ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" лютого 2026 р. м. Київ Справа № 911/320/26

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали заяви (вх.№ 6/26 від 05.02.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Галант» про забезпечення позову у справі №911/320/26

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Галант»

30000, Хмельницька область, Шепетівський район, місто Славута, вулиця Миру, будинок 89,

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»

49089, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205,

2) Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Богдани Орестівни

08131, Київська область, Києво -Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Святошинська, будинок 125, кабінет №1.

про визнання незаконним та скасування акту, постанови приватного виконавця, свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №8856/26 від 05.02.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Галант» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Богдани Орестівни в якій позивач заявляє такі позовні вимоги:

- визнати незаконною та скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 27.01.2026, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Протченко Богданою Орестівною у виконавчому провадженні № 65101512;

- визнати незаконним та скасувати акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 27.01.2026, складений приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Протченко Богданою Орестівною у виконавчому провадженні № 65101512;

- визнати незаконним та скасувати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, посвідченого 27.01.2026 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дереберою Тетяною Олександрівною, зареєстрованого за № 152, яким посвідчено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» () на земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0070, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4;

- скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Деребери Тетяни Олександрівни № 83031957 від 27.01.2026 про державну реєстрацію власності на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» () на земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0070, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову (вх. № 6/26 від 05.02.2026), в якій заявлено про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку площею 14,0406 га, кадастровий номер :02:004:0070, цільове призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Петрівське, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, та яка на праві власності зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ();

- заборонити органам державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним виконавцям, приватним виконавцям, нотаріусам, які виконують функції державного реєстратора, та іншим акредитованим суб`єктам державної реєстрації) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 14,0406 га, кадастровий номер :02:004:0070, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, у тому числі, але не виключно: дії щодо державної реєстрації переходу права власності, інших речових прав; дії щодо державної реєстрації обтяжень (іпотек, заборон тощо); дії щодо внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; дії щодо державної реєстрації поділу, виділу, об`єднання зазначеної земельної ділянки або зміни її цільового призначення.

За результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Галант» (вх. № 6/26 від 05.02.2026) про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

На обґрунтування вказаної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Галант» посилається, зокрема, на такі обставини.

Позивач був власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0070, проте, в результаті примусової реалізації арештованого майна у межах виконавчого провадження право власності на неї перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Заявник вказує, що 22.09.2025 приватним виконавцем Протченко Б.О. опубліковано оголошення про проведення земельних торгів в ЕТС «Прозорро. Продажі» про те, що у ВП №65101512 відбудуться торги з продажу спірної земельної ділянки. Обтяження: арешт нерухомого майна 60464332, постанова про арешт майна, серія 65101512, виданий 23.06.2025, видавник: приватний виконавець Протченко Богдана Орестівна, дата торгів 29.10.2025, стартова ціна 88871000,00 грн.

Відповідно до протоколу про результати земельних торгів №LAE001-UA-743 від 28.10.2025 земельні торги, організовані приватним виконавцем Протченко Б.О., не відбулись.

27 січня 2026 року приватним виконавцем складено постанову про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, в якій вказано, що відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», статей 135, 137 Земельного Кодексу України, статей 18, 56, 61 Закону України «Про виконавче провадження», статей 1, 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», пунктів 65-70 Вимог щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття права користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013 передано на реалізацію нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер :02:004:0070, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Петрівська сільська рада, площа: 14,0406 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка належить ТОВ "Інвестиційна компанія «Галант», , відомості щодо права власності зареєстровані щодо земельної ділянки :02:004:0045 на підставі договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 160, виданого 03.02.2021 приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. згідно номеру відомостей про речове право: 40386675 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4), відповідно до технічної документації із землеустрою земельної ділянки, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно з кадастровим номером :02:004:0045, що знаходиться на території Петрівської сільської ради в Києво-Святошинському районі Київської області загальною площею 14,0406 га було присвоєно в Державному земельному кадастрі кадастровий номер :02:004:0070.

Також 27 січня 2026 року приватним виконавцем складено Акт про передачу майна стягувачу, згідно з яким ТОВ «ДНІПРОФІНАНС ГРУП», , передано у власність майно: земельна ділянка, кадастровий номер :02:004:0070, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Петрівська сільська рада, площа: 14,0406 Га. Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка належить ТОВ "Інвестиційна компанія "Галант», , відомості щодо права власності зареєстровані щодо земельної ділянки :02:004:0045 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 160, виданого 03.02.2021 приватним нотаріусом Київсього міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. згідно номеру відомостей про речове право: 40386675 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4), якій відповідно до технічної документації із землеустрою було присвоєно в Державному земельному кадастрі кадастровий номер :02:004:0070.

Майно передається стягувачу в рахунок погашення боргу в сумі 88871000,00 грн за виконавчим листом № 5011-69/13195-2012, що виданий 08.04.2021 Господарським судом міста Києва.

27 січня 2026 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Деребера Т.О. видала свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, зареєстроване за № 152.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Галант» вважає, що передача майна у власність стягувачу (відповідачу-1) була вчинена з порушенням встановленого законом порядку, оскільки: право власності позивача на земельну ділянку не було обтяжене іпотекою, майно було виставлене на торги виконавцем не як предмет іпотеки, тому його передача стягувачу після перших торгів є грубим порушенням встановленого законом порядку, яким передбачено таку можливість лише після третіх торгів, а не перших, передача майна стягувачу відбулась на підставі недійсної оцінки (через 3,5 місяці після втрати чинності оцінки).

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, заявник вказує, що право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» зареєстровано 27.01.2026, ризик «миттєвого перепродажу» майна з метою створення ланцюга добросовісних набувачів є критичним, невжиття зазначених заходів призведе до невідворотних обставин, а саме: перехід права власності до третіх осіб змусить позивача звертатися до суду з новими позовами для захисту своїх прав, що накладає додатковий фінансовий тягар, займає тривалий час і суттєво ускладнює відновлення порушених прав позивача.

За оцінкою судом наведених заявником обставин та доказів, що надані в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

За приписами статті 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункти 1, 2, 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18).

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, вжиття заходу забезпечення пов`язуються з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі задоволення яких, не вимагатиме примусового виконання, то, в даному випадку, така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18).

Як вбачається з матеріалів заяви, предметом спору є: визнати незаконною та скасувати постанову, акт про передачу майна, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, а також скасувати рішення державного реєстратора, тобто, немайнові вимоги.

З урахуванням того, що предметом спору є немайнові вимоги, згідно з правовими висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, суд має дослідити, чи може відсутність таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Ефективність захисту права полягає також і у розумінні того, що обраний особою спосіб захисту є спочатку обраним правильно та дійсно спроможний захистити або відновити порушене або не визнане право.

Заявник намагається захистити власне право шляхом скасування постанови, акту, свідоцтва та відповідної державної реєстрації прав за якими земельна ділянка перейшла у власність теперішнього власника - відповідача-1 у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 752/1115/17 (провадження № 14-175цс19) зазначено, що: "передбачена статтею 62 Закону № 606-XIV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України). Саме такі висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 16 листопада 2016 року (провадження № 6-1655цс16) та від 14 червня 2017 року (провадження № 6-1804цс16), і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав для відступу від цих висновків".

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 № 6-301цс15 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15).

Отже, у разі неспростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Заходи забезпечення позову, про які заявляється позивачем, стосуються та впливають на права чинного власника спірного майна.

За результатами оцінки обґрунтованості заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Галант» (вх. № 6/26 від 05.02.2026) про забезпечення позову у справі №911/320/26 щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, адекватності вимог заявника про забезпечення позову, з урахуванням збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

У пункті 8.8 постанови від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду зробила такий висновок: забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, натомість, у заяві про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Галант» не стверджує про можливі недобросовісні дії з боку відповідача-1, обгрунтовуючи заяву поточною діяльністю відповідача-1 як фінансової установи.

Загальне посилання заявника на наявність спору між сторонами справи не створює підстав для задоволення відповідної заяви про накладення арешту та заборони вчинення реєстраційних дій.

Наявність спору щодо предмету позову - необхідна умова для розгляду правовідносин у господарському суді, відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, відтак, як загальна, кваліфікуюча, ознака господарсько-процесуальних правовідносин не може бути сама по собі підставою для забезпечення позову, оскільки застосування даних заходів має виключний характер і потребує доведення на загальних умовах наявності відповідних підстав.

При цьому, спір про право відбувається з дотриманням принципу змагальності сторін господарського процесу, відповідно до частини 3 статті 2, статті 13 Господарського процесуального кодексу України, встановлення наявності права на предмет спору відбувається при розгляді справи по суті та зазначається у резолютивній частині рішення суду. Відтак, зокрема, неприпустимим є використання заходів забезпечення позову - арешта усього або значної частини майна боржника, як способу тиску на сторону у справі, примусу до завершення спору на користь позивача, що також негативно вплине на дотримання принципу змагальності сторін господарського процесу.

Суд відзначає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Галант» про забезпечення позову не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення, що суперечить вимогам пункту 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, зважаючи на суб`єктний склад сторін та доводи самої заяви про забезпечення позову, а також передбачені нею заходи забезпечення, суд звертає увагу на істотну неспівмірність вжиття заходів забезпечення позову для позивача та відповідача-1: позивач вказує на відсутність ризику завдання збитків, оскільки відповідач-1 за видами своєї господарської діяльності не є суб`єктом аграрного господарства чи будівельною компанією, відтак, не буде використовувати земельну ділянку у виробничому циклі та при виконанні контрактів, у зв`язку з чим, позивач не надає пропозицій до зустрічного забезпечення, яке вважає необгрунтованим у цій справі, натомість суд зауважує, що заявлені заходи забезпечення якраз не перешкоджали б використанню земельної ділянки для вищевказаних суб`єктів господарювання, тоді як використанню спірного майна фінансовою установою в господарській діяльності, її спроможності виконання зобов`язань перед контрагентами, забезпечення поточної діяльності: сплаті податків та зборів, виплаті заробітної плати працівникам, комунальних витрат та наявних фінансових зобов`язань, а також укладанню нових правочинів щодо своєї господарської діяльності, першкоджатимуть заявлені позивачем заходи забезпечення позову, що з огляду на значну вартість майна, може призвести до реальних збитків та упущеної вигоди у значних розмірах та до значних негативних наслідків у діяльності товариства - відповідача-1 у цілому, відтак, з урахуванням сталих фізичних властивостей спірного об`єкту - земельної ділянки, вжиття заявлених заходів забезпечення у співвідношенні спрощення виконання рішення суду для позивача і можливих негативних наслідків для відповідача - 1 - неспівмірне.

Як вказано судом вище, співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За результатами дослідження та оцінки матеріалів справи щодо забезпечення позову в їх сукупності, з огляду на вказані вище вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову, також зважаючи на неспівмірність заходів до забезпечення позову збалансованості інтересів обох сторін.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви (вх. № 6/26 від 05.02.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Галант» про забезпечення позову у справі №911/320/26 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 06.02.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя С.О. Саванчук