РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.02.2026Справа № 910/15145/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Князькова В.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Руол Стандарт", м.Київ

до відповідача Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, м.Київ

про стягнення 182 045,03 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Руол Стандарт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості в сумі 155 136,72 грн, 3% річних в сумі 6234,28 грн та інфляційних втрат в сумі 20 674,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх обов`язків за договорами №ВТО/61/Р від 25.05.2023, №ВТО/65-1/Р від 21.06.2023, №ВТО/62/РС від 17.07.2023, №ВТО/4зм/РС від 02.01.2024, №ВТО/5-2/Р від 24.01.2024, №ВТО/30/Р від 27.03.2024 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 09.12.2025 відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

26.12.2025 (сформовано 25.12.2025) через систему «Електронний суд» Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила про відсутність заперечень щодо стягнення суми основного боргу та заперечувало проти стягнення 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку із пропуском строку позовної давності позивачем. Також відповідач просив суд зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до 1000,00 грн.

30.12.2025 ТОВ «Руол Стандарт» через систему «Електронний суд» скерував до суду відповідь на відзив, в якій зазначив про помилковість тверджень відповідача щодо пропуску строків позовної давності. Також позивач навів спростування доводам Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно, з огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2023 між Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Руол Стандарт», як постачальником, був укладений договір № ВТО/61/Р про закупівлю (далі - договір 1).

За умовами пункту 1.1 договору 1 постачальник зобов`язався поставити замовнику товар, зазначений в специфікації, що додається до договору та є його невід`ємною частиною, а замовник - прийняти і оплатити такий товар (далі - товар) в асортименті, у кількості та за ціною відповідно до специфікації (додаток № 1 до договору). Найменування товару: ДК 021:20-9 Овочі, фрукти та горіхи (03221240-0 Помідори свіжі (закритого ґрунту), 03221240-0 Помідори свіжі, 03221270-9 Огірки свіжі (закритого ґрунту), 03221270-9 Огірки свіжі) (пункт 1.2 договору 1).

Згідно зі специфікацією до договору 1 позивач зобов`язався поставити Управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації наступний товар: помідори свіжі (закритого ґрунту) в кількості 250 кг на 22 500,00 грн з ПДВ; помідори свіжі в кількості 1 250 кг на 66 750,00 грн з ПДВ; огірки свіжі (закритого ґрунту) в кількості 250 кг на 22 500,00 грн з ПДВ; огірки свіжі в кількості 1250 кг на 66 750,00 грн з ПДВ.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 договору 1 сума та ціна товару встановлюється у національній валюті України. Сума договору включає: ціну товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, витрати, пов`язані з передпродажною підготовкою та реалізацією товару замовнику, всі витрати постачальника, враховуючи вартість транспортних послуг на доставку товару до місця поставки, визначеного цим договором, здійснення вантажно-розвантажувальних послуг при поставці товару; занос товару в приміщення; перевірка, цілісності та відсутності пошкоджень в присутності представників замовника. Сума договору складає: 178 500,00 грн з ПДВ.

Пунктом 3.3. договору 1 визначено, що постачання здійснюється партіями відповідно до заявки замовника. Товар завозиться 2-3 рази на тиждень, в робочі години поадресно, згідно дислокації (Додаток №2) та графіку постачання (Додаток №3).

Згідно з пунктом 7.1 договору 1 розрахунки проводяться шляхом оплати замовником фактично поставлених товарів, на підставі видаткових накладних, на умовах відтермінування платежу за поставлений товар на строк 90 (дев`яносто) календарних днів.

Додатковою угодою № 1 до договору 1 сторони внесли зміни до пункту 2.3. договору 1 та виклали його в наступній редакції: « 2.3. Сума Договору складає: 171 400,00 (сто сімдесят одна тисяча чотириста гривень 00 копійок) з ПДВ, згідно з Додатком 1 до цієї додаткової угоди». Також, цією угодою постачальник та замовник виклали специфікацію (додаток №1) до договору 1 в новій редакції, за змістом якої було зменшено ціну за одиницю відповідного товару та загальну вартість до 171 400,00 грн.

Відповідно до пункту 14.1. договору 1 він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023, в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання сторонами.

На виконання умов договору 1 позивач в період з 25.05.2023 по 03.10.2023 поставив відповідачу замовлений ним товар на суму 170 891,32 грн, а Управління освіти здійснило часткову оплату в розмірі 141 879,10 грн.

Також, 21.06.2023 між Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Руол Стандарт», як постачальником, був укладений договір № ВТО/65-1/Р про закупівлю (далі - договір 2).

За умовами пункту 1.1 договору 2 постачальник зобов`язався поставити замовнику товар, зазначений в специфікації, що додається до договору та є його невід`ємною частиною, а замовник - прийняти і оплатити такий товар (далі - товар) в асортименті, у кількості та за ціною відповідно до специфікації (додаток № 1 до договору). Найменування товару: ДК 021:20-9 Овочі, фрукти та горіхи (03221112-4 Морква столова рання, 03221111-7 Буряк - столовий ранній, 03221113-1 Цибуля ріпчаста рання, 03221113-1 Цибуля зелена, 03221250-3 Кабачки, 03221300-9 Зелень свіжа (петрушка, кріп) 03221410-3 Капуста білокачанна рання) (пункт 1.2 договору 2).

Згідно зі специфікацією до договору 2 позивач зобов`язався поставити Управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації наступний товар: морква столова рання в кількості 1 800 кг на 116 100,00 грн з ПДВ; буряк - столовий ранній в кількості 1 200 кг на 54 000,00 грн з ПДВ; цибуля ріпчаста рання в кількості 1 500 кг на 74 700,00 грн з ПДВ; цибуля зелена в кількості 250 кг на 67 500,00 грн з ПДВ; кабачки в кількості 1 400 кг на 67 200,00 грн з ПДВ; зелень свіжа (петрушка, кріп) в кількості 150 кг на 49 500,00 грн з ПДВ; капуста білокачанна рання в кількості 1 000 кг на 49 500,00 грн з ПДВ.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 договору 2 сума та ціна товару встановлюється у національній валюті України. Сума договору включає: ціну товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, витрати, пов`язані з передпродажною підготовкою та реалізацією товару замовнику, всі витрати постачальника, враховуючи вартість транспортних послуг на доставку товару до місця поставки, визначеного цим договором, здійснення вантажно-розвантажувальних послуг при поставці товару; занос товару в приміщення; перевірка, цілісності та відсутності пошкоджень в присутності представників замовника. Сума договору складає: 478 500,00 грн з ПДВ.

Пунктом 3.3. договору 2 визначено, що постачання здійснюється партіями відповідно до заявки замовника. Товар завозиться 2-3 рази на тиждень, в робочі години поадресно, згідно дислокації (Додаток №2) та графіку постачання (Додаток №3).

Згідно з пунктом 7.1 договору 2 розрахунки проводяться шляхом оплати замовником фактично поставлених товарів, на підставі видаткових накладних, на умовах відтермінування платежу за поставлений товар на строк 90 (дев`яносто) календарних днів.

Відповідно до пункту 14.1. договору 2 він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023, в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання сторонами.

На виконання умов договору 2 позивач в період з 21.06.2023 по 19.12.2023 поставив відповідачу замовлений ним товар на суму 328 246,88 грн, а Управління освіти здійснило часткову оплату в розмірі 285 892,88 грн.

17.07.2023 між Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Руол Стандарт», як постачальником, був укладений договір № ВТО/62/Р про закупівлю (далі - договір 3).

За умовами пункту 1.1 договору 3 постачальник зобов`язався поставити замовнику товар, зазначений в специфікації, що додається до договору та є його невід`ємною частиною, а замовник - прийняти і оплатити такий товар (далі - товар) в асортименті, у кількості та за ціною відповідно до специфікації (додаток № 1 до договору). Найменування товару: ДК 021:20-9 Овочі, фрукти та горіхи (03222332-9 Персики, 03222332-9 Нектарин, 03222340-8 Виноград; 03222334-3 Сливи) (пункт 1.2 договору 3).

Згідно зі специфікацією до договору 3 позивач зобов`язався поставити Управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації наступний товар: персики в кількості 400 кг на 38 400,00 грн з ПДВ; нектарин в кількості 400 кг на 31 200,00 грн з ПДВ; виноград в кількості 500 кг на 52 500,00 грн з ПДВ; сливи в кількості 500 кг на 25 500,00 грн з ПДВ.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 договору 3 сума та ціна товару встановлюється у національній валюті України. Сума договору включає: ціну товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, витрати, пов`язані з передпродажною підготовкою та реалізацією товару замовнику, всі витрати постачальника, враховуючи вартість транспортних послуг на доставку товару до місця поставки, визначеного цим договором, здійснення вантажно-розвантажувальних послуг при поставці товару; занос товару в приміщення; перевірка, цілісності та відсутності пошкоджень в присутності представників замовника. Сума договору складає: 147 600,00 грн з ПДВ.

Пунктом 3.3. договору 1 визначено, що постачання здійснюється партіями відповідно до заявки замовника. Товар завозиться 2-3 рази на тиждень, в робочі години поадресно, згідно дислокації (Додаток № 2) та графіку постачання (Додаток № 3).

Згідно з пунктом 7.1 договору 3 розрахунки проводяться шляхом оплати замовником фактично поставлених товарів, на підставі видаткових накладних, на умовах відтермінування платежу за поставлений товар на строк 90 (дев`яносто) календарних днів.

Відповідно до пункту 14.1. договору 3 він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023, в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання сторонами.

На виконання умов договору 3 позивач в період з 17.07.2023 по 28.08.2023 поставив відповідачу замовлений ним товар на суму 147 433,25 грн, а Управління освіти здійснило часткову оплату в сумі 122 014,25 грн.

02.01.2024 між Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Руол Стандарт», як постачальником, був укладений договір № ВТО/4зм/Р про закупівлю (далі - договір 4).

За умовами пункту 1.1 договору 4 постачальник зобов`язався поставити замовнику товар, зазначений в специфікації, що додається до договору та є його невід`ємною частиною, а замовник - прийняти і оплатити такий товар (далі - товар) в асортименті, у кількості та за ціною відповідно до специфікації (додаток № 1 до договору). Найменування товару: ДК 021:20-5 Сирі олії та тваринні і рослинні жири (15410000-5 Олія соняшникова рафінована) (пункт 1.2 договору 4).

Згідно зі специфікацією до договору 4 позивач зобов`язався поставити Управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації наступний товар: олія соняшника рафінована в кількості 2 000 літрів на 120 000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 договору 4 сума та ціна товару встановлюється у національній валюті України. Сума договору включає: ціну товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, витрати, пов`язані з передпродажною підготовкою та реалізацією товару замовнику, всі витрати постачальника, враховуючи вартість транспортних послуг на доставку товару до місця поставки, визначеного цим договором, здійснення вантажно-розвантажувальних послуг при поставці товару; занос товару в приміщення; перевірка, цілісності та відсутності пошкоджень в присутності представників замовника. Сума договору складає: 120 000,00 грн з ПДВ.

Пунктом 3.3. договору 4 визначено, що постачання здійснюється партіями відповідно до заявки замовника. Товар завозиться 2-3 рази на тиждень, в робочі години поадресно, згідно дислокації (Додаток № 2) та графіку постачання (Додаток № 3).

Згідно з пунктом 7.1 договору 4 розрахунки проводяться шляхом оплати замовником фактично поставлених товарів, на підставі видаткових накладних, на умовах відтермінування платежу за поставлений товар на строк 90 (дев`яносто) календарних днів.

Відповідно до пункту 14.1. договору 4 він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2024, в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання сторонами.

На виконання умов договору 1 позивач в період з 02.01.2024 по 24.06.2024 поставив відповідачу замовлений ним товар на суму 119 100,00 грн, а Управління освіти здійснило його часткову оплату в сумі 111 000,00 грн.

24.01.2024 між Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Руол Стандарт», як постачальником, був укладений договір № ВТО/5-2/Р про закупівлю (далі - договір 5).

За умовами пункту 1.1 договору 5 постачальник зобов`язався поставити замовнику товар, зазначений в специфікації, що додається до договору та є його невід`ємною частиною, а замовник - прийняти і оплатити такий товар (далі - товар) в асортименті, у кількості та за ціною відповідно до специфікації (додаток № 1 до договору). Найменування товару: ДК 021:2015 ДК 021:20-6 Зернові культури та картопля (03212100-1 Картопля, 03212213-6 Горох сушений, 03212210-5 Квасоля, 03212211-2 Сочевиця) (пункт 1.2 договору 5).

Згідно зі специфікацією до договору 5 позивач зобов`язався поставити Управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації наступний товар: картопля в кількості 14 020 кг на 311 244,00 грн з ПДВ; горох сушений в кількості 500 кг. на 10 500,00 грн. з ПДВ; сочевиця в кількості 1 615 кг на 116 280,00 грн з ПДВ; квасоля в кількості 300 кг на 25 200,00 грн з ПДВ.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 договору 5 сума та ціна товару встановлюється у національній валюті України. Сума договору включає: ціну товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, витрати, пов`язані з передпродажною підготовкою та реалізацією товару замовнику, всі витрати постачальника, враховуючи вартість транспортних послуг на доставку товару до місця поставки, визначеного цим договором, здійснення вантажно-розвантажувальних послуг при поставці товару; занос товару в приміщення; перевірка, цілісності та відсутності пошкоджень в присутності представників замовника. Сума договору складає: 463 224,00 грн з ПДВ.

Пунктом 3.3. договору 5 визначено, що постачання здійснюється партіями відповідно до заявки замовника. Товар завозиться 2-3 рази на тиждень, в робочі години поадресно, згідно дислокації (Додаток № 2) та графіку постачання (Додаток № 3).

Згідно з пунктом 7.1 договору 5 розрахунки проводяться шляхом оплати замовником фактично поставлених товарів, на підставі видаткових накладних, на умовах відтермінування платежу за поставлений товар на строк 90 (дев`яносто) календарних днів.

Відповідно до пункту 14.1. договору 5 він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2024, в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання сторонами.

На виконання умов договору 5 позивач в період з 24.01.2024 по 18.11.2024 поставив відповідачу замовлений ним товар на суму 463 224,00 грн, а Управління освіти здійснило часткову оплату в сумі 452 796,00 грн.

27.03.2024 між Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Руол Стандарт», як постачальником, був укладений договір № ВТО/30/Р про закупівлю (далі - договір 6).

За умовами пункту 1.1 договору 6 постачальник зобов`язався поставити замовнику товар, зазначений в специфікації, що додається до договору та є його невід`ємною частиною, а замовник - прийняти і оплатити такий товар (далі - товар) в асортименті, у кількості та за ціною відповідно до специфікації (додаток № 1 до договору). Найменування товару: ДК 021:20-9 Овочі, фрукти та горіхи (03221410-3 Капуста свіжа білокачанна (рання), 03221410-3 Капуста білокачанна (пізня), 03221112-4 Морква (рання), 03221112-4 Морква (пізня), 03221111-7 Буряк (ранній), 03221111-7 Буряк (пізній), 03221113-1 Цибуля (рання), 03221113-1 Цибуля (пізня) (пункт 1.2 договору 6).

Згідно зі специфікацією до договору 6 позивач зобов`язався поставити Управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації наступний товар: капуста свіжа білокачанна (рання) в кількості 1 200 кг на 64 800,00 грн з ПДВ; капуста білокачанна (пізня) в кількості 1 200 кг на 23 040,00 грн з ПДВ; морква (рання) в кількості 2 500 кг на 112 500,00 грн з ПДВ; морква (пізня) в кількості 3 000 кг на 54 000,00 грн з ПДВ; буряк (ранній) в кількості 1 500 кг на 67 500,00 грн з ПДВ; буряк (пізній) в кількості 1 500 кг на 28 800,00 грн з ПДВ; цибуля (рання) в кількості 1 000 кг на 30 000,00 грн з ПДВ; цибуля (пізня) в кількості 1 500 кг на 31 500,00 грн з ПДВ.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 договору 6 сума та ціна товару встановлюється у національній валюті України. Сума договору включає: ціну товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, витрати, пов`язані з передпродажною підготовкою та реалізацією товару замовнику, всі витрати постачальника, враховуючи вартість транспортних послуг на доставку товару до місця поставки, визначеного цим договором, здійснення вантажно-розвантажувальних послуг при поставці товару; занос товару в приміщення; перевірка, цілісності та відсутності пошкоджень в присутності представників замовника. Сума договору складає: 412 140,00 грн з ПДВ.

Пунктом 3.3. договору 6 визначено, що постачання здійснюється партіями відповідно до заявки замовника. Товар завозиться 2-3 рази на тиждень, в робочі години поадресно, згідно дислокації (Додаток № 2) та графіку постачання (Додаток № 3).

Згідно з пунктом 7.1 договору 6 розрахунки проводяться шляхом оплати замовником фактично поставлених товарів, на підставі видаткових накладних, на умовах відтермінування платежу за поставлений товар на строк 90 (дев`яносто) календарних днів.

Відповідно до пункту 14.1. договору 6 він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2024, в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання сторонами.

На виконання умов договору 5 позивач в період з 27.03.2024 по 16.12.2024 поставив відповідачу замовлений ним товар на суму 407 791,05 грн, а Управління освіти здійснило часткову оплату в сумі 367 967,55 грн.

Позивач стверджує, що внаслідок неповного виконання обов`язку оплати поставленого товару за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 155 136,72 грн, наявність якої також засвідчена сторонами шляхом підписання відповідних актів звірки за 2024 рік.

02.05.2025 відповідач скерував на адресу ТОВ «Руол Стандарт» лист за № 04-07/665, в якому Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації визнало факт поставки товару, частково проведеної оплати, а також залишок кредиторської заборгованості в розмірі 155 136,72 грн.

Оскільки зобов`язання з оплати поставленого товару не було виконано в повному обсязі ТОВ «Руол Стандарт» звернувся із даним позовом, у межах якого крім суми основного боргу в розмірі 155 136,72 грн, також просив суд стягнути з відповідача 6 234,28 грн три проценти річних та 20 674,03 грн інфляційних втрат, розрахованих за поставками за спірними договорами до 22.10.2025.

Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації в своєму відзиві визнало факт наявності заборгованості в розмірі 155 136,72 грн, натомість заперечувало проти стягнення з відповідача три проценти річних та інфляційних втрат, посилаючись на пропуск строку позовної давності позивачем.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що укладені між сторонами договори № ВТО/61/Р від 25.05.2023, № ВТО/65-1/Р від 21.06.2023, № ВТО/62/РС від 17.07.2023. № ВТО/4зм/РС від 02.01.2024, № ВТО/5-2/Р від 24.01.2024 та № ВТО/30/Р від 27.03.2024 за своєю правовою природою є договором поставки.

Судом врахований той факт, що 28.08.2025 Господарський кодекс України втратив чинність, водночас, відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на вказане, беручи до уваги, що спір між сторонами виник до 28.08.2025, суд дійшов висновку про регламентування спірних правовідносин приписами Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписи вказаної статті кореспондуються із нормами статті 712 Цивільного кодексу України. Частиною 2 якої передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 663 Цивільного кодексу України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Приписами частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У межах даного позову між сторонами відсутній спір щодо факту поставки товару, його кількості та асортименту.

Частино 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що сторонами були складені, підписані та скріплені печатками юридичних осіб акти звірки взаєморозрахунків за 2024 рік.

Згідно з вимогами чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній станом на дату підписання актів звірки, головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер), зокрема забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства бухгалтер, який підписав акт звірки, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Із наданих актів звірки взаєморозрахунків вбачається, що Управління освіти засвідчує факт наявності у нього зобов`язання зі сплати грошових коштів у загальному розмірі 155 136,72 грн (договір 1 - 29 012,22 грн, договір 2 - 42 354,00 грн, договір 3 - 25 419,00 грн, договір 4 - 8 100,00 грн, договір 5 - 10 428,00 грн, договір 6 - 39 823,50 грн).

Оскільки вищезазначена сума боргу підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, відповідачем засвідчений факт наявності у нього суми заборгованості, та останній на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Руол Стандарт» про стягнення з відповідача 155 136,72 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) та від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) сформулювала правовий висновок про те, що положення статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Тотожної правової позиції щодо правомірності застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України за порушення зобов`язання з виплати страхового відшкодування дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.02.2020 у справі №758/16044/16-ц та від 20.07.2020 у справі №910/14293/19.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за період визначений позивачем з урахуванням строку виконання грошового зобов`язання, визначеного вище, а також зважаючи на імперативність приписів частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, дійшов висновку про правомірність стягнення з Управління освіти трьох процентів річних у розмірі 6 234,28 грн та інфляційних втрат у розмірі 20 674,03 грн.

Суд вважає хибними твердження відповідача щодо пропуску позивачем строків позовної давності та зазначає наступне.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 Цивільного кодексу України і статті 230 Господарського кодексу України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за час прострочення.

Разом із тим, главою 19 Цивільного кодексу України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 Цивільного кодексу України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 Цивільного кодексу України.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і три проценти річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц.

У даному випадку заявником здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за 2024-2025 роки, а отже, ніяким чином не було пропущено трирічного строку позовної давності.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, наведенні норми та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, суд дійшов висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Руол Стандарт», а саме про стягнення заборгованості в розмірі 155 136,72 грн, трьох процентів річних у розмірі 6 234,28 грн, а також інфляційних втрат у розмірі 20 674,03 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 1 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (частиною 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1-2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн позивачем надано суду:

- ордер на надання правової допомоги №2068498;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 6890/10;

- договір про надання правової допомоги № 84 від 25.09.2025, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Сайко та Партнери»;

- акт № 1 про надання правничої допомоги від 22.10.2025, в якому міститься перелік послуг, наданих, як правова допомога, зокрема, підготування та подача позовної заяви (з доданими до неї документами) до Господарського суду міста Києва про стягнення з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (код в ) на користь Клієнта заборгованості за поставлений товар, згідно договорів про закупівлю: ВТО/61/Р від 25.05.2023р.; ВТО/65-1/Р від 21.06.2023р.; ВТО/62/РС від 17.07.2023р.; ВТО/4зм/РС від 02.01.2024р.; ВТО/5-2/Р від 24.01.2024р.; ВТО/ЗО/Р від 27.03.2024р., та нарахувань передбачених ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням оплати за цими правочинами, що включає: ознайомлення з матеріалами наданими Клієнтом; опрацювання нормативної бази і судової практики щодо формування доводів позовної заяви; здійснення розрахунку 3% річних та інфляційної складової відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України; формування додатків до позовної заяви, представлення інтересів Клієнта в Господарському суді міста Києва, в тому числі але не виключно: підготування і подача до суду різного роду клопотань і заяв процесуального характеру, заяв по суті справи, участь в судових засіданнях (у разі їх призначення), моніторинг руху позовної заяви, а в подальшому і відповідної справи в Господарському суді міста Києва за даними його веб-сторінки (https://ki.arbitr.gov.ua/sud5011 /) та веб- сторінки Судова влада України (https://couil.gov.ua/laii7), тощо.

Щодо заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховано правову позицію Великої палати Верховного Суду, яку висловлено у постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21. Зокрема, таке.

За змістом частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ).

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

У постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21 Великої Палати Верховного Суду також наголошено, що частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також наголосила, що частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами

Відповідач у своєму відзиві зауважував, що Адвокатське бюро зареєстроване у м. Бориспіль. За даними статистичного аналізу ринку праці, середня зарплата юриста в цьому регіоні становить 20 000 грн на місяць. Згідно з офіційними статистичними даними порталів Work.ua та Rabota.ua, середня заробітна плата юриста в Київській області становить 18 000 - 22 000 грн на місяць. Так, посилаючись на те, що справа є малозначною, на переконання Управління освіти позовна заява є типовим шаблоном, де змінені лише реквізити договорів та суми, робота над таким документом у досвідченого адвоката займає не більше 45-60 хвилин, а тому з урахуванням ринку юридичних послуг м. Бориспіль та автоматизованого характеру позову, об`єктивна вартість такої роботи становить від 1 000 до 3 000 грн.

Суд відзначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на встановлене у сукупності та враховуючи подані відповідачем заперечення щодо розміру судових витрат на правову допомогу, принципи співмірності та розумності судових витрат, обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу, зважаючи на не складність справи, суд доходить висновку, що на Управління освіти має бути покладений обов`язок відшкодування позивачу 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір та витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Руол Стандарт" до Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення 182 045,03 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (01021, місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 24/7; ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Руол Стандарт" (26400, Кіровоградська обл., Голованівський р-н, місто Благовіщенське, вул.Гагаріна, будинок 7, квартира 6; ідентифікаційний ) заборгованості в розмірі 155 136,72 грн, три проценти річних у розмірі 6 234,28 грн, інфляційні втрати у розмірі 20 674,03 грн, 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного господарського суду.

Повний текст складено 09.02.2026.

Суддя В.В. Князьков