РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.02.2026Справа № 910/12279/25

За позовомАкціонерного товариства "Київський завод "Радар"
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ЕС ЕНД АЙ КОФІ»
простягнення 212 515,71 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Київський завод «Радар» (далі також - позивач, АТ «Київський завод «Радар») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС ЕНД АЙ КОФІ» (далі також - відповідач, ТОВ «ЕС ЕНД АЙ КОФІ») про стягнення заборгованості по оренді у розмірі 142 154,58 грн, 3% річних в розмірі 14 318,79 грн, інфляційних втрат в розмірі 56 042,34 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 відкрито провадження у справі № 910/12279/25, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Керуючись ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, ухвала суду була надіслана за адресою відповідача, яка містяться у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Окрім того, суд зауважує, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі була офіційно оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень - на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення про повернення поштового відправлення, вважається днем вручення відповідачу ухвали Господарського суду міста Києва від 06.10.2025.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, відповідних клопотань про продовження процесуальних строків, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище припису ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 між Публічним акціонерним товариством «Київський завод «Радар» (як орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕС ЕНД АЙ КОФІ» (як орендарем) укладено договір оренди нерухомого майна (далі також - договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, передбачене п. 1.1 договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, вартість майна визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31.01.2020 виконана суб`єктом оціночної діяльності та становить 274 000,00 грн без урахування ПДВ.

Орендар вступає у користування майном з дати підписання сторонами Акту приймання-передавання майна, який підписується сторонами у строк до 60 календарних днів з дати підписання цього договору та стає невід`ємною частиною договору (п. 2.1. договору).

У розділі 3 договору сторони погодили, що орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату за користування майном наперед щомісячно до 15 числа оплачуваного місяця. Орендна плата (без урахування плати за землю) за базовий місяць оренди 39 245,64 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 3.4. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 20.10.2020, орендна плата (без урахування плати за землю) за базовий місяць оренди становить 40 203,24 грн з урахуванням ПДВ.

Договір вступає в дію з моменту його укладення та діє до 01.03.2027 в частині оренди (користування майном орендарем), а в частині повернення майна орендодавцеві, виконання грошових зобов`язань, відповідальність за порушення - до повного виконання (п. 10.1. договору).

Актом приймання-передавання орендованого майна від 20.10.2020, посвідченого Сосновою І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1931,1932 орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення корпусу № 24 - 3-й поверх: приміщення 18 - 16,5 кв.м., приміщення 19 - 30,3 кв.м., приміщення 20 - 53,6 кв.м., приміщення 21 - 21,4 кв.м., приміщення 22 - 12,5 кв.м., приміщення 23 - 30,0 кв.м., приміщення 24 - 18,4 кв.м., приміщення 25 - 16,0 кв.м., приміщення 26 - 33,8 кв.м., приміщення 27 - 19,4 кв.м., загальною площею 251,9 кв.м, що розміщені за адресою: м. Київ, вул. Німецька, 1 (Літера А).

Як стверджує позивач, у зв`язку з тим, що у відповідача виникла заборгованість по проведенню оплати по договору оренди за лютий 2022, за червень та липень 2022, позивач розпочав претензійну роботу, яка виявилася безрезультатною, а заборгованість непогашеною.

21.02.2023 відповідач звернувся до позивача з листом, яким просив не нараховувати йому орендну плату за орендовані приміщення з 01.01.2023, згідно ч. 6 ст. 762 ЦКУ, у зв`язку з пошкодженням будівлі за адресою: м. Київ, вул. Німецька, 1 корпус 24, через ракетний удар рф, який стався 31 грудня 2022.

Позивач надав відповідь від 29 серпня 2023 № 521 на лист від 21.02.2023, та повідомив, що для застосування норм ч. 6 ст. 762 ЦК України, орендар має надати докази, які підтверджують факт неможливості використовувати орендовані ним приміщення. Оскільки, пошкодження будівлі не вплинуло на можливість користуватися приміщеннями за цільовим призначенням, тому було відмовлено у звільненні від орендної плати з 01.01.2023. При цьому, позивач зазначив, що:

- заборгованість відповідача з орендної плати становить 142 154,58 грн: за лютий 2022, червень 2022 та липень 2022,

- заборгованість відповідача з відшкодування експлуатаційних витрат - 41 315,96 грн за лютий 2022, червень 2022 та липень 2022.

Також позивачем направлено відповідачу вимогу вих. № 520 від 29.08.2023, в якій останній вимагає від ТОВ «ЕС ЕНД АЙ КОФІ» сплатити заборгованість, яка виникла за період лютий 2022, червень 2022 та липень 2022 в загальній сумі 183 470,54 грн, без нарахування штрафних санкцій, яка складається з заборгованості з орендної плати - 142 154,58 грн та з відшкодування експлуатаційних витрат у сумі - 41 315,96 грн, у повному обсязі протягом 10 робочих днів з дня отримання даної вимоги. У випадку непогашення заборгованості АТ «Київський завод «Радар» попередив відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що відповіді відповідач не надав, заборгованість не погасив, через неналежне виконанням відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного внесення орендної плати за період лютий 2022, червень та липень 2022 позивач був змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

Відповідач відзив на позов не надав, викладених у позовній заяві обставин не спростував.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, внаслідок укладення договорів між сторонами згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з наявних у справі доказів, відповідач з моменту отримання майна у користування сплачував орендну плату, що зокрема підтверджується платіжними інструкціями, а саме: за оренду:

- платіжна інструкція № 87 від 19.05.2021 р. на суму 44319,07 грн. (за квітень 2021 р.)

- платіжна інструкція № 90 від 28.05.2021 р. на суму 59634,40 грн. (за січень та лютий 2021 р.)

- платіжна інструкція № 91 від 28.05.2021 р. на суму 43578,24 грн. (за березень 2021 р.)

- платіжна інструкція № 96 від 29.06.2021 р. на суму 44629,31 грн. (за травень 2021 р.)

- платіжна інструкція № 98 від 19.07.2021 р. на суму 45209,48 грн. (за червень 2021 р.)

- платіжна інструкція № 101 від 17.08.2021 р. на суму 45299,90 грн. (за липень 2021 р.)

- платіжна інструкція № 115 від 14.09.2021 р. на суму 45345,20 грн. (за серпень 2021 р.)

- платіжна інструкція № 117 від 17.09.2021 р. на суму 40203,24 грн. (оплата гарантійного платежу)

- платіжна інструкція № 126 від 20.10.2021 р. на суму 45345,20 грн. (за вересень 2021 р.)

- платіжна інструкція № 132 від 11.11.2021 р. на суму 45889,34 грн. (за жовтень 2021 р.)

- платіжна інструкція № 142 від 21.12.2021 р. на суму 46302,35 грн. (за листопад 2021 р.)

- платіжна інструкція № 143 від 21.12.2021 р. на суму 16096,42 грн. (за листопад 2021 р.)

- платіжна інструкція № 148 від 14.01.2022 р. на суму 46672,76 грн. (за грудень 2021 р.)

- платіжна інструкція № 152 від 07.02.2022 р. на суму 46952,80 грн. (за січень 2022 р.)

- платіжна інструкція № 155 від 15.12.2022 р. на суму 5512,76 грн. (частково за липень 2022)

Отже, відповідач за оренду приміщення сплатив в 2022 році за січень в повному обсязі, за липень частково, за березень-травень 2022 р. рахунки не виставлялися, в результаті чого виникла заборгованість за оренду - у період лютий 2022 р., червень - липень 2022 р. на загальну суму 142 154, 58 грн.

Доказів сплати заборгованості або належного виконання умов договору оренди відповідач не надав.

Відповідно до Цивільного кодексу України договір найму (оренди) не є договором про надання послуг, тож як наслідок, зважаючи на специфіку правовідносин, незмінність об`єкту оренди, періодичність оплати та розмір відповідних платежів, визначених виключно умовами договору, відсутня необхідність щомісячного засвідчення актом наданих послуг.

Чинне законодавство про оренду не вимагає щомісячного підтвердження факту користування майном актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), які притаманні здебільшого договорам підряду та/або договорам про надання послуг (ст.ст. 882, 901 ЦК України), проте користуючись свободою договору, передбаченою приписами ст. 627 ЦК України.

Схожу за змістом правову позицію викладно у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.06.2023 у справі № 914/2355/21

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати орендної плати у період лютий 2022, червень - липень 2022 на загальну суму 142 154, 58 грн, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не долучено.

Відтак, оскільки відповідач обізнаний з умовами договору в частині терміну виконання зобов`язання із оплати орендних платежів, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови договору в частині виконання своїх зобов`язань зі сплати вказаних платежів, а тому позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивача 142 154, 58 грн боргу по орендній платі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, за прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань, позивачем нараховано до стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 56 042,34 грн та 3% річних в розмірі 14 318,79 грн за загальний період прострочення з 16.02.2022 по 15.09.2025.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат, судом встановлено, що визначені позивачем суми вказаних нарахувань по орендній платі є арифметично правильними, а тому вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 56 042,34 грн підлягають задоволенню.

Однак, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних за спірний період, суд встановив, що арифметично правильним є сума 3% річних 14 131,84 грн, а позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, або свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Підсумовуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що позов Акціонерного товариства "Київський завод "Радар" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Київський завод "Радар" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС ЕНД АЙ КОФІ» (03150, м. Київ, вул. Німецька, 1; ) на користь Акціонерного товариства "Київський завод "Радар" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 35; ) заборгованість в розмірі 142 154,58 грн, 3% річних в розмірі 14 131,84 грн, інфляційні втрати в розмірі 56 042,34 грн та судовий збір в розмірі 2 547,95 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.02.2026 року.

Суддя Ю.О.Підченко