ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Справа № 918/1211/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Хабарова М.В.,

суддя Мамченко Ю.А.,

суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Переходько К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 01.01.2026 у справі №918/1211/25 (суддя Горплюк А.М., повна ухвала складена 01.01.2026)

за позовом ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2"

2) ОСОБА_2

3) ОСОБА_3

4) ОСОБА_4

про визначення статутного капіталу товариства та часток учасників

за участю представників:

позивача - Оспанов Р.О.;

відповідача - 1- Григор`єва А.О., Степаненко Ю.М.;

відповідача - 2 - не з`явився;

відповідача - 3 - не з`явився;

відповідача - 4 - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01.01.2026 у справі №918/1211/25 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", а саме:

- Оздоровчо-торгівельно-розважальний комплекс, літера А-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6101;

- Оздоровчо-торгівельно-розважальний комплекс, літера А-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 720,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- Земельну ділянка з кадастровим номером: :01:010:0220, площею 0,1627 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, розмір частки 716/10000 та розмір частки 2122/10000;

- Будівлю торгово-адміністративного комплексу (ІІ черга), загальною площею 2245,3 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розмір частки 17/100, розмір частки 2/1000, розмір частки 25/100;

- Приміщення офісного центру, загальна площа 2176.7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, розмір частки 716/10000, розмір частки 2122/10000.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", які відкриті у АТ "Сенс Банк" НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

В обґрунтування постановленої ухвали, суд першої інстанції встановивши, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача забезпечить як ефективний захист порушених прав позивача, так і можливість виконання рішення суду в даній справі у разі задоволення позову, з врахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності та збалансованості інтересів учасників судового процесу, дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інна-2" звернулось з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що оскаржувана ухвала не містить належних обґрунтувань яким чином накладення арешту на майно і грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" сприятиме виконанню рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача.

Вказує про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між арештом активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" та можливістю виконати рішення, оскільки у разі задоволення позовних вимог буде відновлено склад учасників у товаристві, розмір їх часток та розмір статутного капіталу, які існували на момент порушення прав позивача. А тому, враховуючи відсутність заявлених майнових вимог, рішення у справі не породжуватиме матеріального обов`язку, наслідком якого могла б стати виконавча дія, що потребує примусу.

Апелянт вважає, що судом при застосуванні заходів забезпечення позову у виді арешту нерухомого майна не з`ясовано його вартості, чим порушено ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України щодо співмірності заходів забезпечення із заявленими позовними вимогами.

Крім того, вказує, що накладення арешту на об`єкти нерухомого майна та земельну ділянку, які належать на праві власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", а також на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках, тобто оборотні кошти, отримані зокрема від здійснення товариством підприємницької діяльності за кведом товариства згідно ЄДР - 68.20 (надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна), свідчить про втручання у господарську діяльність товариства та протиправне обмеження майнових корпоративних прав учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2".

З огляду на вищевикладене, апелянт вважає відсутніми підстави для забезпечення позову у справі №918/1211/25.

У відповідності до ст. 263 Господарського процесуального кодексу України ОСОБА_1 подав до апеляційного суду відзив, в якому вказує, що визначення реальної вартості частки в статутному капіталі товариства здійснюється із врахуванням її відсоткового співвідношення у статутному капіталі та його ринкової вартості, відтак така частка не повинна обмежуватись лише вартісною оцінкою вкладу ОСОБА_1 , який був оцінений у 15 604 693,00 грн. А тому, саме наявність майна та коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" формує ринкову вартість корпоративних прав позивача, які в останнього наявні станом на дату звернення до суду та яких останній був незаконно позбавлений.

Відтак вважає, що вжиття заходів забезпечення позову не позбавляє відповідачів права володіння та користування майном та жодним чином не порушує їхню господарську діяльність, не перешкоджає виконанню взятих на себе обов`язків із орендарями приміщень.

Крім того, позивач зазначає, що за час незаконного виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", останнє здійснило відчуження частки у своєму статутному капіталі на користь третьої особи - ОСОБА_5 , що свідчить про зменшення його розміру та ринкової вартості. А тому, вжиття заходів забезпечення позову забезпечить недопущення порушення прав позивача під час розгляду справи, виведення майна із статутного капіталу та коштів із рахунків товариства.

Також ОСОБА_1 просить суд поновити строк на подання вищевказаного відзиву, вказуючи що на адресу позивача апеляційна скарга із додатками не надходила, а адвокат Оспанов Р.О. ознайомився із матеріалами скарги лише 05.02.2026, так як з попереднім представником ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_6 договір про надання правничої допомоги було розірвано.

Згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли Господарським процесуальним кодексом України встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши вищевказану заяву позивача, зважаючи на викладені у ній обставини, колегія суддів вважає причини пропуску строку позивачем на подання відзиву поважними, а тому дійшла висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення йому строку на подання відзиву на апеляційну скаргу та долучення його до матеріалів справи №918/1211/25.

У судове засідання 09.02.2026 з`явились представники позивача та відповідача-1, які надали свої пояснення щодо обставин справи. Інші учасники справи явку своїх уповноважених представників у судове засідання не забезпечили.

Згідно з ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на вказане, зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, приймаючи до уваги ст. 269 Господарського процесуального кодексу України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідачів 2,3,4 за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 01.01.2026, наявні в них докази, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 01.01.2026, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 про визначення статутного капіталу товариства та часток учасників.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з протоколом загальних зборів №23-12-21 від 23.12.2021 ОСОБА_1 було включено до учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" та ОСОБА_1 передав до статутного капіталу товариства нежитлове приміщення оздоровчо-торгівельно-розважального комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6101) загальною вартістю 15604693 грн. Частка ОСОБА_1 в статутному капіталі відповідача-1 склала 68,67 %, що дорівнює кількості голосів.

В подальшому, 21.01.2022 ОСОБА_1 прийняв рішення про вихід зі складу учасників ТОВ "Інна-2" про що склав відповідну нотаріальну заяву, якою повідомив Товариство про своє рішення. Разом з цим, у заяві зазначив, що просить Товариство виплатити йому його частку, розмір якої складає 15 604 693, що становить 68,67% статутного капіталу.

Рішенням загальних зборів Товариства, яке оформлено протоколом №22-01-22 від 22.01.2022, ОСОБА_1 виключено із учасників Товариства з виплатою в рахунок майнового вкладу грошових коштів у розмірі 15 604 693 гривень протягом шести місяців.

Позивач посилається на незаконність вказаного рішення загальних щодо виключення ОСОБА_1 з учасників товариства, оскільки про час, день і місце проведення загальних зборів, не був повідомлений, відповідно участь у проведених загальних зборах 22.01.2022 не брав, і без його кількості голосів (68,67 %) загальні збори вважаються не повноважними, а також на відсутність здійснених виплат вартості належної йому частки у розмірі 15604693 грн.

А тому, поновлення порушених прав позивача можливе шляхом поверненням його до учасників товариства та визначення статутного капіталу товариства у розмірі 22 724 193 гривні з розподілом часток: ОСОБА_2 - 10 950 грн з кількістю голосів 0,05%; ОСОБА_3 - 13800 грн з кількістю голосів 0.06%; ОСОБА_4 - 7 094 750 грн з кількістю голосів 31,22%; ОСОБА_1 - 15 604 693 грн з кількістю голосів 68,67 %.

30.12.2025 до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" (), а саме:

- Оздоровчо-торгівельно-розважальний комплекс, літера А-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6101;

- Оздоровчо-торгівельно-розважальний комплекс, літера А-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 720.8 кв.м. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- Земельну ділянка з кадастровим номером: :01:010:0220, площею 0.1627 га, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, розмір частки 716/10000 та розмір частки 2122/10000;

- Будівлю торгово-адміністративного комплексу (ІІ черга), загальною площею 2245.3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розмір частки 17/100, розмір частки 2/1000, розмір частки 25/100;

- Приміщення офісного центру, загальна площа 2176.7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, розмір частки 716/10000, розмір частки 2122/10000.

Також просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" , які відкриті у АТ "Сенс Банк" НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи вищевказану заяву позивач зазначав, що загальні збори Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", які оформлені протоколом №22-01-22 від 22.01.2022, були проведені із грубим порушенням Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статуту товариства, у зв`язку з не повідомленням ОСОБА_1 , частка якого в статутному капіталі товариства складала 68,67 %, про проведення таких загальних зборів, на яких вирішувались питання щодо виходу його з товариства та перерозподіл часток учасників товариства.

Враховуючи, що станом на день звернення із цим позовом, розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" становить 235 561,00 грн, а також вважаючи порушення товариством прав ОСОБА_1 , як його учасника, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та банківські рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", оскільки вважає, що у випадку їх невжиття, в подальшому може статися так, що права ОСОБА_1 будуть відновлені, однак майна і грошових коштів у товариства не буде, що в майбутньому породить нові позови.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з положеннями ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є запобігання можливому порушенню в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Цим забезпечується можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Тобто, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 зазначила, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Якщо позивач звертається до суду з позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких спорах має досліджуватися, чи забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (схожа правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співмірності виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Разом з тим, законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет вірогідності, належності, допустимості та достовірності.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Як вбачається з матеріалів оскарження, предметом позову у даній справі є вимоги майнового характеру у корпоративному спорі про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2".

Згідно з ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Оцінюючи заявлені ОСОБА_1 заходи забезпечення позову, колегія суддів вважає їх неспівмірними з предметом позову з огляду на наступне.

З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що вимоги даного позову направлені на відновлення складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" та розміру їх часток у статутному капіталі, які були до моменту здійснення державної реєстрації змін до відомостей про зазначене товариство щодо складу його учасників, зокрема про виключення ОСОБА_1 з учасників товариства та зміни розміру статутного капіталу, відтак застосування такого виду забезпечення як накладення арешту на все нерухоме майно та на грошові кошти товариства не призведе до ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Апеляційний суд зазначає, що звертаючись із заявою про забезпечення позову позивач вказував про передачу ним до статутного капіталу товариства нежитлового приміщення - оздоровчо - торгівельно - розважального комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6101) загальною вартістю 15 604 693 грн, частка якого в статутному капіталі товариства складала 68,67 %.

Натомість, накладений судом першої інстанції арешт на все нерухоме майно (оздоровчо-торгівельно-розважальний комплекс, будівлю торгово-адміністративного комплексу, приміщення офісного центру, земельну ділянку), вартість яких, згідно звітів про їх оцінку, перевищує ціну заявленого позову, а також на всі грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", свідчить про порушення принципу співмірності обраного заходу забезпечення позову з предметом позову, оскільки такий арешт фактично призводить до неможливості повноцінного функціонування даного товариства.

Варто вказати, що станом на 28.12.2025, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є учасником (засновником) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", який вніс до статутного капіталу товариства внесок в розмірі 9 861 грн (4,19 %).

Однак, маючи таку частку у статутному капіталі товариства, позивач не зможе в повній мірі поновити свої права, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки першочергове передане ним майно (загальною вартістю 15604693 грн, частка якого в статутному капіталі товариства складала 68,67 %) є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", а тому останнє не обмежене у будь-який час здійснювати дії, спрямовані на його реалізацію.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", яке було вкладом ОСОБА_1 до його статутного капіталу, а саме на оздоровчо-торгівельно-розважальний комплекс, літера А-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6101, є співмірним та таким, що забезпечить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом з тим, доводи ОСОБА_1 про необхідність визначення співмірності заходів забезпечення позову з урахуванням розміру внесеної ним частки (68,67%) до її поточної ринкової вартості та відсоткового співвідношення у статутному капіталі, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки при визначенні співмірності заходів забезпечення позову суд має виходити з обсягу майнового інтересу учасника, сформованого на момент внесення ним вкладу до статутного капіталу товариства, а не з вартості його частки, яка у грошовому еквіваленті є більшою на час розгляду справи. Тобто, саме розмір початкового внеску позивача відображає обсяг корпоративних прав учасника товариства та є належним критерієм для оцінки співмірності таких заходів.

Відтак, враховуючи, що частка ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" становила 68,67 % і формувалася за рахунок внесеного ним нерухомого майна загальною вартістю 15 604 693 грн, накладення арешту саме на оздоровчо-торгівельно-розважальний комплекс, літера А-3, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6101, апеляційний суд вважає адекватним та співмірним заходом для забезпечення позову, спрямованим на поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Оцінюючи наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", які відкриті у АТ "Сенс Банк" НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , колегія суддів зазначає, що вжиття таких заходів не забезпечить майбутнє виконання рішення суду та захист прав позивача, оскільки позовні вимоги у даній справі не стосуються стягнення вартості внесеної ОСОБА_1 частки у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", а тому заявлені заходи забезпечення не відповідають вимогам щодо їх співмірності з предметом спору.

Крім того, жодних належних доказів, які б свідчили про те, що грошові кошти, належні товариству на момент пред`явлення позову до нього, можуть зникнути чи зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, ОСОБА_1 не надано.

Судом враховано також те, що арешт усіх коштів на рахунках юридичної особи може призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності такою особою, в свою чергу, погіршення майнового стану сторони, оскільки знерухомлення грошових активів, як основного інструменту ведення юридичної особою господарської діяльності, унеможливлює здійснення такої діяльності.

До таких же негативних наслідків може призвести і арешт усього належного товариству майна, позаяк такий крайній захід може призвести до перешкод у здійсненні особою господарської діяльності.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову не врахував, що накладення арешту на все нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" та на його грошові кошти свідчить про порушення принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами немайнового характеру, адже вказані ним види забезпечення в повній мірі не забезпечують позивачу досягнення ним справедливого та ефективного захисту порушених прав чи охоронюваних законом інтересів за допомогою обраного ним способу захисту у вигляді визначення статутного капіталу товариства та розміру часток його учасників.

Однак, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" в межах розміру вкладення ОСОБА_1 до статутного капіталу товариства, на думку апеляційного суду, такий захист прав позивача забезпечить.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Рівненської області від 01.01.2026 у справі №918/1211/25 в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" , які відкриті у АТ "Сенс Банк" НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", а саме на оздоровчо-торгівельно-розважальний комплекс, літера А-3, що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Рівне, вул. Гагаріна, 18-Б, загальна площа 720.8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); земельну ділянку з кадастровим номером: :01:010:0220, площею 0.1627 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) розмір частки 716/10000 та розмір частки 2122/10000; будівлю торгово-адміністративного комплексу (ІІ черга), загальною площею 2245.3 кв.м., що розташована за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Грушевського академіка, будинок 42б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розмір частки 17/100, розмір частки 2/1000, розмір частки 25/100 та приміщення офісного центру, загальна площа 2176.7 кв.м, що розташований за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Мельника А., будинок 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, розмір частки 716/10000, розмір частки 2122/10000.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Оскільки в даному випадку справа не розглядалася та не вирішувалася по суті, то відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 01.01.2026 у справі №918/1211/25 - задоволити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 01.01.2026 у справі №918/1211/25 скасувати в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", а саме:

- Оздоровчо-торгівельно-розважальний комплекс, літера А-3, що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Рівне, вул. Гагаріна, 18-Б, загальна площа 720,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- Земельну ділянка з кадастровим номером: :01:010:0220, площею 0,1627 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, розмір частки 716/10000 та розмір частки 2122/10000;

- Будівлю торгово-адміністративного комплексу (ІІ черга), загальною площею 2245,3 кв.м, що розташована за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Грушевського академіка, будинок 42б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розмір частки 17/100, розмір частки 2/1000, розмір частки 25/100;

- Приміщення офісного центру, загальна площа 2176.7 кв.м, що розташований за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Мельника А., будинок 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, розмір частки 716/10000, розмір частки 2122/10000, а також в частині накладення арешту на кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", які відкриті у АТ "Сенс Банк" НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

3. В іншій частині ухвалу Господарського суду Рівненської області від 01.01.2026 у справі №918/1211/25 щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Інна-2", а саме на оздоровчо-торгівельно-розважальний комплекс, літера А-3, що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Рівне, вул. Гагаріна, 18-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6101 - залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена "12" лютого 2026 р.

Головуючий суддя Хабарова М.В.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Олексюк Г.Є.