі судом зазначено, зокрема, про те, що позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Отже, при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі судом, з урахуванням всіх наявних матеріалів, досліджено підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави у даній справі та зроблено висновок про відсутність підстав для повернення позовної заяви, в тому числі і на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, судом надана відповідь відповідачу на його заперечення щодо підстав для звернення із даним позовом до суду прокурором, проте Акціонерне товариство «Київгаз» у поданій заяві про залишення позову без розгляду повторно піднімає це питання.

Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктами 1 та 2 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Зловживання процесуальними правами - це створення перешкод у вирішенні завдань судочинства внаслідок реалізації учасниками справи своїх прав. Механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснює процесуальні дії (бездіяльність), що зовнішньо відповідають вимогам процесуальних норм, однак здійснених з корисливим або особистим мотивом, що завдають шкоду інтересам правосуддя та (або) інтересам осіб, які приймають участь у справі, або недобросовісна поведінка в інших формах, що тягне за собою застосування заходів процесуального примусу.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що повторне подання до суду заяви для вирішення питання, яке вже вирішено судом, є зловживанням Акціонерним товариством «Київгаз» своїми процесуальними правами.

Відповідно до частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про залишення вказаної заяви Акціонерного товариства «Київгаз» без розгляду на підставі ч. 3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно клопотання Акціонерного товариства «Київгаз» про розгляд справи в загальному позовному провадженні, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд відзначає, що під час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі судом досліджено наявні матеріли та встановлено, що дана справа є незначної складності, яка була визнана малозначною, не відноситься до справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, заперечуючи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачем не наведено обґрунтованих обставин, а також не заявлено жодного клопотання, які б унеможливлювали розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Зокрема, сама по собі не згода відповідача із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження не тягне за собою перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження без наведення обґрунтованих підстав для цього.

Твердження відповідача про складність даної справи з огляду на звернення із позовом прокурором за відсутності виключних підстав для цього, чисельну кількість учасників справи необхідність дослідження ряду законодавчих актів є суб`єктивним ставленням відповідача до конкретних обставин і не може вважатись обґрунтованими підставами для розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Такі обставини не нівелюють можливість розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Окрім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження (як спрощеного з викликом так і без виклику) учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з ч. 1-3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, за змістом указаних приписів закону як позивач, так і відповідач мають право (і суд надає їм таку можливість) реалізувати всі свої процесуальні права та добросовісно виконати свої обов`язки, передбачені законом з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

За таких обставин, клопотання Акціонерного товариства «Київгаз» про розгляд справи у порядку загального позовного провадження не підлягає задоволенню.

В розрізі зазначеного, суд звертає увагу учасників судового процесу на можливість застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, зокрема у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 12, 43, 234, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «Київгаз» про залишення позовної заяви без розгляду залишити без розгляду.

2. У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Київгаз» про розгляд справи у порядку загального позовного провадження відмовити.

3. Звернути увагу учасників справи на положення п. 2 ч. 1 ст. 135 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та підлягає оскарженню в частині залишення заяви без розгляду.

Суддя В.П. Босий