УХВАЛА

"11" лютого 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4793/24

Господарський суд Харківської області у складі суддя Ольшанченко В.І.

за участю секретаря судового засідання Красовського В.С.

та представників:

позивача - Гнатенко О.М.

відповідача ( ОСОБА_1 ) - Чуба С.В.

відповідача ( ОСОБА_2 ) - Чуба С.В.

відповідача ( ОСОБА_3 ) - Зуєва В.В.

3-ї особи - не з`явився,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 (вх.№2356 від 29.01.2026) про зупинення провадження по справі

за позовом Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127)
до : ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" (61058, м. Харків, вул. Данилевського, буд. 38, офіс 16)
простягнення 9873299,52 доларів США та 112216149,03 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (позивач) надало Господарському суду Харківської області позовну заяву №0000606/35756-24 від 26.12.2024 до відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить суд:

1) стягнути з ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) як із солідарного із ТОВ "Торговий дім Агродар" (код 36036864) боржника за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16.03.2016 на користь АТ "Державний експортно-імпортний банк України" (код 00032112) заборгованість за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16.03.2016 по кредиту, процентам за користування кредитом, комісії за управління кредитом з урахуванням пені, 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 9873299,52 доларів США та 112216149,03 грн.

2) стягнути з ОСОБА_2 (код НОМЕР_2 ) як із солідарного із ТОВ "Торговий дім Агродар" (код 36036864) боржника за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16.03.2016 на користь АТ "Державний експортно-імпортний банк України" (код 00032112) заборгованість за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16.03.2016 по кредиту, процентам за користування кредитом, комісії за управління кредитом з урахуванням пені, 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 9873299,52 доларів США та 112216149,03 грн.

3) стягнути з ОСОБА_3 (код НОМЕР_3 ) як із солідарного із ТОВ "Торговий дім Агродар" (код 36036864) боржника за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16.03.2016 на користь АТ "Державний експортно-імпортний банк України" (код 00032112) заборгованість за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16.03.2016 по кредиту, процентам за користування кредитом, комісії за управління кредитом з урахуванням пені, 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 9873299,52 доларів США та 112216149,03 грн.

4) судові витрати покласти на відповідачів.

5) залучити до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ТОВ "Торговий дім Агродар" (код 36036864).

В обґрунтування позовних вимог АТ "Державний експортно-імпортний банк України" посилається на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 договору поруки №68116Р12 від 16.03.2016, відповідачем ОСОБА_2 договору поруки №68116Р13 від 16.03.2016, відповідачем ОСОБА_3 договору поруки №68116Р14 від 17.03.2016 щодо виконання перед позивачем зобов`язань за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16.03.2016 з усіма додатками до неї, а саме: кредитним договором №68116К8 від 14.06.2016 (додаток 1.1 до Генугоди); кредитним договором №68116К17 від 13.10.2016 (додаток 1.2); кредитним договором №68117К3/ЕЕР-119ЕХІМ від 10.03.2017 (додаток 1.3); кредитним договором №18-72КV0019 від 11.09.2018 (додаток 1.6); кредитним договором №19-72КV0016 від 23.05.2019 (додаток 1.7); кредитним договором №19-72КV0019 від 07.06.2019 (додаток 1.8); кредитним договором №19-72КV0026 від 06.09.2019 (додаток 1.9); кредитним договором №19-72КО0014 від 23.05.2019 (додаток 1.10).

Ухвалою від 27.03.2025 Господарський суд Харківської області відкрив провадження у справі №922/4793/24 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 21 квітня 2025 року о 12:00 год.

Ухвалою від 16.04.2025 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відкрив касаційне провадження у справі №922/4793/24 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.02.2025.

Ухвалою від 17.04.2025 Господарський суд Харківської області зупинив провадження у справі до закінчення розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.02.2025 та направив всі матеріали справи до суду касаційної інстанції.

Постановою від 23.10.2025 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.02.2025 у справі №922/4793/24 - без змін.

06.11.2025 справа повернулася з Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою від 17.11.2025 Господарський суд Харківської області поновив провадження у справі №922/4793/24.

Протокольною ухвалою від 01.12.2025 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" (61058, м. Харків, вул. Данилевського, буд. 38, офіс 16).

Ухвалою від 17.12.2025 суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання.

Ухвалою від 26.01.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09.02.2026 о 16:00 год.

28.01.2026 відповідач ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" надав клопотання (вх.№2356 від 28.01.2026) про зупинення провадження у справі, в якому просить суд зупинити провадження у справі №922/4793/24 до вирішення Господарським судом міста Києва господарської справи №910/493/26 за позовом ОСОБА_1 до АТ "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у застосуванні мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16 березня 2016 року та усіма кредитними договорами, укладеними в межах такої угоди, викладене у листі №0028702/30718-25 від 24 грудня 2025 року; визнання застосованим мораторію на нарахування та сплату коштів всіма за грошовими зобов`язаннями за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16 березня 2016 року та усіма кредитними договорами, укладеними в межах такої угоди.

В обґрунтування свого клопотання відповідач посилається на те, що ТОВ "Торговий дім Агродар" 26.11.2025 подало до позивача заяву №14/10 про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16 березня 2016 року та усіма кредитними договорами, укладеними в межах такої угоди в порядку пунктом 23 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.

05.01.2026 ТОВ "Торговий дім Агродар" отримало лист від АТ "Державний експортно-імпортний банк України" №0028702/30718-25 від 24.12.2025, яким повідомлено, що AT "Державний експортно-імпортний банк України" вимушений залишити заяву ТОВ "Торговий дім Агродар" №14/10 про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики) без розгляду. Відповідач вважає, що за своєю правовою природою цей лист є рішенням позивача про відмову в застосуванні мораторію.

При цьому, відповідач вважає таке рішення протиправним, оскільки кредитор перевищив надані законом повноваження, адже закон встановив чіткі критерії відмови. З огляду на викладене, вказане рішення було оскаржено ОСОБА_1 , як поручителем за Генеральною кредитною угодою, до Господарського суду міста Києва. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26 січня 2026 року відкрито провадження у справі №910/493/26 за позовом ОСОБА_1 до АТ "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у застосуванні мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16 березня 2016 року та усіма кредитними договорами, укладеними в межах такої угоди, викладене у листі №0028702/30718-25 від 24 грудня 2025 року; визнання застосованим мораторію на нарахування та сплату коштів всіма за грошовими зобов`язаннями за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16 березня 2016 року та усіма кредитними договорами, укладеними в межах такої угоди. Копію ухвали отримано заявником 28 січня 2026 року.

Таким чином, у зв`язку із протиправними та безпідставними діями АТ "Державний експортно-імпортний банк України" щодо розгляду заяви про застосування мораторію ТОВ "Торговий дім Агродар" від 26.11.2025 склалася ситуація, коли обґрунтоване та законне рішення у справі №922/4793/24 фактично буде залежати від результату розгляду іншої справи, у якій буде встановлено незаконність/законність прийнятого АТ "Державний експортно-імпортний банк України" рішення.

05.02.2026 позивач через підсистему "Електронний суд" надав суду заперечення (вх. №3022 від 06.02.2026) на клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №922/4793/24. Свої заперечення Банк мотивує тим, клопотання не містить аргументованих та переконливих доводів щодо необхідності зупинення провадження у справі як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/493/26, так і стосовно того, що зібрані у цій справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Водночас, об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи №910/493/26 відсутня. Адже, наявні у справі докази у повній мірі дозволяють суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у даній справі. На докази у цій справі, не можуть вплинути обставини, що можуть бути встановлені у справі №910/493/26. Застосування мораторію «на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики)», передбаченого пунктами 23 - 29 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, не позбавляє права кредитора на судовий захист своїх порушених прав у зв`язку із простроченням зобов`язань за кредитним правочином. Мораторій не трансформує прострочене зобов`язання у непрострочене та не припиняє таке зобов`язання. Позовна заява від 19.01.2026 подана ОСОБА_1 - неналежним позивачем - особою, яка може мати виключно похідний інтерес у захисті права особи, яку наділено правом на звернення (відповідно до пункту 23 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) із заявою про застосування мораторію, а відтак і оскаржувати його незастосування за такою заявою (відповідно до пункту 26 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). За таких обставин позивач не вбачає законних підстав для зупинення провадження у справі №922/4793/24.

06.02.2026 відповідач ОСОБА_1 надав через систему "Електронний суд" додаткові пояснення щодо можливості зупинення провадження у справі на даній стадії провадження та щодо підстав зупинення провадження.

У судовому засіданні 09.02.2026 представники відповідачів підтримали клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, а представник позивача заперечував проти його задоволення.

У судовому засідання 09.02.2026 суд оголошував перерву до 11.02.2026 о 14:30 год.

Дослідивши надане клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №922/4793/24 та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

На підставі п. 23 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та Закону України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану" №4340-IX від 27.03.2025 (надалі - Закон) протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, позичальник (у тому числі його правонаступник), який є суб`єктом господарювання, має право звернутися до кредитодавця (позикодавця) або нового кредитора (далі - кредитор) із заявою про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики), включаючи основну суму кредиту (позики), проценти, комісії та інші платежі (далі - заява), за сукупності певних критеріїв.

Пунктом 25 Закону передбачено, що кредитор на підставі отриманої заяви та доданих до неї документів протягом 20 робочих днів з дня їх отримання приймає рішення про застосування мораторію або відмову у застосуванні мораторію.

У разі прийняття кредитором рішення про застосування мораторію або якщо кредитор протягом 20 робочих днів з дня отримання заяви не прийняв жодне з рішень, передбачених пунктом 25 цього розділу, з дня отримання кредитором заяви позичальника протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, та протягом одного року з дня його припинення або скасування - зупиняється вчинення будь-яких дій щодо примусового звернення стягнення на предмет застави, іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язань за договором кредиту (позики), та щодо примусового стягнення заборгованості за договором кредиту (позики) з позичальника та особи, яка є поручителем, майновим поручителем виконання зобов`язань за договором кредиту (позики).

У свою чергу, відповідно до під пунктів 1, 2 пункту 26 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у разі прийняття кредитором рішення про застосування мораторію або якщо кредитор протягом 20 робочих днів з дня отримання заяви не прийняв жодне з рішень, передбачених пунктом 25 цього розділу, з дня отримання кредитором заяви позичальника протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, та протягом одного року з дня його припинення або скасування:

1) позичальник звільняється від обов`язку сплати грошового зобов`язання за договором кредиту (позики);

2) зупиняється вчинення будь-яких дій щодо примусового звернення стягнення на предмет застави, іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язань за договором кредиту (позики), та щодо примусового стягнення заборгованості за договором кредиту (позики) з позичальника та особи, яка є поручителем, майновим поручителем виконання зобов`язань за договором кредиту (позики).

Як зазначає відповідач ОСОБА_1 у своєму клопотанні, ТОВ "Торговий дім Агродар" 26.11.2025 звернулося до АТ "Державний експортно-імпортний банк України" з заявою про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16 березня 2016 року та усіма кредитними договорами, укладеними в межах такої угоди в порядку пунктом 23 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України. Листом АТ "Державний експортно-імпортний банк України" №0028702/30718-25 від 24.12.2025 повідомлено, що AT "Державний експортно-імпортний банк України" не має підстав для розгляду заяви ТОВ "Торговий дім Агродар" про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, поручитель ОСОБА_1 оскаржив рішення АТ "Державний експортно-імпортний банк України", викладене у листі №0028702/30718-25 від 24.12.2025 про відмову застосуванні мораторію за заявою ТОВ "Торговий дім Агродар" №14/10 від 26.11.2025 про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за Генеральною кредитною угодою №68116N2 від 16 березня 2016 року та усіма кредитними договорами, укладеними в межах такої угоди до Господарського суду міста Києва. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 по справі №910/493/26 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що у разі потенційного задоволення Господарським судом міста Києва позову по справі №910/493/26 про визнання незаконним та скасування рішення AT "Державний експортно-імпортний банк України" про відмову у застосуванні мораторію, такий мораторій буде вважатися таким, що застосований з дня отримання кредитором заяви позичальника.

Суд зауважує, що практичне значення прийняття Закону України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану" спрямоване на захист боржників (позичальників і лізингоодержувачів), які постраждали внаслідок воєнних дій, шляхом запровадження механізму мораторію на нарахування та сплату грошових зобов`язань за кредитами/лізингом (тіло, відсотки, комісії та ін.).

При цьому, законодавець виходив з принципу балансу інтересів банків і клієнтів: закон намагається надати позичальникам реальну тимчасову підтримку (щоб уникнути безповоротних втрат), але водночас залишає банкам інструменти для верифікації підстав (перевірка документів, наслідків форс-мажору) і механізмів відновлення нарахувань у разі доведення недостовірності інформації. Зокрема, у разі зазначення в заяві недостовірних даних - мораторій може бути скасований із донарахуванням зобов`язань.

Названий Закон орієнтований на збереження економічної стійкості підприємств у прифронтових/окупованих територіях - встановлено особливі підходи до підтвердження втрат майна (витяги з ЄРДР, заяви про кримінальні правопорушення тощо) та критерії, пов`язані зі строками відкриття проваджень. Це надає спеціальний, «воєнний» механізм для тих, чия діяльність постраждала.

Так само Закон спрямований на сприяння врегулюванню проблемних кредитів - закон створює правову рамку для призупинення зобов`язань і одночасно залишає шлях для реструктуризації/узгодження умов між сторонами після стабілізації обставин (зменшення тиску на боржника й одночасний контроль ризиків для кредитора).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У відповідності до приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

У рішенні Європейського Суду з прав людини "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в пункті 1 статті 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, - справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд - не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Таким чином, виконання рішення, постановленого судом, мало вважатися невіддільним складником "судового розгляду", передбаченого у статті 6.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом наведеної норми процесуального права підставою для зупинення провадження у господарській справі є сукупність таких складових як: розгляд іншої справи іншим судом, пов`язаність цієї судової справи з даною господарською справою та об`єктивна неможливість розгляду останньої до вирішення судом зазначеної іншої справи.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд. Тобто ідея інституту зупинення судового провадження пов`язана не із самими обставинами, наявність яких обумовлює прийняття рішення про зупинення, а із тим, що вони створюють об`єктивні перешкоди в здійсненні судового розгляду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи.

Неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у цій справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Отже, зупинення провадження у справі може мати місце лише у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи та у випадку неможливості встановити і оцінити обставини, що мають значення для справи на підставі зібраних у справі доказів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обставини, встановлені судом у справі №910/493/26, матимуть преюдиціальне значення для розгляду справи №922/4793/24, а тому існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/493/26.

Натомість частиною 3 статті 195 ГПК України визначено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3-1 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Як зазначалося вище, ухвалою від 26.01.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09.02.2026.

Відповідно до ч. 3 ст. 201 ГПК України з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Проте, відповідач ОСОБА_1 подав своє клопотання до відкриття судом судового засідання по суті, а також ухвала Господарського суду міста Києва датована 26.01.2026.

Загальні принципи господарського судочинства передбачають, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, обов`язковість судового рішення, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Пунктами 1, 2, 4, 5 частини 3 статті 2 ГПК України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.

Згідно зі ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При таких обставинах, суд вважає доцільним, для забезпечення права відповідача на захист своїх прав, як сторони у справі повернутись на стадію підготовчого провадження.

Частиною 1 статті 177 ГПК України визначено, що завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. (стаття 181 ГПК України)

Закриваючи підготовче провадження та призначаючи справу №922/4793/24 до судового розгляду по суті, суд мотивував тим, що судом вчинено всі необхідні процесуальні дії, передбачені частиною 2 ст. 182 ГПК України, для виконання завдань підготовчого провадження у даній справі, строки підготовчого провадження у даній конкретній справі, у зв`язку з відсутністю підстав для відкладення підготовчого засідання чи оголошення в ньому перерви.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Норми Господарського процесуального кодексу України не містять прямої вказівки на можливість суду на стадії розгляду справи по суті приймати рішення про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні та продовження підготовчого засідання. Проте при здійсненні правосуддя слід керуватись завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 3 ст. 198 ГПК України головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

З огляду на те, що у справі №910/493/26 вирішуються питання, що мають суттєве значення для вирішення спору у справі №922/4793/24, а зупинення провадження у господарській справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України можливе лише на стадії підготовчого провадження, суд постановляє ухвалу про повернення на стадію підготовчого провадження у справі №922/4793/24 для виконання процесуальних дій, які можливо вчиняти лише на стадії підготовчого провадження.

Таким чином, в судовому засіданні на стадії розгляду справи по суті неможливо розглянути клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення Господарським судом міста Києва справи №910/493/26.

Приймаючи рішення в цій частині суд базується на необхідності неухильного виконання судом завдань господарського судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, шляхом, зокрема, повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи для її правильного вирішення та створення належних умов учасникам судового процесу в реалізації ними прав.

Крім того, суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №910/7103/21, відповідно до якого, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задовольнити, провадження у справі №922/4793/24 зупинити до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/493/26.

Керуючись статтями 2, 5, 11, 177, 185, 194, 201, 227, 229, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Повернутися на стадію підготовчого провадження у справі №922/4793/24.

2. Клопотання відповідача ОСОБА_1 (вх. №2356 від 29.01.2026) про зупинення провадження у справі №922/4793/24 задовольнити.

3. Провадження по справі зупинити до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/493/26.

4. Зобов`язати сторони невідкладно повідомити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі №922/4793/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Порядок і строк оскарження передбачено ст. 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 11.02.2026 р.

СуддяВ.І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі -://reyestr.court.gov.ua.