УХВАЛА

04 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/1960/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Рогач Л. І.,

секретар судового засідання Зайченко О. Г.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 (колегія суддів: Сибіга О. М. - головуючий, Гончаров С. А., Тищенко О. В.) та рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2025 (суддя Андреїшина І. О.)

за позовом керівника Святошинської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хатинка"

про припинення права власності на знищене майно, скасування державної реєстрації речового права, визнання за власником землі права власності на самочинно збудоване на ній нерухоме майно, розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки власнику

за участю:

прокуратури: Савицька О. В. (посвідчення)

відповідача: Плахін Є. В. (адвокат)

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1 Керівник Святошинської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Хатинка", в якому просив:

- визнати право власності ТОВ "Хатинка" на нерухоме майно - нежитлову будівлю ресторану за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 114/2 (реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000) припиненим внаслідок його знищення;

- скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ "Хатинка" на нерухоме майно - нежитлову будівлю ресторану за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 114/2 (реєстраційний номер: 000) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно із закриттям розділу, реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 000 та скасуванням відповідного реєстраційного номеру знищеного об`єкту;

- визнати за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 303 кв. м. за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 114/2, що розташована на комунальній земельній ділянці площею 0,0277 га, кадастровий номер :75:174:0016 за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 114/2;

- розірвати договір оренди земельної ділянки від 01.06.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н. П. та зареєстрований в реєстрі за № 171, відповідно до якого Київська міська рада передала, а ТОВ "Хатинка" прийняло в оренду земельну ділянку площею 0,0277 га, кадастровий номер :75:174:0016 за адресою: м. Київ, пр. Берестейський, 114/2;

- зобов`язати ТОВ "Хатинка" повернути земельну ділянку площею 0,0277 га, кадастровий номер :75:174:0016 за адресою: м. Київ, пр. Берестейський, 114/2, власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради.

1.2 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач під виглядом "реконструкції" на земельній ділянці комунальної власності, яка передавалась йому в оренду для експлуатації та обслуговування будівлі кафе, зніс цю будівлю й побудував нову двоповерхову - "Центр відновлення. Інститут зцілення травм", що використовується ним для здійснення господарської діяльності, яка не пов`язана із задоволенням потреб споживачів у харчуванні. Отже, ця будівля не є закладом ресторанного господарства (кафе). Тому відповідач здійснив самочинне будівництво на орендованій земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, і за відсутності рішення орендодавця змінено цільове призначення земельної ділянки, чим порушено умови використання земельної ділянки.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1 Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025, у позові відмовлено.

2.2 Суд мотивував рішення тим, що наявні у справі докази свідчать про те, що будівельні роботи з реконструкції будівлі кафе відповідач виконував з дозволу відповідних органів, тому підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки відсутні. У зв`язку з тим, що будівельні роботи з реконструкції будівлі кафе були виконані у відповідності до дозвільних і проектних робіт, суд дійшов висновку, що в цьому випадку відбулася реконструкція будівлі кафе, а не будівництво нової будівлі, що свідчить про відсутність підстав для визнання об`єкта нерухомості самочинним будівництвом, тому факт знищення майна не є доведеним. Отже правові підстави для задоволення позовних вимог прокурора відсутні.

2.3 Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 також стягнуто з Київської міської прокуратури на користь ТОВ "Хатинка" 65 000,00 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

2.4 Суд апеляційної інстанції зазначив, що із наданих доказів вбачається, що в ході проведених будівельних робіт збережено фундаментну плиту, однак наданий прокурором протокол огляду та супутниковий знімок вказаного не враховують, проте це відображено у проектній документації, зокрема, у звіті про технічне обстеження будівлі ресторану.

2.5 За цих обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що факт нового будівництва прокурором не доведений.

3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи

3.1 У касаційній скарзі прокурор просить судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку власнику скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення таких позовних вимог.

3.2 Скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій на порушення вимог статей 2, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосували статті 19, 20, 152 Земельного кодексу України, статті 2, 13, 24, 25, 32 Закону України "Про оренду землі", статтю 1 Закону України "Про землеустрій", статті 525, 526, 610, 611, 629, 651 Цивільного кодексу України без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України), а саме:

- заплановане / здійснене будівництво, яке не передбачає повного або часткового збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій будівель існуючого об`єкта, є не "реконструкцією", а "новим будівництвом"; здійснення нового будівництва на земельній ділянці, яка не відводилась для цієї мети, є порушенням умов договору оренди та підставою для його розірвання (постанова Верховного Суду від 29.04.2025 у справі № 910/5079/23);

- використання орендарем земельної ділянки має відповідати проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та рішенню органу місцевого самоврядування, на підставі якого укладено договір оренди земельної ділянки, (постанови Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 910/597/18 та від 19.10.2022 у справі № 910/2653/21);

- наявність містобудівної документації не дозволяє використовувати земельну ділянку для іншої мети, ніж вказано у договорі оренди та не замінює рішення власника земельної ділянки про надання згоди на її забудову (постанова Верховного Суду від 17.04.2025 у справі № 910/127/21).

3.3 У відзиві відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення та зазначає, що наведені прокуратурою висновки Верховного Суду викладені не у подібних правовідносинах, а щодо витрат на правову допомогу прокурор під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції клопотання про їх зменшення не заявляв.

3.4 09.01.2026 відповідач подав клопотання про відшкодування на його користь витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції у розмірі 65 000,00 грн.

3.5 30.01.2026 прокуратура подала клопотання про зменшення розміру заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, визначивши їх розмір з урахуванням критерію розумності.

3.6 Подані 30.01.2026 прокуратурою пояснення, які за своєю суттю є доповненням до касаційної скарги, не можуть бути прийняті до розгляду разом із касаційною скаргою з огляду на положення частини 1 статті 298 ГПК України, а тому згідно з частиною 2 статті 118 ГПК України залишаються без розгляду.

4. Мотивувальна частина

4.1 Суди встановили, що ТОВ "Хатинка" є власником будівлі кафе площею 85,9 кв. м за адресою: м. Київ, пр-т Берестейський, 114/2, що підтверджується свідоцтвом про право власності № 26503388 від 08.09.2014. Належне відповідачу на праві власності нерухоме майно розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :75:174:0016, площею 0,0277 га.

4.2 Рішенням від 20.12.2016 № 695/1699 Київської міської ради передано ТОВ "Хатинка" в оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,0277 га (кадастровий номер :75:174:0016) для експлуатації та обслуговування будівлі кафе з літнім майданчиком на проспекті Берестейський (Перемоги), 114/2 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку з переходом права власності на майно.

4.3 01.06.2017 між Київською міською радою (орендодавець) та ТОВ "Хатинка" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку з кадастровим номером :75:174:0016, площею 0,0277 га за адресою: пр. Берестейський, 114/2 у Святошинському районі м. Києва для експлуатації та обслуговування будівлі кафе з літнім майданчиком.

4.4 Відповідно до п. 5.1 договору оренди на орендованій земельній ділянці не дозволяється діяльність, не пов`язана з цільовим призначенням земельної ділянки. Зміна цільового призначення можлива лише в разі прийняття Київською міською радою рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку зі зміною цільового призначення земельної ділянки та внесення відповідних змін до договору.

4.5 Наказом від 30.12.2022 № 867 Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), за результатами розгляду заяви ТОВ "Хатинка", затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлової будівлі ресторану без зміни функції на просп. Берестейський (Перемоги), 114/2 у Святошинському районі м. Києва".

4.6 07.06.2023 Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) зареєстровано повідомлення ТОВ "Хатинка" про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлової будівлі ресторану без зміни функції та зовнішніх геометричних розмірів, реєстраційний номер КВ 01.

4.7 22.08.2023 Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) видано ТОВ "Хатинка" контрольну картку № 23080024-Св на тимчасове порушення благоустрою у зв`язку з встановленням тимчасової огорожі на період реконструкції нежитлової будівлі ресторану.

4.8 На підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації (зареєстрована в ЄДЕССБ 19.12.2023 за № КВ 10), об`єкт "Реконструкція нежитлової будівлі ресторану без зміни функції на просп. Берестейський (Перемоги), 114/2 у Святошинському районі м. Києва" введено в експлуатацію.

4.9 Також суди встановили, що 19.12.2023 після проведення реконструкції нежитлової будівлі ресторану на просп. Берестейському, 114/2 у Святошинському районі міста Києва ТОВ "Хатинка" зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта ? "Реконструкція нежитлової будівлі ресторану без зміни функції на просп. Берестейський (Перемоги), 114/2 у Святошинському районі м. Києва", який повністю відповідав об`єкту будівництва, зазначеному у Повідомленні про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованому 07.06.2023 Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація).

4.10 Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.11 Колегія суддів з урахуванням вимог касаційної скарги переглядає оскаржені судові рішення у касаційному порядку виключно в частині позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки власнику.

4.12 Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суди в основу своїх рішень поклали висновки про те, що прокурор не довів використання відповідачем переданої йому в оренду земельної ділянки не за цільовим призначенням, всупереч умовам договору, генеральному плану населеного пункту, іншій містобудівній документації, плану земельно-господарського устрою тощо, тобто, всупереч земельному законодавству України. Враховуючи вищевикладене, правових підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки суди не встановили. Будь-яких інших доказів істотного порушення ТОВ "Хатинка" умов договору оренди земельної ділянки матеріали справи не містять.

4.13 Прокурор у касаційній скарзі акцентує на тому, що замість кафе з літнім майданчиком, для експлуатації та обслуговування якого була передана спірна ділянка в оренду, орендар без згоди орендодавця на земельній ділянці здійснив будівництво нової двоповерхової будівлі, чим порушив умови договору оренди земельної ділянки, що є підставою для його розірвання.

4.14 Однак суди встановили, що після реконструкції об`єкта в експлуатацію введено саме нежитлову будівлю ресторану, що обумовлено його запроектованими техніко-економічними та архітектурними показниками. Надалі реконструкцій, які б змінювали функціональне призначення будівлі, не проводилося. За висновками судів у цьому випадку мала місце зміна виду використання земельної ділянки її користувачем в межах однієї категорії земель, а не використання спірної земельної ділянки відповідачем не за цільовим призначенням. При цьому, зміна специфіки господарської діяльності орендаря, який займає будівлю, не змінює запроектовані та реалізовані під час проведення реконструкції техніко-економічні показники.

4.15 Колегія суддів зазначає про те, що з урахуванням меж розгляду справи, передбачених частиною 2 статті 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.16 За положенням пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

4.17 Тобто, відповідно до положень цієї норми, касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових:

(1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду;

(2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

4.18 Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який було сформульовано у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема і вказаного вище пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

4.19 При цьому, з-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

4.20 Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

4.21 Слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

4.22 У справі № 910/5079/23 з позовом про розірвання договору, повернення земельної ділянки і приведення її у придатний стан Верховний Суд погодився з судом апеляційної інстанції з тим, що реконструкція передбачає обов`язкове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій існуючого об`єкта, оскільки це прямо передбачено Державними будівельними нормами. Водночас, з огляду на встановлені обставини щодо відсутності на земельній ділянці будівель, що існували до початку проведення відповідачем будівництва, а також наявність недобудованих об`єктів орієнтація та планування яких відрізняється від проєктної документації, вважає обґрунтованим висновок апеляційного суду про здійснення відповідачем нового будівництва та використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, оскільки під будівництво котеджного містечка вона власником не виділялася.

4.23 У справі № 910/597/18 з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки Верховний Суд погодився з висновками апеляційного господарського суду про використання відповідачем наданої йому в оренду земельної ділянки не за цільовим призначенням, що є підставою для розірвання оскаржуваного договору оренди з урахуванням конкретних обставин справи: апеляційним судом не встановлено обставин здійснення/набуття відповідачем у встановленому законом порядку в сукупності майнових прав щодо об`єкта будівництва на земельній ділянці, орендодавець не надавав дозволу орендарю на зведення в установленому законодавством порядку будівлі/споруди, фактичне використання земельної ділянки суперечить статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", не відповідає проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та рішенню Київської міської ради. У цій справі Верховний Суд виснував про те, що оцінка обставин використання орендарем земельною ділянки за цільовим призначенням здійснюється судом з урахуванням конкретних обставин кожної справи, у зв`язку з чим Верховний Суд не може надати універсальний висновок щодо того, що саме є нецільовим використанням земельної ділянки.

4.24 У справі № 910/2653/21 з позовом про розірвання договору, припинення права користування земельною ділянкою та повернення земельної ділянки Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд, зазначив про те, що для правильного вирішення спору господарським судам попередніх інстанцій необхідно було належним чином дослідити умови спірного договору в їх сукупності, встановити істотні обставини справи щодо виконання і дотримання відповідачем умов вказаного договору та вирішити спір у залежності від їх оцінки.

4.25 У справі № 910/127/21 з позовом про припинення права користування земельними ділянками та зобов`язання повернути ці ділянки з приведенням їх у придатний для використання стан шляхом знесення будівель і споруд Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки за встановленими обставинами справи доказів того, що КМДА як розпорядник спірних земельних ділянок приймала рішення про їх передачу НАВС для будівництва багатоквартирних житлових будинків або про зміну цільового призначення із земель рекреаційного призначення на землі житлової та громадської забудови, матеріали справи не містять. Докази про розробку НАВС проєктів землеустрою щодо зміни цільового призначення спірних земельних ділянок відповідачем також подані не були і в матеріалах справи відсутні.

4.26 Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи скаржника про наявність підстав для скасування оскаржених судових рішень через неврахування ними висновків Верховного Суду не підтвердилися з огляду на те, що: 1) судові рішення у справах №№ 910/5079/23, 910/127/21 хоча і ухвалені за подібного правового регулювання, але за інших фактичних обставин, встановлених судами, з урахуванням інших поданих сторонами доказів, у залежності від оцінки яких вони і були прийняті; 2) у справі № 910/2653/21 Верховний Суд не формулював висновки, натомість направив справу на новий розгляд з огляду на те, що суди не встановили істотних обставин справи щодо виконання і дотримання відповідачем умов вказаного договору; 3) висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у справі № 910/597/18, а навпаки свідчать про їх врахування, оскільки суди попередніх інстанцій надали оцінку обставині використання орендарем земельною ділянки за цільовим призначенням і з урахуванням конкретних встановлених обставин не вважали нецільовим використанням орендарем земельної ділянки.

4.27 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі. Для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях, скаржник має навести не особисті міркування щодо незаконності та необґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не врахували суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи.

4.28 Виходячи із встановлених судами обставин у цій справі, що переглядається у касаційному порядку, не вбачається, що судами не було враховано висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду.

4.29 Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що: Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку; висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними (пункти 4, 5 частини 1 статті 296 ГПК України).

4.30 Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження на підставі пунктів 4, 5 частини 1 статті 296 ГПК України, оскільки доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися.

4.31 У зв`язку з тим, що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів статті 296 ГПК України, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" не підлягають.

4.32 При цьому колегія суддів зазначає, що прокурор за змістом касаційної скарги не погоджується з розміром розподілених судом апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу, однак вимог касаційна скарга відповідно до положень пункту 6 частини 2 статті 290 ГПК України не містить, а тому з урахуванням того, що суд касаційної інстанції згідно із положеннями частини 1 статті 300 ГПК України переглядає судові рішення в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, відсутні правові підстави для перегляду й, відповідно скасування, постанови суду апеляційної інстанції в цій частині у зв`язку із відсутністю відповідних вимог.

Витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, пов`язані з розглядом справи

4.33 Згідно з частиною 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

4.34 При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

4.35 Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95).

4.36 Представництво інтересів ТОВ "Хатинка" в суді касаційної інстанції здійснював адвокат Плахін Євгеній Вікторович, повноваження якого підтверджуються ордером від 08.01.2026 серії АІ № 2093967, що виданий на підставі договору про надання правничої допомоги від 03.06.2025 № 01/06-25.

4.37 03.06.2025 між ТОВ "Хатинка" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Легаліті" (виконавець) укладено договір про надання правничої допомоги № 01/06-25, відповідно до пункту 1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Строк дії цього договору продовжено до 31.12.2026 відповідно до додаткової угоди від 31.12.2025 № 1.

4.38 Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.3 договору за послуги, що надаються адвокатським об`єднанням клієнт сплачує гонорар, який визначається у відповідних рахунках. Оплата послуг адвокатського об`єднання здійснюється на умовах 100 % попередньої оплати та/або оплати наданих послуг на підставі виставлених адвокатським об`єднанням рахунків. Витрати адвокатського об`єднання оплачуються клієнтом не пізніше наступного банківського дня згідно виставленого рахунку.

4.39 09.01.2026 разом із поданням відзиву відповідач подав клопотання про відшкодування на його користь витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції у розмірі 65 000,00 грн. До клопотання додав, зокрема, рахунок від 22.12.2025 № 02/12/2025 на оплату вказаної суми за надання правової допомоги у цій справі, а саме представництво інтересів у Верховному Суді та підготовка й подання процесуальних документів.

4.40 Відповідно до частини 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

4.41 На думку прокуратури, заявлений до відшкодування розмір витрат є необґрунтовано завищеним та таким, що не відповідає критерію розумності, оскільки ні адвокатом, ні відповідачем не надано до суду документа, що підтверджує реальний обсяг фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, витрачений адвокатом на виконання цих робіт час, розмір погодинної оплати. Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом відповідача під час надання правової допомоги на стадії касаційного перегляду судових рішень, окрім самого клопотання про відшкодування судових витрат, підготовлено один процесуальний документ - відзив на касаційну скаргу на 11 арк., питома частина якого складається із викладення хронології розгляду справи у судах попередніх інстанцій та цитування судових рішень.

4.42 Проаналізувавши доводи скаржника про зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, колегія суддів вважає їх частково обґрунтованими та бере до уваги, що правова позиція відповідача не змінювалася. Водночас адвокат підготував та подав відзив на касаційну скаргу, а також брав участь у судовому засіданні у суді касаційної інстанції, а тому дійшла висновку про те, що співмірними зі складністю справи, обсягом наданих адвокатським об`єднанням послуг є витрати у розмірі 10 000,00 грн.

4.43 Враховуючи викладене, клопотання підлягає задоволенню частково.

4.44 Відповідно до частини 1 статті 327 ГПК України видачу наказу має здійснити суд, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Керуючись статтями 126, 129, 234, 235, 296 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури у справі № 910/1960/25 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 закрити.

Стягнути з Київської міської прокуратури () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хатинка" () 10 000 (десять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Є. В. Краснов

Л. І. Рогач