номер провадження справи 3/180/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 Справа №908/2977/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І.,

за участю секретаря судового засідання Науменко Т.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» (вул. МАЛОПІДВАЛЬНА, будинок 8, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код юридичної особи 00039002)

до відповідача 1 МЕЛІТОПОЛЬСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ (проспект Соборний, будинок, 164, м. Запоріжжя, 69107; ідентифікаційний код юридичної особи 02126314)

до відповідача 2 Мелітопольської міської ради (Україна, 69107, Україна, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 164; ідентифікаційний код юридичної особи 25716722)

про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна,

за участю представників учасників справи:

від позивача: ГРИБ ЮРІЙ МИХАЙЛОВИЧ (в режимі відеоконференції) - довіреність від 03.02.2025, витяг з ЄДР;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився.

РУХ СПРАВИ.

24.09.2025 ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» (скорочене найменування ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК») до відповідача МЕЛІТОПОЛЬСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ (скорочене найменування МЕЛІТОПОЛЬСЬКА РАЙДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЯ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ) про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна частину будівлі та гараж, площею 617,80 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця Грушевського (Карла Маркса), 14 (чотирнадцять).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2025 справу №908/2977/25 передано на розгляд судді Педоричу С.І.

Ухвалою суду від 25.09.2025 позовну заяву ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» до МЕЛІТОПОЛЬСЬКОЇ РАЙДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЯ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна залишено; надано ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» строк для усунення недоліків терміном десять днів з дня отримання вказаної ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків, до якої надати докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі в розмірі 36 041,32 грн.

01.10.2025 через систему «Електронний суд» до суду позивачем надано докази сплати судового збору в розмірі 36 041,32 грн. Сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 06.10.2025 відкрито провадження у справі №908/2977/25; присвоєно справі номер провадження 3/180/25; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 04.11.2025 09:30 год. Учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

17.10.2025 від відповідача МЕЛІТОПОЛЬСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву.

29.10.2025 від позивача ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про залучення до участі у справі № 908/2977/25, як співвідповідача Мелітопольську міську раду.

04.11.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява від представника позивача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» адвоката Гриба Юрія Михайловича про участь у судовому засіданні у справі №908/2977/25 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у системі ЄСІТС.

Ухвалою суду від 04.11.2025 задоволено заяву представника позивача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» адвоката Гриба Юрія Михайловича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи відеоконференцзв`язку.

Ухвалою суду від 04.11.2025 задоволено клопотання ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» (вх.№21824/08-08/25 від 29.10.2025) про залучення до участі у справі №908/2977/25, як співвідповідача Мелітопольську міську раду; залучено Мелітопольську міську раду (Україна, 69107, Україна, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 164; ідентифікаційний код юридичної особи 25716722) до участі у справі №908/2977/25 як співвідповідача (далі відповідача 2); відкладено підготовче засідання до 02.12.2025 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 02.12.2025 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання до 24.12.2025 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 24.12.2025 відкладено підготовче засідання до 06.01.2026 о 12:00 год.

02.01.2026 від представника позивача до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про зміну предмету позову.

Ухвалою суду від 06.01.2026 прийнято до розгляду заяву (вх.№56/08-08/26 від 02.01.2026) ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» про зміну предмету позову; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 04.02.2026 о 10:00.

У судовому засіданні 04.02.2026 технічна фіксація здійснювалась за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

У судовому засіданні позивач підтримав позов повністю, та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Повноважні представники відповідач-1 та відповідача-2 в судове засідання 04.02.2026, як і в інші судові засідання, не з`явилися. Про дату та час судового засідання відповідачі були належним чином повідомлені.

Згідно із наявною в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа ухвали суду від 06.10.2025 про відкриття провадження у справі №908/2977/25 від 04.11.2025, від 02.12.2025, від 24.12.2025 та від 06.01.2026 доставлені до електронного кабінету відповідача-1 МЕЛІТОПОЛЬСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ.

Копію ухвали суду від 04.11.2025 (про залучення відповідача-2) від 02.12.2025, від 24.12.2025 та від 06.01.2026 (про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті) були направлені на поштову адресу відповідача-1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Поштові відправлення з ухвалами суду від 04.11.2025, від 02.12.2025 та від 06.01.2026 були вручені представнику відповідача за довіреністю.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі №11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, за відсутністю відповідачів.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення сторін, встановив наступне.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач обґрунтовує позов наявністю у нього належних правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна частина будівлі та гараж, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця Михайла Грушевського (Карла Маркса), будинок 14 (чотирнадцять), та не можливістю завершення державної реєстрації права власності на цю будівлю з незалежних від нього причин у зв`язку з тимчасовою окупацією відповідної території та відсутністю доступу до архівних матеріалів. Це фактично унеможливлює встановлення юридичного факту в адміністративному порядку та обумовлює необхідність звернення до суду з позовом про визнання права власності.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА-1.

Відповідач-1 (Мелітопольська районна державна адміністрація) надала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, та зазначає що Мелітопольська районна державна адміністрація не є належним відповідачем у справі, оскільки під час оформлення права власності, виготовлення Технічного паспорта та здійснення реєстрації Позивач звертався до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області () та Комунального підприємства «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» Мелітопольської міської ради Запорізької області (), а відтак не зрозуміла позиція Позивача щодо визначення Відповідачем за пред`явленим позовом Мелітопольську районну державну адміністрацію Запорізької області.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА-2.

Відповідач-2 (Мелітопольська міська рада) відзив на позов не надав.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно.

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять обставини встановлення наявності чи відсутності обставин з якими законодавство пов`язує визнання права власності на нерухоме майно в судовому порядку.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на частину будівлі та гаража, виданого 08 серпня 1997 року Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради, Мелітопольському відділенню Промінвестбанку України, на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна частина будівлі та гараж, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця Михайла Грушевського (Карла Маркса), будинок 14 (чотирнадцять).

Право власності на частину будівлі та гаража зареєстроване за Мелітопольським відділенням Промінвестбанку України в Мелітопольському Бюро технічної інвентаризації 04 вересня 1997 року за реєстровим номером 367 (а.с.14).

На замовлення позивача (ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК») 02.04.2013 був виготовлений технічний паспорт, відповідно до якого об`єкт нерухомого майна за вказаною адресою має загальну площу 617,99 кв.м та складається з літ. А-1 (частина будинку) площею 404,31 кв.м, літ. А-1 (підвал) площею 185,75 кв.м та літ. Б-1 (гараж) площею 27,93 кв.м.

Відповідно до Балансової довідки ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» від 17.09.2025 №1662/08 на балансі Банку обліковується об`єкт нежитлової нерухомості: частина будівлі та гараж, адреса місцезнаходження: Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця Михайла Грушевського (Карла Маркса), будинок 14, загальна площа 617,80 кв.м (інвентарний номер 116845), балансова вартість якого становить 1 762 500,00 грн (а.с. 6).

Відповідно до Звіту про оцінку активів ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» станом на 01.04.2022 до ринкової вартості активів ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», що включають 519 од. нерухомого майна, включено об`єкт нерухомого майна частина будівлі і гараж за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця (Карла Маркса), будинок 14, ринкова вартість якого складає 3 003 443,00 грн (а.с. 7-8).

13 травня 2025 року Позивач звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності на зазначену об`єкт нерухомого майна до державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

01 липня 2025 року за результатами розгляду вказаної заяви Позивачем було отримано Рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій №79706399.

У зазначеному рішенні державний реєстратор вказує, що: «Згідно пунктів 1.2 частини 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Пунктом 14 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 визначено, що у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, протягом 30 робочих днів держаний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав. Станом на 01.07.2025, на запит державного реєстратора не отримано інформації, необхідної для проведення реєстраційних дій (запит до БТІ для отримання відомостей про зареєстровані речові права до 01.01.2013)».

Неможливість завершення державної реєстрації права власності на будівлю банку, за вказаних вище обставин, стала підставою для звернення до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, далі ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2 ст. 41 Конституції України).

Стаття 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. ст. 319, 321 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Тобто, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

Суб`єктом вимоги про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи обов`язковістю отримання правовстановлюючих документів.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» «речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації» (п.3 ст.3).

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування) (ч.1 ст.20 Закону).

Крім цього, під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії (п.3. ч.3 ст.10 Закону).

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376, територія Мелітопольської міської територіальної громади є тимчасово окупованою територією з 25.02.2022 та на момент звернення до суду із цією позовною заявою продовжують перебувати під контролем РФ.

Таким чином, внаслідок окупації частини території України, зокрема території, де розташоване БТІ, яке здійснювало первинну реєстрацію, позивач позбавлений можливості підтвердити таку реєстрацію через втрату доступу до архівних даних.

За приписами частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові ВП ВС від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 наведені наступні висновки:

«76. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

77. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

78. Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав.

79. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

80. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98).

81. Водночас такий спосіб захисту не може бути застосований, якщо право на об`єкт нерухомості ні за ким не зареєстроване, а позивач не може зареєструвати своє право на об`єкт нерухомості, бо не здатний беззаперечно підтвердити своє право власності на об`єкт нерухомості належними правовстановлюючими документами…

83. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що це правило за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно (зокрема тоді, коли з документа вбачається право власності особи, але не випливає однозначно, що майно є саме нерухомістю), але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. Якщо така реєстрація здійснена, то належним способом захисту, як зазначено вище, є віндикаційний позов, а не позов про визнання права власності.

85. Отже, за позовом про визнання права власності на будівлю, споруду, право на яку ні за ким не зареєстроване, належним відповідачем є власник земельної ділянки, на якій така будівля, споруда розташована.

86. Судове рішення про визнання права власності на будівлю, споруду є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), якщо на момент такої реєстрації власником земельної ділянки, на якій розміщена будівля, споруда є відповідач, а право власності на будівлю, споруду ні за ким не зареєстроване».

При цьому суд враховує, що відповідно до частин першої, другої статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що земельна ділянка за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця (Карла Маркса), будинок 14, перебуває в приватній або державній власності, з урахуванням чого суд висновує, що власником землі під спірним об`єктом нерухомого майна є Мелітопольська міська рада.

Також суд враховує, що під час оформлення права власності, виготовлення технічного паспорта та здійснення реєстрації Позивач звертався до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області () та Комунального підприємства «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» Мелітопольської міської ради Запорізької області ().

З урахуванням викладеного, саме Мелітопольська міська рада є належним відповідачем у справі, а тому за висновком суду позовні вимоги до відповідача-1 (Мелітопольської районної державної адміністрації) заявлено безпідставно.

Позивачем доведено належними та допустимими доказами, що у Позивача наявне право власності на нерухоме майно, яке набуте раніше на законних підставах, однак позивач не має змоги завершити державну реєстрацію права власності з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на об`єкт нерухомого майна частину будівлі та гараж, площею 617,99 кв.м, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Михайла Грушевського, (Карла Маркса) 14».

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається Позивач, доводяться свідоцтвом про право власності на частину будівлі та гаража, виданим 08 серпня 1997 року та реєстраційним посвідченням від 08.08.1997 (а.с. 14), технічним паспортом від 02.04.20213 (а.с. 15-23), балансовою довідкою від 17.09.2025 №1662/08 (а.с. 6), звітом про оцінку активів ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» станом на 01.04.2022 (а.с. 7-1), рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 01.07.2025 (а.с. 12).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач-2 не заперечив та не спростував доводи позивача, доводи позивача підтверджуються матеріалами справи.

Отже, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача-2 слід задовольнити у повному обсязі.

У задоволенні позовних вимог до відповідача-1 слід відмовити, у зв`язку з їх безпідставністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 36 041, 32 грн (а.с. 35).

У зв`язку з тим, що основною причиною виникнення спору стала військова агресія Російської Федерації проти України, а отже відсутня вина відповідача-2 у виникненні спору, суд вважає за можливе витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Задовольнити позовні вимоги до відповідача-2 Мелітопольської міської ради (Україна, 69107, Україна, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 164; ідентифікаційний код юридичної особи 25716722).

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (ідентифікаційний код 00039002; 01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, 8) право власності на об`єкт нерухомого майна частина будівлі та гараж, площею 617,99 кв.м, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Михайла Грушевського, (Карла Маркса) 14.

Відмовити у задоволенні в частині позовних вимог до відповідача-1 МЕЛІТОПОЛЬСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ (проспект Соборний, будинок, 164, м. Запоріжжя, 69107; ідентифікаційний код юридичної особи 02126314).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний 09.02.2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.І. Педорич