ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2026 р. Справа № 910/6448/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Тищенко О.В.

Гончарова С.А.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Алілуйко Олени Сергіївни

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2025

про повернення позовної заяви

у справі № 910/6448/25 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Алілуйко Олени Сергіївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест"

про стягнення 8 741 906,57 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 у справі № 910/6448/25 позовну заяву повернуто без розгляду на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що спільний розгляд об`єднаних позивачем вимог за чотирма окремими договорами про надання охоронних послуг перешкоджатиме з`ясуванню прав та взаємовідносин сторін, істотно утруднить вирішення спору та унеможливить здійснення більш якісного розгляду справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 у справі №910/6448/25, Фізична особа-підприємець Алілуйко Олена Сергіївна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу, а справу №910/6448/25 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржувану ухвалу прийнято з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права.

Зокрема, скаржник вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку щодо повернення позовної заяви на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки цей висновок не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить меті інституту об`єднання позовних вимог, яка полягає у забезпеченні ефективного та оперативного судового розгляду заявлених позовних вимог.

Так, скаржником зазначено, що звертаючись до суду з даним позовом ним було заявлено вимоги, які мають однакову правову природу, а саме - неналежне виконання відповідачем договорів про надання охоронних послуг в частині їх оплати. Також вказує, що зазначені договори було укладено між тими самими сторонами та містять однакові умови щодо відповідальності за прострочення оплати.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2025 матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Алілуйко Олени Сергіївни у справі № 910/6448/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали господарської справи № 910/6448/25.

10.07.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/6448/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6448/25 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Алілуйко Олени Сергіївни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2025, ухвалено справу №910/6448/25 за вказаною апеляційною скаргою розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

В межах встановлених судом процесуальних строків відповідачем не було надано відзиву на апеляційну скаргу, що в свою чергу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Алілуйко Олени Сергіївни слід задовольнити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 скасувати, з наступних підстав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Так, звертаючись до місцевого господарського суду з позовом у даній справі Фізичною особою-підприємцем Алілуйко Оленою Сергіївною заявлено позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" грошові кошти у розмірі 8 741 906,57 грн, з яких: 6 836 932,45 грн - основна заборгованість, 1 107 273,30 грн - інфляційні нарахування, 318 934,36 грн - 3 % річних та 477 766, 46 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договорами про надання охоронних послуг: № 0111-ЧМ від 30.10.2020; № 0108/Р від 01.07.2022; № 0108/Б від 01.07.2022, № 0108/АВ від 01.07.2022 в частині повного розрахунку за надані позивачем послуги. Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання є підстави для нарахування пені на підставі статті 549 Цивільного кодексу України, 3% річних та інфляційних втрат, враховуючи положення статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши позовні матеріали, місцевий господарський суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню без розгляду Фізичній особі-підприємцю Алілуйко Олені Сергіївні на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спільний розгляд об`єднаних позивачем вимог за чотирма окремими договорами про надання охоронних послуг перешкоджатиме з`ясуванню прав та взаємовідносин сторін, істотно утруднить вирішення спору та унеможливить здійснення більш якісного розгляду справи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч.ч. 1, 2, 3, 5, 7 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 173 зазначеного Кодексу унормовано, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднаними можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів), або хоч і різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними є позовні вимоги, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

У розумінні положень частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, проте, підпадають під заборони, прямо визначені в частинах 4, 5 вказаної статті.

Саме встановлення господарським судом наведених обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на пункт 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час аналіз пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України у системному співвідношенні з положеннями статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини 6 статті 173 Господарського процесуального кодексу України та розглянути кожну із заявлених вимог окремо.

Отже, положення частини 6 статті 173 Господарського процесуального кодексу України суд з урахуванням конкретних обставин має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте у будь-якому випадку, коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах 4, 5 статті 173 Господарського процесуального кодексу України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 902/434/19, від 02.12.2020 у справі № 908/420/20, від 24.12.2021 у справі № 911/2291/21.

Як вбачається з матеріалів справи, Фізична особа-підприємець Алілуйко Олена Сергіївна, вважаючи порушеними свої права, звернулася з позовом у даній справі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" грошових коштів у розмірі 8 741 906,57 грн, з яких: 6 836 932,45 грн - основна заборгованість, 1 107 273,30 грн - інфляційні нарахування, 318 934,36 грн - 3 % річних та 477 766, 46 грн - пеня за Договорами про надання охоронних послуг: № 0111-ЧМ від 30.10.2020; № 0108/Р від 01.07.2022; № 0108/Б від 01.07.2022, № 0108/АВ від 01.07.2022.

Проаналізувавши зміст позовної заяви та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявлені Фізичною особою-підприємцем Алілуйко Оленою Сергіївною вимоги містять однакову правову кваліфікацію, єдиний суб`єктний склад сторін у всіх чотирьох договорах, що і є спільною підставою для звернення із позовом у даній справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлені позивачем вимоги виникли з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів позивача, зокрема, в частині необхідності встановлення обставин наявності чи відсутності заборгованості у відповідача.

Отже, позовні вимоги, заявлені у цій справі, відповідно до положень частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України можуть бути об`єднані в одній позовній заяві.

Колегія суддів вважає, що об`єднання позивачем в одному позові вимоги про стягнення за однотипними договорами сприятиме можливості досягти процесуальної економії, ефективнішому використанню процесуальних засобів для відновлення порушеного права, а також запобіганню можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Крім того, апеляційний господарський суд зауважує, що обсяг доданих до позовної заяви доказів на підтвердження позовних вимог та підстав їх виникнення не є свідченням порушення/дотримання правил об`єднання/роз`єднання позовних вимог, а тому не має вирішального значення у застосуванні положень частин першої, шостої статті 173 та пункту 2 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України. Відтак, великий обсяг доданих до позовної заяви доказів на підтвердження позовних вимог та підстав їх виникнення не є свідченням порушення правил об`єднання позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 31.10.2020 у справі № 922/1359/19, згідно з якою на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. При цьому на стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто, належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.

Зазначеного не було враховано судом першої інстанції та безпідставно повернуто позовну заяву, в якій фактично об`єднано вимоги за однотипними договорами, з однаковим суб`єктним складом та загальним обґрунтуванням порушення їх виконання.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Тобто, одним із основних принципів господарського судочинства - є саме своєчасність вирішення судом спору, способом дотримання якого і є можливість роз`єднання позовних вимог, якщо суд вбачає, що це надасть змогу здійснити більш якісний розгляд справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів сторін.

Водночас, повертаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції фактично самоусунувся від виконання власних процесуальних обов`язків.

Крім того, при визначенні наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі суд має враховувати принцип процесуальної економії. Такий принцип господарського судочинства передбачає, що господарський суд, учасники судового процесу економно та ефективно використовують всі встановлені законом процесуальні засоби для правильного та оперативного розгляду справ з дотриманням строків.

Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20.02.2014).

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» справі та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Виходячи з викладеного, повернення позовної заяви у даній справі з зазначених у оскаржуваній ухвалі підстав, унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів, про порушення яких він стверджував, що мало бути перевірено шляхом повноцінного судового розгляду справи по суті.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведені обставини, а також приймаючи до уваги положення п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про повернення позову, оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить достатнього обґрунтування щодо неможливості об`єднання заявлених вимог у межах одного провадження.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду скасуванню з направленням справи для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

При цьому, у зв`язку з передачею справи для продовження розгляду суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Алілуйко Олени Сергіївни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 у справі №910/6448/25 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 у справі №910/6448/25 - скасувати.

3. Матеріали справи № 910/6448/25 повернути до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.02.2026 у зв`язку з довготривалим перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді О.В. Тищенко

С.А. Гончаров