ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2026 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1359/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гули У. І., секретар судового засідання Клапків Н. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Парипи Олега Івановича, АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Жор Бина", вул.Чорновола,12, с.Старий Лисець, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77452

про стягнення заборгованості в сумі 298 316 грн 49 коп.

за участю представників:

від позивача Мельник М.Р.

від відповідача представник в судове засідання не з`явився,

встановив:

Предмет позову.

Фізична особа-підприємець Парипа Олег Івановича звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ "Жор Бина" про стягнення 298 316,49 грн, з яких : 271 386,43 грн - сума попередньої оплати за непоставлений товар за Договором № 190525 від 19.05.2025 р., враховуючи інфляційне збільшення, 3% річних, пеню та 26 930,06 грн - вартість неповернутих матеріалів (арматури).

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі від 25.11.2025 суд постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначив на 16.12.2025, яке відклав на 20.01.2026, 10.02.2026.

Як передбачено в ч. 5 ст. 176 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч. 4 ст. 120 цього Кодексу. За приписами ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 25.11.2025 та ухвали повідомлення про судове засідання від 16.12.2025 та 20.01.2026 були направлені позивачу та відповідачу на адреси, відомості про які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Ухвала про відкриття провадження у справі від 25.11.2025 вручена відповідачу 13.12.2025, що підтверджується трекінгом поштового відправлення. Отже, відповідач належним чином повідомлявся про розгляд цієї справи.

Суд в ухвалі про відкриття провадження від 25.11.2025 встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Відповідач відзив на позов не подав.

А тому згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Позиція позивача.

Позивач позовні вимоги мотивує тим що на виконання договірних зобов"язань, які виникли за Договором № 190525 від 19.05.2025 р. оплатив відповідачу вартість товару, який відповідач не поставив. Згідно з Акту на виготовлення ферм і звірки взаєморозрахунків по матеріалах і коштах від 08.09.2025 р., який складений ТОВ «Жор Бина» в особі директора Богославця М. Р., поверненню підлягають кошти, зокрема, оплата за матеріали згідно заключної угоди № 190525 від 19.05.2025 р. у сумі 255 744,00 грн. Просить стягнути з відповідача суму попередньої оплати за товар, на яку нарахував інфляційне збільшення, 3% річних та пеню. Обгрунтовує позовні вимоги ст. 509, 525, 530, 549, 598, 599, 625, 629, 693, 712 ЦК України.

Також позивач стверджує, що відповідно до видаткової накладної №325342 від 10.06.2025 та товаро-транспортної накладної № AB52 від 10.06.2025 отримав від ТОВ "АВ метал груп" товар і поставив цей товар відповідачу, який відповідач повернув позивачу, крім арматури, що підтверджується відміткою представника відповідача на видатковій накладній від 10.06.2025. Згідно з Акту на виготовлення ферм і звірки взаєморозрахунків по матеріалах і коштах від 08.09.2025 р., який складений ТОВ «Жор Бина» в особі директора Богославця М. Р., зазначено матеріали, які підлягають поверненню згідно отриманих накладних №325342 від 10.06.2025 р. та Товарно-транспортної накладної № AB52 від 10 червня 2025 р. Просить стягнути з відповідача вартість неповернутої арматури у сумі 26 930,06 грн. Обгрунтовує позовні вимоги ст. 1212, 1213 ЦК України.

26.01.2026 позивач подав до суду заяву про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, а саме - стягнення 26 930,06 грн вартості неповернутих матеріалів (арматури).

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, доказів поставки товару, повернення передоплати за товар, повернення товару (арматури) не надав.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обставини справи, оцінка доказів.

19.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Жор Бина» (далі - Постачальник) та ФОП Парипою Олегом Івановичем (далі - Покупець) був укладений Договір про поставку товару № 190525 (далі - Договір).

Постачальник зобов`язувався передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язувався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору (п. 1.1. Договору).

Найменування, кількість, асортимент товару погоджується сторонами у вигляді письмового замовлення переданого з наступним письмовим підтвердженням. Остаточна кількість, розмір та колір визначається у відповідній Специфікації, завіреній підписом та печаткою Покупця (п. 2.1. Договору).

Покупець оплачує товар Постачальнику за ціною, передбаченою у рахунку, що додається до даного Договору (п. 4.1. Договору).

Розрахунки здійснюються Покупцем в національній валюті України, шляхом безготівкового переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (п. 4.2. Договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою ТОВ "Жоб Бина".

Згідно зі Специфікації № 7/1/2025 від 30.05.2025 р. Постачальник зобов`язувався поставити товар, а саме: пиломатеріали хв. порід обрізні (80х145х6000) у кількості 12 м. куб. на суму 97 920,00 грн.; пиломатеріали хв. порід обрізні (60х145х6000) у кількості 7 м. куб. на суму 57 120,00 грн; пиломатеріали хв. порід обрізні (30х45х6000) у кількості 3 м. куб. на суму 24 480,00 грн.; металопрофіль у кількості 220 м. кв. на суму 67 584,00 грн.; засоби кріплення (саморіз 3,8х45 з прорезиновою прокладкою) у кількості 6000 шт. на суму 8 640 грн.

Постачальник виставив рахунок № 7/2025 від 30.05.2025 р. згідно Договору № 190525 від 19.05.2025 р. на суму 255 744,00 грн за вищезгадані матеріали.

Дані кошти були оплачені шляхом перерахунку суми кредиту з позичкового рахунку ФОП Парипи О.І. в АТ АКБ «Львів» на рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» постачальника ТОВ «ЖОР БИНА», згідно п. 2.1.6. Кредитного Договору № 77/В/2021-3 від 30.05.2025 р., укладеного між АТ АКБ «Львів» та ФОП Парипою О.І.

Факт оплати підтверджується платіжною інструкцією (кредитовий переказ коштів) №1495815 від 30.05.2025 р. з призначенням платежу: «Опл.зг. Дог. 190525 від 19.05.2025р та рах. №7/2025 від 30.05.2025р (ФОП Парипа Олег Іванович), відп до кред. дог. 77/В/2021-3 від 30.05.2025», отримувач: ТОВ «Жор Бина».

Згідно з Акту на виготовлення ферм і звірки взаєморозрахунків по матеріалах і коштах від 08.09.2025 р., який складений ТОВ «Жор Бина» в особі директора Богославця М. Р., поверненню підлягають кошти, зокрема, оплата за матеріали згідно заключної угоди № 190525 від 19.05.2025 р. у сумі 255 744,00 грн.

Акт підписаний обома сторонами, які дійшли мирової угоди при виконанні умов всіх пунктів протягом 10 днів.

Позивач стверджує, що встановлений Актом 10-денний термін для повернення коштів (який сплив 18.09.2025 р.) відповідачем не був дотриманий.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач умови договору не виконав, товар не поставив, та не повернув позивачу розмір попередньої оплати. На суму основної заборгованості позивач нарахував інфляційні втрати, 3 % річних та пеню.

Окрім того, позивач стверджує, що поставив відповідачу товар (будівельні матеріали), які придбав у ТОВ «АВ метал груп» ( згідно Видаткової накладної №325342 від 10.06.2025 р. а саме:

1. Арматура 8 мм А 500 С, міра (7214) у кількості 0,810 т вартістю 22 441,72 грн (без ПДВ).

2. Балка 30 (IPE 300) S275 JR, 12 м. ) у кількості 6,295 т вартістю 204 849,81 грн (без ПДВ).

3. Лист г/к 5,0 мм 1500х6000, S235 JR ) у кількості 0,595 т вартістю 16 084,83 грн (без ПДВ).

4. Лист г/к 10,0 мм 1500х6000, S235 JR ) у кількості 0,830 т вартістю 22 963,34 грн (без ПДВ).

Богославцем Святославом Михайловичем зроблено відмітку на видатковій накладній №325342 від 10.06.2025 р. про те, що було видано вищевказаний товар, окрім арматури. Відмітка поставлена 15.09.2025 р. та поставлений підпис представника.

Згідно Товарно-транспортної накладної (ТТН) №АВ52 від 10.06.2025 р. Позивач отримав від ТОВ «АВ метал груп» вищевказаний товар. Позивач стверджує, що доставив цей товар в с. Старий Лисець до ТОВ «Жор Бина» (Відповідач).

Згідно згаданого вище Акту на виготовлення ферм і звірки взаєморозрахунків по матеріалах і коштах від 08.09.2025 р., який складений ТОВ «Жор Бина» в особі директора Богославця М. Р., зазначено матеріали, які підлягають поверненню згідно отриманих накладних №325342 від 10.06.2025 р. та Товарно-транспортної накладної № AB52 від 10 червня 2025 р.

Як вбачається з відмітки Богославця С.М. на Видатковій накладній № 325342 від 10.06.2025 р., повернуто не було саме «Арматуру 8 мм А 500 С». Вартість арматури згідно накладної становить 22 441,72 грн (без ПДВ), що складає 26 930,06 грн (з ПДВ).

З метою досудового врегулювання спору 20.10.2025 р. Позивач направив на адресу Відповідача Вимогу про повернення грошових коштів у сумі 282 674,06 грн:

- 255 744,00 грн сума оплати за непоставлений товар за Договором №190525 від 19.05.2025 р.;

- 26 930,06 грн вартість неповернутих матеріалів (арматури).

Факт направлення Вимоги підтверджується описом вкладення у цінний лист з поштовим штампелем від 22.10.2025 р., накладною № 774 від 22.10.2025 р. та фіскальним чеком № 297 від 22.10.2025 р. з АТ «Укрпошта».

Так як відповідач не відреагував на вимогу і майно не повернув, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про відшкодування вартості майна, яка зазначена у видатковій накладній № 325342 від 10.06.2025 р. відповідно до статті 1213 ЦК України.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини сторін виникли з Договору, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1-2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17).

Відповідач прострочив своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки, та яку позивач зажадав повернути на підставі частини другої статті 693 ЦК України.

Таким чином, у постачальника виникло зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

В матеріалах справи відсутні докази поставки товару, докази повернення передоплати за непоставлений товар. Відтак, у постачальника виникло зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу (неповернутої передоплати за товар) в сумі 255 744,00 грн є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу). При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України (постанова Великої палати Верховного суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19)

Враховуючи, що відповідач не повернув попередню оплату, позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував 1 177,12 грн 3% річних та 2 301,70 грн інфляційних втрат.

Суд перевірив правильність розрахунків позивача і встановив, що розрахунки зроблено арифметично і методологічно правильно.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені. (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що відповідальність сторін за порушення умов цього договору визначається даним договором та чинним законодавством України.

Пунктом 6.3. договору сторони погодили, що у разі прострочення терміну виконання замовлення та поставки або заміни товару більше ніж на один день, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від вартості непоставленого товару або вартості товару на який замінено.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем пені і встановив, що розрахунки зроблено арифметично і методологічно правильно. Сума пені становить 12 163,61 грн.

Крім того, позовна заява містить вимогу щодо стягнення 26 930,06 грн як вартості неповернутих матеріалів ( арматури) з посиланням на ст. 1212, 1213 ЦК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Тож заява представника позивача про залишення позову в частині без розгляду є такою, що подана до початку розгляду справи по суті, а тому підлягає задоволенню.

У судовому засіданні суд подану заяву задовольнив, виходячи із закріпленого у частині 5 статті 226 ГПК України за позивачем права на подання заяви про залишення позову без розгляду. Водночас Суд врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 10.04.2020 у справі № 548/2531/18, від 05.10.2021 у справі № 308/13199/17 та від 04.04.2022 у справі № 441/1609/19, за якою таке право наявне не лише щодо усього позову, але й частини позовних вимог.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

Висновки суду.

Враховуючи викладене, заяву позивача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог - стягнення 26 930,06 грн вартості неповернутих матеріалів задовольнити; позов в частині позовних вимог - стягнення 26 930,06 грн вартості неповернутих матеріалів залишити без розгляду. Позовні вимоги про стягнення 271 386,43 грн - суми попередньої оплати за непоставлений товар за Договором № 190525 від 19.05.2025 р., враховуючи інфляційне збільшення, 3% річних та пеню належить задовольнити.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 579,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією, що міститься в матеріалах справи.

Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету (ч. 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд враховує передбачені пунктом 4 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" нормативні положення, згідно з якими сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

За вказаних обставин правові підстави для повернення позивачу судового збору у сумі 323,17 грн відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, судовий збір у сумі 3 256,63 грн підлягає стягненню з відповідача у відповідності до приписів статті 129 ГПК України.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1, 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач подав платіжну інструкцію від 10.11.2025 року, акт приймання - передачі від 02.02.2026 , договір про надання правничої допомоги № 70/25 від 14.10.2025 , замовлення № 02 від 16.10.2025.

В акті приймання-передачі послуг від 02.02.2026 вказано, що АО "Лекс Консалтинг" надало клієнту юридичні послуги відповідно до договору про надання правової допомоги № 70/25 від 14.10.2025, а клієнт прийняв надані послуги загальною вартістю наданих послуг 12 600,00 грн.

Представником позивача у справі була адвокат Мельник М.Р., повноваження якої підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги від 21.11.2025 , серія АТ № 1120056.

У відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Поряд з цим, в силу приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір доведено до суду з вини відповідача, суд приходить до висновку про покладення витрат позивача на правничу допомогу повністю на Товариство з обмеженою відповідальністю «Жор Бина» в сумі 12 600,00 грн відповідно до приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 233, 236 238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

постановив:

заяву позивача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог - стягнення 26 930,06 грн вартості неповернутих матеріалів задовольнити.

Позов в частині позовних вимог - стягнення 26 930,06 грн вартості неповернутих матеріалів залишити без розгляду.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Жор Бина» (77452, Івано-Франківська обл., село Старий Лисець, вулиця Чорновола, будинок 12, ) на користь Фізичної особи-підприємця Парипи Олега Івановича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість у розмірі 271 386,43 грн - сума попередньої оплати за непоставлений товар за Договором № 190525 від 19.05.2025 р., враховуючи інфляційне збільшення, 3% річних, пеню, та 3 256,63 грн судового збору та 12 600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.02.2026

Суддя Гула У.І.