РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.02.2026Справа № 910/11114/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

За позовом Акціонерне товариство «Укртрансгаз»

до Товариство з обмеженою відповідальністю «НАДРА-ГЕОІНВЕСТ»

про стягнення 37456,99 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «НАДРА-ГЕОІНВЕСТ» про стягнення 37456,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором транспортування природного газу № від 15.01.2016, в частині внесення додаткової плати за перевищення договірної потужності у квітні 2017 року (розмір перевищення використаної потужності за кожну добу у загальному складає 105,169 тис.куб.м.), внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 37456,99 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, зокрема, що відповідач не отримував ані актів, ані звіту про використання договірної потужності, ані будь-яких розрахунків перевищення розміру замовлених потужностей у встановленому Договором порядку. Так, відповідач зазначає, що позивач не довів факт надання послуги та не надав розрахункової бази, що була обов`язковою підставою для стягнення плати за перевищення, вимога позивача про стягнення коштів за перевищення потужності є незаконною, оскільки ґрунтується на довільному тлумаченні умов Договору та неправомірному розрахунку, проведеному всупереч імперативному механізму, визначеному пунктом 8.4 Договору транспортування

Крім того, 02.10.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/11114/25 до винесення судового рішення у справі №910/6916/25 за результатом розгляду апеляційної скарги ТОВ «НАДРА-ГЕОІНВЕСТ».

Розглянувши клопотання відповідача, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для їх задоволення, оскільки пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Тобто, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати: як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи до розгляду іншої справи іншим судом з метою забезпеченням сторонам розумних строків розгляду їх справ.

Проте, у даному випадку за висновками суду, обставини, що входять до предмету доказування у даній справі, можуть бути встановлені судом в межах розгляду цієї справи на підставі оцінки доказів, представлених сторонами, що вказує на відсутність підстав для зупинення провадження у справі.

При цьому, суд звертає увагу, що на момент прийняття рішення у даній справі, рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2025 у справі №910/6916/25, залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 та набрало законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.12.2015 між позивачем (далі - оператор) та відповідачем (далі - замовник) було укладено Договір транспортування природного газу № (далі - Договір), відповідно до умов якого, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг. (п.2.1. Договору)

Послуги надаються на умовах, визначених у кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.2 Договору).

Пунктом 2.3 Договору сторони погодили перелік послуг, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Відповідно до пункту 2.4 Договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу. (пункт 2.5 Договору).

Відповідно до пункту 2.6 Договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Згідно з пунктом 2.7 Договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Додатки 1, 2, 3 є невід`ємними частинами договору (пункт 2.8 Договору).

Оператор зобов`язаний своєчасно надавати послуги належної якості (п. 3.1 Договору).

Пунктом 3.2 Договору визначено, що оператор має право своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги.

Згідно з п. 4.1 Договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Відповідно до п. 4.2 Договору замовник має право отримувати від оператора послуги належної якості та в обумовлені цим договором строки.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що вартість послуг розраховується:

1) розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором;

2) транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором;

3) балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Відповідно до п. 7.3 Договору тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

У відповідності до положень пункту 8.1 Договору величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється додатком 1 до даного договору.

Згідно з п. 8.3 Договору вартість договірної потужності на період газового місяця визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця. Оператор направляє рахунки-фактури на електронну адресу замовника. Оплата вартості договірної потужності замовником здійснюється на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів в сумі вартості замовленої потужності на період газового місяця на рахунок оператора на умовах 100% попередньої оплати за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей. Замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, була чи не була повністю використана замовлена потужність.

Відповідно до п. 8.4 Договору в редакції додаткової угоди від 30.12.2016 у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/ виходу до/ з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за відповідною формулою.

Послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг (п. 11.1 Договору).

У Додатку 1/1 від 29.03.2017 до Договору сторони погодили, що в період з 01.04.2017 по 31.05.2017 гарантована договірна потужність складає 287,500 тис.куб.м/доба.

28.03.2017 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову №348 (далі - Постанова №348), якою установлено Публічному акціонерному товариству "Укртрансгаз" тарифи на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу до газотранспортної системи та точок виходу з газотранспортної системи згідно з додатком.

Постанова №348 набирає чинності з 01.04.2017, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр" (пункт 2 Постанови №348).

Згідно з додатком до Постанови №348 для газовидобувних підприємств, які подають природний газ на точку входу до газотранспортної системи, встановлено тариф для точок входу в розмірі 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб.м на добу.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною другою вказаної статті визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до положень статті 903 Цивільного кодексу України, положень пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (який визначає одним із принципів доступу суб`єктів ринку природного газу до газотранспортної системи здійснення своєчасної та повної оплати послуг, наданих оператором газотранспортної системи), положень глави 2 розділу VIII цього Кодексу, положень Типового договору, а також враховуючи умови пункту 3.2 Договору, послуги транспортування природного газу надаються на умовах їх оплатності, що визначаються відповідними нормами та умовами Договору.

При цьому, за змістом наведених норм, умов Типового договору та умов Договору правила та вимоги щодо оплатності послуг транспортування природного газу застосовуються у разі надання відповідних послуг. Тоді як за відсутності факту та доказів надання відповідних послуг надавач послуг (оператор) позбавлений права та підстав вимагати їх оплати від отримувача послуг (замовника).

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2017 року відповідно до Комерційного звіту газовидобувного підприємства №1 від 04.05.2017 та відповідно до Акту приймання-передачі природного газу від 03.05.2017 позивач прийняв на точці входу в газотранспортну систему від відповідача 8725,569 тис.куб.м видобутого природного газу.

Крім того, судом встановлено, що в провадженні господарських судів перебувала справа №910/6916/25 за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра-Геоінвест» про стягнення заборгованості з оплати послуг з розподілу замовленої потужності у квітні 2017 року у розмірі 3071880 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.2025 у справі №910/6916/25, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2025, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра-Геоінвест» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 3071880 грн основного боргу та 36862,56 грн судового збору.

Згідно пояснень позивача, відповідач по деяким дням не повністю використав замовлену потужність, а по деяким дням використав понад визначений рівень, відтак розмір перевищення використаної потужності за кожну добу у відповідача загалом складає 105,169 тис.куб.м., незалежно від того, що її розмір не відповідає різниці між обсягом замовленої потужності 8625,000 тис.куб.м. і обсягом фактично використаної потужності 8725,569 тис.куб.м. Відповідно вартість такої послуги з урахуванням затвердженого тарифу складає 37456,99 грн (105,169 тис.куб.м * 296,80 грн * 20%ПДВ).

При цьому, позовні вимоги сформовані з підстав неможливості застосування п. 8.4 Договору у спірних правовідносинах, оскільки якщо послуга замовленої потужності стала оплатною лише з 01.04.2017 у зв`язку із вступом в дію прийнятих тарифів, то зобов`язання відповідача сплатити вартість таких послуг, навіть на умовах попередньої оплати, не могли виникнути до дати набрання чинності тарифу.

За доводами позивача, оскільки він прийняв на точці входу від відповідача обсяг видобутого природного газу без попередньої оплати, то в силу положень ст. 538 Цивільного кодексу України зобов`язання здійснити оплату таких послуг у відповідача виникають одночасно з наданням йому таких послуг (за фактом виконання зустрічного зобов`язання), а момент прострочення виконання відповідачем зобов`язання здійснити оплату визначається саме з моменту початку надання послуг.

Разом з тим, судом відхиляються вказані доводи та твердження позивача, з огляду на таке.

Статтею 538 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Суд зазначає, що спірні правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, регулюються укладеним ними Договором, що був чинний на момент виникнення таких правовідносин.

В даному випадку, єдиною можливою підставою для нарахування відповідачу плати за перевищення договірної потужності у квітні 2017 року є п. 8.4 Договору.

В той же час, позивач безпідставно виключає можливість застосування вказаного положення та не надає розрахунку додаткової плати відповідно до формули, наведеної в п. 8.4 Договору.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 8.3 Договору оплата замовленої (договірної) потужності має бути здійснена на умовах 100% передоплати за 5 робочих днів до початку газового (звітного) місяця, на відміну від оплати за перевищення замовленої (договірної) потужності, строк здійснення якої встановлено пунктом 8.4 Договору, і як зазначено вище, виникає десятого числа місяця, який слідує після газового (звітного) місяця.

Втім, всупереч вимогам пункту 8.4 Договору, позивач до 10-го числа місяця, наступного за звітним газовим місяцем (до 10.05.2017) не надав відповідачу розрахунку розміру плати за перевищення договірної (замовленої) потужності.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку про те, що позивачем не доведено суду наявності заборгованості відповідача у заявленому розмірі, а відтак у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 09.02.2026.

Суддя Я.В. Маринченко