УХВАЛА

10 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/4363/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання Дуб С.І.,

представників учасників справи:

від позивача: Нагалка Я.Я.,

від відповідача: Підлипенський Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на рішення Господарського суду міста Києва (Спичак О.М.)

від 17.06.2025

та постанову Північного апеляційного господарського суду (Скрипка І.М., Коробенко Г.П., Яценко О.В.)

від 29.10.2025 (повний текст складений 05.11.2025)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 4 589 833,48 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Відповідач, Скаржник) про стягнення 4 589 833,48 грн, з яких 3 868 238,40 грн основного боргу, 70 401,94 грн пені, 136 717,43 грн 3% річних та 514 475,71 грн інфляційних втрат.

2. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Відповідачем обов`язку з повернення сплаченого Позивачем забезпечення за Договором від 05.08.2022 № про постачання електричної енергії споживачу.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Господарський суд міста Києва рішенням від 17.06.2025, залишеним без змін Північним апеляційним господарським судом у постанові від 29.10.2025, позов задовольнив частково, стягнув з ТОВ "Оператор ГТС України" на користь Позивача суму основного боргу у розмірі 3 868 238,40 грн, 3% річних у розмірі 136 717,43 грн, інфляційні втрати у розмірі 514 475,71 грн та судовий збір у розмірі 54 233,19 грн, в іншій частині позову відмовив.

4. Задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій виходили з доведеності та обґрунтованості заявлених вимог в частині стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат, водночас відмовили в позові в частині стягнення 70 401,94 грн пені, посилаючись на те, що договором від 05.08.2022 № про постачання електричної енергії споживачу сторони не передбачили нарахування пені за невиконання/неналежне виконання обов`язку з повернення суми забезпечення договору, та у зв`язку з відсутністю спеціального законодавчого акту, яким би встановлювались розмір та база нарахування пені у відповідних правовідносинах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та правова позиція іншого учасника справи

5. Скаржник (Відповідач), за допомогою підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025, у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Відповідача 4 519 431,54 грн та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з Відповідача 4 519 431,54 грн.

6. Підставою касаційного оскарження Скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України та вказав, що суди попередніх інстанцій застосували в оскаржуваних судових рішеннях положення статей 13, 74, 76, 79 ГПК України без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

7. На переконання Скаржника, суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували принцип змагальності сторін, оскільки з урахуванням сутності цього принципу саме Позивач у справі, як особа, яка стверджує про наявність підстав для повернення сплаченого забезпечення, мав довести виконання з його боку умов договору від 05.08.2022 № про постачання електричної енергії у повному обсязі.

8. Позивач, за допомогою підсистеми "Електронний суд", подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

9. 05.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (споживач) укладено Договір № про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник постачає споживачу електричну енергію (за кодом ДК 021:2015-09310000-5 Електрична енергія (Електрична енергія)), для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії.

10. Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунковий період споживання електричної енергії встановлюється з першого по останнє число календарного місяця.

11. Відповідно до п. 3.2 Договору обсяг споживання електричної енергії у наступному розрахунковому періоді визначається споживачем шляхом подання постачальнику заявки з урахуванням прогнозованих обсягів закупівлі електричної енергії, визначених у Додатку 2. Заявка також має містити дані щодо обсягів споживання електроенергії споживачем з розподілом за класами напруги, інформацію щодо об`єкта (об`єктів) постачання електричної енергії, в тому числі найменування об`єкта (за наявності), адреса тощо, їх ЕІС коди, відомості щодо строку (періоду) постачання електричної енергії (в тому числі дату початку постачання) за кожним об`єктом споживача.

12. Згідно п. 3.3 Договору постачання електричної енергії споживачу здійснюється постачальником на підставі заявки на наступний розрахунковий період, що надається споживачем до 20 числа (включно), що передує розрахунковому періоду.

13. У п. 3.6 Договору визначено, що за підсумками розрахункового періоду сторони встановлюють фактичний обсяг споживання електричної енергії споживачем, про що підписують Акт приймання-передавання електричної енергії. Постачальник повинен надати споживачу Акт приймання-передавання електричної енергії з розбивкою по Операторам системи розподілу електричної енергії відповідно до п. 2.4 Договору.

14. Відповідно до п. 3.7 Договору постачальник не має права вимагати від споживача іншої не визначеної договором плати.

15. Відповідно до п. 5.1 Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, яка наведена у Додатку 1 до цього договору.

16. Ціна електричної енергії включає в себе вартість послуг оператора системи передачі з передачі електричної енергії (п. 5.2 Договору).

17. Ціна електричної енергії не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії, технічного обслуговування, комерційного обліку, тощо. Вказані послуги оплачуються споживачем самостійно, на підставі укладених договорів (п. 5.3 Договору №).

18. Відповідно до п. 5.4 Договору ціна електричної енергії за 1 кВт/год може бути змінена згідно ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (зі змінами). Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни за одиницю електричної енергії на ринку "на добу наперед". Документи або інформація з офіційного веб-сайту ДП "Оператор ринку" про підтвердження коливання ціни за одиницю електричної енергії на ринку мають містити порівняння цін на ринку «на добу наперед» за періоди часу, які є не меншими за 10 календарних днів (декаду) одного або різних календарних місяців (розрахункових періодів). Таким документальним підтвердженням є інформація з офіційного веб-сайту AT «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua). Нову (змінену) ціну застосовують з дати, вказаної у відповідній додатковій угоді про зміну ціни за одиницю товару (електричної енергії) у зв`язку з коливанням ціни такого товару на ринку.

19. Згідно п. 5.6 Договору істотні умови договору можуть змінюватися у випадку зміни регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовують у договорі, а саме: тарифу на послуги з передачі електричної енергії, який враховано в структурі остаточної ціни електричної енергії, що постачають за договором, або зміни у нормативно-правових актах щодо порядку формування ціни електричної енергії на ринку. Підставою для зміни ціни є набрання чинності рішенням НКРЕКП про зміну відповідного регульованого тарифу, що застосовують у Договорі, або зміни у нормативно-правових актах щодо формування ціни електричної енергії на ринку. Нову (змінену) ціну застосовують з дня введення в дію відповідного регульованого тарифу або зміни у нормативно-правових актах щодо формування ціни електричної енергії на ринку згідно з рішенням НКРЕКП, якщо інше не встановлено чинним законодавством України (у тому числі відповідними рішеннями НКРЕКП).

20. Відповідно до п. 5.7 Договору ціна спожитої у розрахунковому періоді електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунку про оплату електричної енергії за цим договором.

21. Відповідно до п. 5.8 Договору всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу для виконання оплати, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки, а також інформацію про захист прав споживачів.

22. У п. 5.11 Договору визначено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем у наступному порядку: - до 27 числа місяця, що передує розрахунковому періоду - 50% вартості обсягу споживання електричної енергії згідно відповідної заявки; - до 15 числа розрахункового періоду - 50% вартості обсягу споживання електричної енергії згідно відповідної заявки.

23. Відповідно до п. 14.1 Договору договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2023 року, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків.

24. Згідно п. 16.3 Договору істотні умови цього договору не можуть змінюватися після підписання цього договору і до виконання сторонами своїх зобов`язань в повному обсязі, крім випадків, які визначені в Законі України "Про публічні закупівлі".

25. 03.08.2022 Позивач на виконання умов Договору № про постачання електричної енергії споживачу від 05.08.2022 та Закону України «Про публічні закупівлі» сплатив Відповідачу забезпечення у розмірі 3 868 238,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1932 від 03.08.2022.

26. У п. 16.12 Договору визначено, що забезпечення виконання договору повертається: - після виконання постачальником договору; - за рішенням суду щодо повернення грошових коштів у випадку визнання результатів процедури закупівлі недійсними або договору нікчемним; - у випадках, передбачених статтею 43 Закону України "Про публічні закупівлі" (із змінами та доповненнями); - згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин. Повернення забезпечення виконання договору здійснюється шляхом перерахування грошових коштів споживачем на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 18 цього договору у сумі, що наведена у розділі 15.11. цього договору протягом п`яти банківських днів з дня настання підстав для повернення забезпечення виконання договору, визначених ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі".

27. У вересні 2023 року на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" від операторів системи постачання надійшли повідомлення про зміну електропостачальника для споживача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України": - від АТ "Херсонобленерго" від 15.09.2023 № 20/07-003806; - від ДТЕК Донецькі Електромережі від 14.09.2023 № 64/13663-вих; - АТ "Українська залізниця" від 14.09.2023 № ЕЕК-08/521; від 13.09.2023 №ЕЕЛ-6/1009; від 12.09.2023 № ЕЕДН 2167; від 13.09.2023 № ЕЕХ-08/2/5; 12.09.2023 №ЕЕО-25/60 - АТ "Чернівціобленерго" від 12.09.2023 №17/2-02/3055.

28. У звіті про виконання Договору № про постачання електричної енергії споживачу від 05.08.2022, сформованому 16 січня 2024 року, та розміщеному за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2022-05-16-002600-a/print/contract-ongoing/pdf/019e3770ab254c43bfbcfe6e59bbc275, зазначено, що строком постачання електроенергії є дата по 31 грудня 2023 року, строк дії договору про закупівлю - з 05.08.2022 по 01.02.2024.

29. Оскільки Позивач поставив Відповідачу весь обсяг електроенергії, який просив Відповідач, Позивач звернувся до суду про стягнення з Відповідача 3 868 238,40 грн, а також 70 401,94 грн пені, 136 717,43 грн 3% річних та 514 475,71 грн інфляційних втрат.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

30. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.

31. Підставою касаційного оскарження Скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України та вказав, що суди попередніх інстанцій застосували в оскаржуваних судових рішеннях положення статей 13, 74, 76, 79 ГПК України без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

32. Суд зазначає, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.

33. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

34. Для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків у подібних правовідносинах.

35. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 вказала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

36. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

37. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

38. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

39. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

40. Предметом розгляду у цій справі є вимога про стягнення суми забезпечення, яке Позивач, як постачальник, сплатив Відповідачу, як споживачу, на виконання умов договору про постачання електричної енергії споживачу, а також нарахованих на таку суму 3% річних, інфляційних втрат, та стягнення пені.

41. Перевіривши доводи Скаржника та проаналізувавши постанови Верховного Суду, наведені у касаційній скарзі, в контексті подібності правовідносин та встановлених судами обставин справи, Суд дійшов наступних висновків.

42. У зазначених Скаржником постановах Верховного Суду наведено посилання на норми процесуального права, зокрема, цитовано положення статті 14 ГПК (суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду), статті 74 ГПК (щодо того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи), статті 76 ГПК (належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування), статті 79 ГПК України (достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування).

43. Висловлені Верховним Судом у зазначених постановах зауваження акцентують увагу на необхідності дотримання вказаних норм процесуального права щодо подання, дослідження та оцінки доказів. Водночас у наведених Скаржником постановах не викладено висновків щодо застосування норм права у правовідносинах, подібних до правовідносин між сторонами у цій справі.

44. Так, у справі № 914/1131/18 предметом розгляду була вимога міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю про відшкодування збитків, а саме стягнення отриманих доходів у вигляді несплаченої орендної плати за час використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

45. У справі №914/385/18 розглядався спір про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви відповідача про: часткове припинення зобов`язань щодо сплати відповідачем на користь позивача суми заборгованості за процентами за договором кредитної лінії; припинення зобов`язань щодо сплати позивачем на користь відповідача заборгованості за договорами банківського рахунку, укладеного між позивачем та третьою особою.

46. У справі № 904/6455/17 товариство звернулося з позовом до банку та іншого товариства про стягнення заборгованості за договорами про виконання робіт, право вимоги за якими до позивача перейшло на підставі договорів про відступлення права вимоги.

47. У справі № 915/641/18 розглядався позов прокурора в інтересах держави до районної державної адміністрації та ФОП про визнання незаконним та скасування розпорядження адміністрації, яким затверджено звіт про експертну грошову оцінку та продаж ФОП земельної ділянки державної власності для розташування об`єкта роздрібної торгівлі; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

48. Таким чином, правовідносини між сторонами у зазначених вище справах та у справі, що розглядається, не є подібними за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

49. Враховуючи викладене, перевіривши доводи Скаржника, наведені у касаційній скарзі, Суд не знайшов підтверджень обґрунтованості тверджень щодо неврахування судами попередніх інстанцій у цій справі висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, з огляду на нерелевантність вказаної Скаржником судової практики.

50. Отже, зважаючи на те, що наведена Скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025 у справі №910/4363/25.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

51. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постановах Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

52. Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу (частина друга статті 296 ГПК України).

53. З урахуванням викладеного вище, касаційне провадження у цій справі, що відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

Судові витрати

54. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на нього.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження у справі №910/4363/25 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова