ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2026 р. м. Київ

Справа № 911/2919/25

Господарський суд Київської області у складі:

cудді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом фізичної особи-підприємця Романчука Євгенія Павловича до Комунального підприємства «Славутич-Тепломережі» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області про стягнення 120 406,11грн, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Романчук Євгеній Павлович (далі позивач, ФОП Романчук Є.П.) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Славутич-Тепломережі» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області (далі відповідач, КП «Славутич-Тепломережі») про стягнення 120 406,11грн, з яких: 112 165,44грн основний борг; 1 968,28грн 3% річних за період з 15.01.2025 по 31.08.2025; 6 272,39грн втрати від інфляції за період з січня 2025 року по липень 2025 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором від 05.02.2024 №22 про надання послуг в частині оплати наданих послуг у встановлений договором строк (а.с.1-7).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.09.2025: відкрито провадження у даній справі за відповідним позовом; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження; встановлено строки для подання учасниками заяв по суті (а.с.45-46).

Відповідна ухвала доставлена до електронних кабінетів сторін 30.09.2025 о 19:00, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.47-48).

Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), є видом судового рішення.

В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Поряд з цим, абз.2 ч.6 ст.242 ГПК України установлено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, відповідна ухвала вважається врученою сторонам наступного робочого дня 01.10.2025.

10.11.2025 (сформовано в системі «Електронний суд» 08.11.2025) від відповідача надійшли пояснення на позовну заяву (а.с.55-56).

У згаданих прояснень відповідач зауважує що заборгованість виникла з причин, що не залежали від його волі, та повідомляє, що планує погасити борг найближчим часом.

Як на підставу подання пояснень відповідач посилається на положення ст.42 ГПК України.

Між тим, в силу ч.1 ст.161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи, як установлено ч.2 такої статті є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно ч.3 ст.161 ГПК України підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Фактично, подані відповідачем пояснення за своїм змістом та суттю є заявою по суті справи відзивом, оскільки містять пояснення щодо заявлених позивачем вимог.

Відповідні пояснення підлягають залишенню без розгляду з наступних підстав.

Згідно ст.113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Так, в силу ч.1 ст.251 ГПК України у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 01.10.2025, останнім днем строку, встановленого для реалізації відповідачем права на подання відзиву, є 16.10.2025. Поряд з цим, у встановлений законом строк відзив не подано і з клопотання про поновлення строку, встановленого законом для його подання, відповідач разом з відзивом до суду не подав. Отже, оскільки відповідач подав такі пояснення, які по суті є його відзивом на позов, лише 08.11.2025, встановлений законом строк ним пропущено.

Окрім того, суд позбавлений можливості поновити такий строк з власної ініціативи, оскільки в силу наведеної норми, питання про його поновлення вирішується виключно за заявою учасника.

Крім обов`язковості подання учасником відповідної заяви, останній зобов`язаний навести також поважні причини не подання заяви по суті справи у встановлений законом строк.

В силу ст.118 ГПК України: право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що строк для подання відповідної заяви по суті справи відзиву, закінчився, заяву про його поновлення із зазначенням причин, які можна вважати поважними, відповідачем не подано, суд дійшов висновку про залишення поданих КП «Славутич-Тепломережі» пояснень без розгляду.

Граничний строк розгляду відповідної справи, визначений ч.1 ст.248 ГПК України, сплив.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

05.02.2024 між КП «Славутич-Тепломережі» (далі - замовник) та ФОП Романчуком Є.П. (далі виконавець) укладено договір №22 про надання послуг (далі договір; а.с.14-17).

В силу п.п.1.1,1.2 договору: у порядку та на умовах, визначених договором, виконавець зобов`язується надавати замовнику транспортні послуги легковими автомобілями (код за ДК 021:20-8 послуги спеціалізованих автомобільних перевезень пасажирів), а замовник прийняти і оплатити такі послуги; загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна цього договору визначена сторонами в переліку транспортних засобів (додаток №1), що є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.п.2.1,2.2. договору: загальна сума договору становить 606 096грн без ПДВ; ціна договору (загальна вартість послуг за договором), визначені з урахуванням всіх витрат виконавця, які необхідно понести виконавцю у зв`язку із наданням послуг замовнику, в тому числі, податків і зборів та інших витрат, понесених виконавцем); оплата за послуги здійснюється не пізніше 14 календарних днів з дня підписання сторонами акту (актів приймання-передачі послуг).

В силу п.3.1 договору розрахунок за послуги проводиться замовником згідно акту надання послуг виконавцем протягом 14 банківських днів з моменту отримання документів на оплату.

Відповідно до п.3.2, 3.3 договору: після закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірника акта приймання наданих послуг, який останній зобов`язаний протягом п`яти перших робочих днів наступного за звітним місяцем підписати та один примірник підписаного акту повернути виконавцю; у випадку наявності у замовника заперечення щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник зобов`язаний в той же строк у письмовій формі, надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення; за умови неповернення замовником підписаного акта приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений в п.3.1 даного договору, вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі та прийняті замовником без зауважень.

Строк надання послуг - з 05.02.2024 по 31.12.2024 (п.3.4 договору); місце надання послуг, як вбачається з п.3.5 договору, - Україна, м. Славутич (Київська обл.), м. Чернігів (Чернігівська обл.), м. Київ (Київська обл.) та за заявкою.

Виконавець, в силу пп.4.1.3, 4.1.4 п.4.1 договору зобов`язаний: забезпечувати своєчасну подачу автомобіля до вказаного місця та забезпечити дотримання діючих нормативно-правових актів України під час виконання послуг. На замовника таких послуг, як визначено пп.4.4.1, 4.4.2 договору, покладені обов`язки надавати виконавцю заявку та оплачувати надані виконавцем послуги (виконані роботи) в розмірах і в строки, встановлені цим договором.

Договір набирає чинності з 05.02.2024 та діє 31.12.2024, а по фінансовим зобов`язанням до повного їх виконання (п.9.1 договору).

Відповідно до протоколу погодження договірної ціни, що є додатком №1 до договору, сторони узгодили: найменування транспортного засобу, кількість автомобілів, час роботи автомобіля, кількість днів роботи, кількість годин та тариф на послугу за годину (а.с.17,зворот).

26.12.2024 сторони укладено додаткову угоду №1 до договору (а.с.18), якою вирішено продовжити строк надання послуг та строк дії договору, шляхом викладення п.п.3.4, 9.1 договору у новій редакції:

- строк надання послуги: з 05.02.2024 по 31.01.2025;

- договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на це представниками сторін і діє до 31 січня 2025 року включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання».

Крім того, вказаною додатковою угодою внесено зміни до п.2.1 договору та визначено нову ціну договору - 662 182,50грн. Також, викладено у редакції додаток №1 до договору.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором в частині надання послуг з перевезення пасажирів за період з грудня 2024 по січень 2025 року, позивач надав акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), які підписані сторонами, на загальну суму 112 165,44грн, а саме від:

- 31.12.2024 №12/9 на суму 56 082,72грн за грудень 2024 року (а.с.19);

- 31.01.2025 №2 на суму 56 082,72грн за січень 2025 року (а.с.20).

В оплату наданих послуг позивач виставив відповідачу рахунки-фактури від: 31.12.2024 №31-12/9 на суму 56 082,72грн та 31.01.2025 №2 на суму 56 082,72грн (а.с.21-22).

Окрім того, в 2025 році сторонами проведено звірку взаємних розрахунків за договором станом на 31.05.2025 за період: травень 2025 року, за результатами якої складено акт звірки взаєморозрахунків (а.с.24), в якому визначено початкове та кінцеве сальдо у розмірі 112 165,44грн.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплатити вартість наданих послуг з перевезень пасажирів за відповідним договором та застосування до нього відповідальності, встановленої чинним законодавством, за порушення зобов`язання з оплати послуг у встановлений строк.

Заявлені вимоги є мотивованими з наступних підстав.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст.ст.173, 174, ч.1 ст.175 ГК України (тут і надалі у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст.175 ГК України.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; при цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, як установлено ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи зміст правовідносин, що склалися між сторонами за умовами укладеного договору, його предмет, права й обов`язки сторін за ним, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а не договором перевезення пасажирів, хоч такий договір передбачає надання відповідачем транспортних послуг з перевезення пасажирів.

Так, відповідно до ч.1 ст.910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. При цьому, ч.2 такої статті установлено, що укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка або електронного квитка та багажної квитанції, вимоги до яких встановлюються відповідно до законодавства.

Отже, до суб`єктів відповідного договору належить перевізник та пасажир, між тим, у даному випадку відповідний договір укладено між особою, яка здійснює перевезення та особою, що не виступає в якості пасажиру. Відповідач у справі не є фізичною особою та уклав договір фактично для перевезення третіх осіб, тобто позивач у даному випадку не надає послуги з перевезення безпосередньо відповідним фізичним особам, не вступає з ними у відповідні правовідносини.

Так, відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто; у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи умови договору, відповідач мав здійснити розрахунок за послуги з перевезення пасажирів, у строк, встановлений п.2.2, протягом 14 календарних днів з дня підписання сторонами акту, а саме за актами від:

- 31.12.2024 - до 14.01.2025 включно;

- 31.01.2025 - до 14.02.2025 включно.

Доказів здійснення оплати за послуги з перевезення, які надані за період з грудня 2024 року по січень 2025 року, борг за якими становить 112 165,44грн, на момент розгляду справи відповідачем не надано.

Частиною 1 ст.612 ЦК України установлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, не виконавши зобов`язання в частині оплати наданих послуг у строк, встановлений договором, відповідач допустив порушення зобов`язань.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача 112 165,44грн основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача: 6 272,39грн втрат від інфляції за період з січня 2025 року по липень 2025 року; 1 968,28грн 3% річних за період з 15.01.2025 по 31.08.2025.

В силу ст.617 ЦК України, ч.2 ст.218 ГК України (в редакції, чинній на момент порушення зобов`язання з оплати) відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як визначено ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язання з оплати наданих послуг, вимоги позивача про сплату боргу з урахуванням втрат від інфляції та процентів є обґрунтованими.

За розрахунком суду, враховуючи період прострочення, розмір основного боргу, розмір втрат від інфляції за заявлений позивачем період - з січня 2025 року по липень 2025 року складає 6 281,26грн, а розмір 3% річних 1 968,28грн.

Розбіжності у розрахунку втрат від інфляції пов`язані із застосуванням позивачем сукупного індексу інфляції без його округлення до десятої. Між тим, офіційний індекс інфляції встановлюється як за місяць, так і за рік в процентах саме до десятої, тому сукупний індекс інфляції мав визначатись в процентах з округленням до десятої.

Оскільки відповідно до ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, вимоги в частині стягнення втрат від інфляції підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 1 968,28грн та втрат від інфляції у розмірі 6 272,39грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки заявлені вимоги задоволено повністю, позивачу підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача судовий збір у розмірі 3 028грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Славутич-Тепломережі» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області (ідентифікаційний код 41276766; 07101, Київська обл., м. Славутич(з), вул. Військових будівельників, буд. 8) на користь фізичної особи-підприємця Романчука Євгенія Павловича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) 112 165,44грн основного боргу, 1 968,28грн 3% річних, 6 272,39грн втрат від інфляції, а також 3 028грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова