ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1619/25

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Соловей Л.А.,

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Ворона О.А., довіреність у порядку передоручення від 27.06.2025;

розглянув у відкритому судовому засіданні в справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора Груп" (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРОСТЕП" (м.Полтава)

про стягнення 45 990,39грн.

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аврора Груп" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРОСТЕП" 45 990,39грн, з яких: 2 504,00грн 3% річних, 38 142,36грн пені та 5 344,03грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №20102023 про надання транспортних послуг від 20.10.2023 в частині повної та своєчасної оплати вартості послуг щодо перевезення вантажів дорожніми транспортними засобами. У зв`язку з чим позивач здійснив донарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 17.05.2025 по 05.12.2025, що не охоплений періодом у справі №917/951/25.

Ухвалою суду від 10.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.01.2026.

09.01.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому також міститься клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (а.с.31-32).

Ухвалою суду від 12.01.2026 продовжено строк розгляду справи по суті, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено розгляд справи по суті на 09.02.2026.

13.01.2026 від представника позивача надійшли заперечення від 12.01.2026 на заяву відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій (а.с.42).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив.

Представник відповідача проти позову заперечила з мотивів, викладених у відзиві на позову заяву, у разі задоволення позову просила суд зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Згідно з п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки явка представника позивача в судове засідання не визнана обов`язковою, суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

20.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аврора Груп" (експедитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРОСТЕП" (замовник, відповідач) укладено договір №20102023 про надання транспортних послуг, за умовами якого замовник замовляє, а експедитор зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони замовника організувати виконання визначених цим договором послуг (основних та/або додаткових), пов`язаних з експортним/імпортним та транзитним перевезенням вантажу автомобільним транспортом по території України та за її межами, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити дані послуги (п.1.1. договору).

На виконання умов договору експедитором було надано замовнику транспортні послуги згідно заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом, які відповідач приймав, про що свідчать копії рахунків, актів надання послуг, підписаних обома сторонами, міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR).

Загальна сума наданих послуг за наявним в матеріалах справи актами (№141 від 04.02.2025, №143 від 04.02.2025, №178 від 08.02.2025, №175 від 07.02.2025, №245 від 19.02.2025, №246 від 18.02.2025, №325 від 28.02.2025, №365 від 07.03.2025, №367 від 10.03.2025, №366 від 10.03.2025, №337 від 03.03.2025) склала 834322,48грн.

Відповідач свої зобов`язання виконав лише частково, оплативши отримані послуги на суму 30000,00грн, тому з метою захисту своїх порушених майнових прав та інтересів ТОВ "Аврора Груп" у 2025 році звернулось з відповідним позовом до суду.

Вказані вище обставини підтверджені у справі №917/951/25.

Господарським судом Житомирської області розглядалась справа №917/951/25 за позовом ТОВ "Аврора Груп" до ТОВ "ХІМАГРОСТЕП" про стягнення 820 882,04грн, з яких 804 322,48грн основного боргу, 2 912,00грн 3% річних та 13 647,56грн пені.

Нарахування пені та 3% річних у справі №917/951/25 здійснено за період з 25.03.2025 до 09.05.2025.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.09.2025 року в справі №917/951/25 позов задоволено частково. Закрито провадження у справі №917/951/25 в частині вимоги про стягнення 472 999,39грн основного боргу за відсутністю предмета спору. Крім того, даним судовим рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача 280 679,48грн основного боргу, 2 912,00грн 3% річних, 13 647,56грн пені. В іншій частині в позові відмовлено.

Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 26.11.2025 у справі №917/951/25 апеляційну скаргу ТОВ "ХІМАГРОСТЕП" на рішення Господарського суду Житомирської області від 12 вересня 2025 року по справі №917/951/25 залишив без задоволення; рішення Господарського суду Житомирської області від 12.09.2025 - без змін.

З огляду на те, що рішення у справі №917/951/25 відповідачем не виконано, позивач здійснив донарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат з 17.05.2025 по 05.12.2025, що не охоплений періодом у справі №917/951/25.

Вважаючи порушеним своє право, ТОВ "Аврора Груп" звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з ТОВ "ХІМАГРОСТЕП" 38 142,36грн пені, 5 344,03грн інфляційних та 2 504,00грн 3% річних за порушення грошових зобов`язань по договору №20102023 від 20.10.2023 за період з 17.05.2025 по 05.12.2025.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Так, рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.09.2025 у справі №917/951/25, яке набрало законної сили, встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед ТОВ "Аврора Груп" за договором №20102023 про надання транспортних послуг від 10.10.2023.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду, а згідно з ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

При цьому, будь-яких виключень або делегування регулювання даних правовідносин іншим нормам законодавства Конституція України не містить.

До того ж, наведені приписи ст.ст.124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, оскільки рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.09.2025 у справі №917/951/25 яке набрало законної сили, встановлено факт наявності у ТОВ "ХІМАГРОСТЕП" станом на 17.05.2025 заборгованості у розмірі 553 678,87грн, при цьому станом на момент пред`явлення даного позову сума основного боргу не сплачена та складає 230 679,48грн, відтак наявні правові підстави для нарахування за вказаний позивачем період (з 17.05.2025 по 05.12.2025) пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.625 ГПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Перевіривши розрахунок позивача та здійснивши власний перерахунок за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ІПС LIGA 360, суд встановив, що за визначений позивачем період з 17.05.2025 по 05.12.2025, правомірним і обґрунтованим є нарахування відповідачу 4103,50грн 3% річних та 47 372,34грн пені, тобто у сумі більшій, ніж заявлено.

Враховуючи викладене та відсутність у суду повноважень виходити за межі пред`явлених позовних вимог (ч.1 ст.14, ч.2 ст.237 ГПК України), вимоги позивача про стягнення 2 504,00грн 3% річних та 38142,36грн пені за період з 17.05.2025 до 05.12.2025 підлягають задоволенню у заявлених обсягах.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних, вважає його арифметично правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин справи позовні вимоги в частині стягнення 38 142,36грн пені, 5 344,03грн інфляційних та 2 504,00грн 3% річних за період з 17.05.2025 по 05.12.2025 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

ТОВ "ХІМАГРОСТЕП" у відзиві на позовну заяву просить суд звільнити товариство від відповідальності у вигляді сплати пені 3% річних та інфляційних, посилаючись на те, що з товариства вже стягнуто штрафні санкції, інфляційні та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання по договору, а також приймаючи до уваги добровільну часткову сплату боргу, відповідач вважає, що заявлений позивачем обсяг відповідальності є несправедливим щодо боржника та третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2022р. у справі №910/488/21.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019р. у справі №917/791/18, від 22.10.2019р. у справі №904/5830/18, від 13.01.2020р. у справі №902/855/18, від 04.02.2020р. у справі №918/116/19, від 29.09.2020р. у справі №909/1240/19 (909/1076/19), від 24.12.2020р. у справі №914/1888/19, від 26.01.2021р. у справі №916/880/20, від 26.01.2021р. у справі №916/880/20.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2021р. у справі №902/538/18).

Нормами законодавства України не визначено розмір, на який суд може зменшити неустойку, а тому при вирішенні цього питання суди мають забезпечувати дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки, на що Верховний Суд неодноразово вказував.

Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2014 р. №7-рп/2013 у справі №1-12/2013 сформував правову позицію, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Вказаний правовий висновок Конституційного Суду України знаходить своє відображення і в практиці Верховного Суду. Зокрема, в постанові від 16.03.2021р. у справі №922/266/20 Верховний Суд зазначає, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

У постанові від 24.02.2021 у справі №924/633/20 Верховний Суд зазначає, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призвести до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі №902/417/18).

Враховуючи положення діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача, приймаючи до уваги відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору №20102023 про надання транспортних послуг від 20.10.2023, відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, часткове погашення відповідачем заборгованості, суд на підставі ст. 551 ЦК України вважає за можливе зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені на 50% та стягнути з ТОВ "ХІМАГРОСТЕП" на користь позивача 19 071,18грн пені. В задоволенні позову в частині стягнення 19 071,18грн пені суд відмовляє у зв`язку із зменшенням судом її розміру.

Відповідач, посилаючись на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, просить зменшити 3% річних.

З даного приводу суд зазначає, що у справі №902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити лише розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України. При цьому, за висновком Великої Палати Верховного Суду підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.

Суд враховує, що правовідносини у справі №902/417/18 та №906/1619/25 не є подібними за встановленими фактичними обставинами, зокрема у правовідносинах в справі №902/417/18 сторони змінили розмір процентної ставки, передбаченої в ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% та 96% річних, в той час як у справі №906/1619/25 відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання визначена в розмірі процентної ставки, передбаченої в ч. 2 ст. 625 ЦК України - 3% річних.

За таких обставин, у задоволенні клопотання відповідача про зменшення 3% річних суд відмовляє.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню на суму 26 919,21грн, з яких: 19 071,18грн пені, 2 504,00грн 3% річних та 5 344,03грн інфляційних втрат.

В частині стягнення 19 071,18грн пені суд відмовляє.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, у разі, коли суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені на 50% - до 19 071,18грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРОСТЕП" (проспект Миру, будинок 16А, місто Полтава, Полтавська обл., 36000, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора Груп" (пр.Незалежності, будинок 13, м.Житомир, Житомирська обл., 10031, )

- 19 071,18грн пені;

- 2 504,00грн 3% річних;

- 5 344,03грн інфляційних втрат;

- 3 028,00грн судового збору.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2-3 - сторонам через "Електронний суд".