УХВАЛА

м. Київ

03.02.2026Справа № 910/13988/22

За скаргою Фізичної особи-підприємця Давиденко Віталія Васильовича

на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа

Сергійовича

у справі № 910/13988/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім-Інвестмент»

до Фізичної особи-підприємця Давиденко Віталія Васильовича

про стягнення 31.800,00 грн та виселення

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участі представників сторін

від позивача не з`явився

від відповідача Давиденко В.В.

від приватного виконавця Варава Р.С.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/13988/22 від 27.02.2023 позов задоволено повністю та

стягнуто з Фізичної особи-підприємця Давиденко Віталія Васильовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім-Інвестмент» 31.800,00 грн боргу по орендній платі, 4.962,00 грн витрат по сплаті судового збору;

виселено Фізичну особу-підприємця Давиденко Віталія Васильовича з нежитлового приміщення загальною площею 31 кв. м, що знаходиться на 3-му поверсі в немилому будинку - будівлі виробничих служб - основний корпус, прибудова під літ. «А», розташованому за адресою: м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 12.

21.03.2023 на виконання рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду № 910/13988/22 від 16.10.2023 повернуто без розгляду апеляційну скаргу Давиденко Юлії Едуардівни на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 у справі № 910/13988/22 з доданими до скарги матеріалами.

15.12.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла скарга на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича, в якій просить

1. Визнати, що строк на подання цієї скарги не пропущено, оскільки оскаржувана бездіяльність приватного виконавця є триваючою.

2. У разі визнання судом пропуску строку - поновити строк на подання скарги з огляду на об`єктивні обставини, у тому числі дію воєнного стану та перебої в комунікації.

3. Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С., які полягають у повторному накладенні арешту на грошові кошти боржника у виконавчому провадженні № 71554602.

4. Визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С., яка полягає у нерозгляді заяви про визначення рахунку для здійснення видаткових операцій.

5. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вараву Р.С. розглянути заяву боржника про визначення рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», для здійснення видаткових операцій у межах, передбачених законом.

6. Зобов`язати приватного виконавця вжити заходів для зняття арешту з зазначеного рахунку з метою забезпечення можливості здійснення видаткових операцій та сплати податків.

7. Зобов`язати приватного виконавця скоригувати суму заборгованості на рахунках боржника з урахуванням стягнутих коштів станом на дату розгляду скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13988/22 від 18.12.2025 розгляд скарги призначено на 27.01.2026.

20.01.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 27.01.2026, при розгляді справи № 910/13988/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13988/22 від 26.01.2026 заяву відповідача про участь у судовому засіданні, призначеному на 27.01.2026, при розгляді справи № 910/13988/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

26.01.2026 від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на скаргу, відповідно до якого проти задоволення скарги заперечує повністю.

Позивач у судове засідання 27.01.2026 не з`явився.

Під час виступу скаржника відбувся технічний збій в роботі підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua), через яку проводилася фіксація судового засідання, що унеможливило участь скаржника у судовому засіданні, про що комп`ютерним відділом Господарського суду міста Києва складено акт від 27.01.2026.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13988/22 від 27.01.2026 розгляд скарги відкладено на 03.02.2026.

Позивач у судове засідання 03.02.2026 не з`явився.

Відповідач у судовому засіданні 03.02.2026 вимоги скарги підтримав повністю.

Приватний виконавець у судовому засіданні 03.02.2026 проти задоволення скарги заперечував повністю.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши учасників справи, Господарський суд міста Києва встановив:

Зі змісту скарги вбачається, що фактично скаржником подано скаргу як на дії так і на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича.

З приводу викладеного у скарзі клопотання про поновлення строку на подання скарги суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений строк для подання скарги може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.

У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

Відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 06.09.2024 у справі № 909/893/17 в якій зазначено, що бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу.

Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 23.10.2019 у справі № 127/2-2177/2005 (провадження № 61-38328св18), 08.07.2020 у справі № 589/6044/13 (провадження № 61-35606св18) та від 22.12.2021 у справі № 760/19348/20 (провадження № 61-7645св21).

Верховний Суд у постанові від 25.03.2020 у справі № 175/3995/17-ц (провадження № 61-36762св18) також зазначив, що триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом.

Отже, строк в частині вимог скарги, що подана на бездіяльність приватного виконавця, яка є триваючим правопорушенням, не пропущено.

Разом з цим, судом встановлено, що строк для звернення зі скаргою в частині визнання протиправними дії приватного виконавця, які полягають у повторному накладенні арешту на грошові кошти боржника у виконавчому провадженні № 71554602 скаржником пропущено.

Так, скаржник повідомив суд, що йому 05.07.2025 стало відомо про повторне винесення приватним виконавцем постанови про накладення арешту (від 23.04.2025) отримавши відповідь АТ КБ «ПриватБанк» на його звернення № 9817628-ВБ від 10.06.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на викладене, з урахуванням п. а) ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України скаржник дізнавшись про порушення його права щодо повторного накладення арешту мав подати скаргу в наведеній вище частині у строк до 16.07.2025 включно.

При цьому скаржником не наведено жодних конкретних обставин, що унеможливили подати скаргу в частині визнання протиправними дії приватного виконавця у встановлений строк, а лише послався на дію воєнного стану та перебої в комунікації.

Враховуючи викладене, за відсутності поважних причин пропуску строку для звернення зі скаргою в частині визнання протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С., які полягають у повторному накладенні арешту на грошові кошти боржника у виконавчому провадженні № 71554602, клопотання про поновленню строку для подачі скарги в цій частині задоволенню не підлягає, а скарга в цій частині в силу ч. 2 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі наказів суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича із заявою про примусове виконання судового наказу Господарського суду міста Києва № 910/13988/22 від 21.03.2023.

12.04.2023 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71554602 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/13988/22 від 21.03.2023.

12.04.2023 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем винесено постанову ВП № 71554602 про арешт коштів боржника згідно якої накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику Давиденко Віталій Васильович в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 41.007,20 грн.

12.04.2023 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем винесено постанову ВП № 71554602 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої визначено для боржника Давиденко Віталія Васильовича розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 569,00 грн.

23.04.2025 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем винесено постанову ВП № 71554602 про арешт коштів боржника згідно якої накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику Давиденко Віталій Васильович в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 41.007,20 грн.

Слід зазначити, що 26.01.2026 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем винесено постанову ВП № 71554602 про скасування процесуального документу, яким скасовано документ «Постанова про арешт коштів боржника» від 23.04.2025, що видав Варава Роман Сергійович при примусовому виконанні наказу № 910/13988/22 виданий 21.03.2023 Господарського судом міста Києва.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Щодо вимоги скарги про визнання протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С., яка полягає у нерозгляді заяви про визначення рахунку для здійснення видаткових операцій.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до приватного нотаріуса виконавчого округу міста Києва Варави Р.С. (надіслано 27.05.2025 на електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із заявою від 27.05.2025, в якій просив визначити рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», для здійснення видаткових операцій про що у виконавчому провадженні № 71554602 винести відповідну постанову та надіслати її до банку.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Варава Р.С. листом від 27.05.2025 у відповідь на зазначене звернення повідомив відповідача про те, що його звернення не має кваліфікованого електронного підпису, яким можливо ідентифікувати відправника, він не підлягає обробці в силу приписів ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та п. 12 ст. 1, ст. 17 Закону України «Про електронні довірчі послуги» та запропонував відповідачу надіслати на офіційну електронну адресу приватного виконавця належним чином оформлену заявку з додатками відповідно до приписів чинного законодавства.

У зв`язку з цим, відповідач повторно 02.06.2025 надіслав на електронну адресу приватного нотаріуса виконавчого округу міста Києва Варави Р.С. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заяву про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Варава Р.С. листом № 8012 від 02.06.2025 у відповідь на зазначене звернення повідомив відповідача про те, що вказаний відповідачем рахунок № НОМЕР_1 відноситься до рахунків фізичної особи-підприємця, а тому визначити такий рахунок рахунком для здійснення видаткових операцій не передбачено чинним законодавством.

Доказів направлення даної відповіді відповідачу поштовим зв`язком або на електронну адресу приватним виконавцем не подано.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права. Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Звертаючись за захистом порушеного права, заявник має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й бути здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому, частиною 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через статтю 4 Господарського процесуального кодексу України. Так, до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право людини на доступ до правосуддя, а відповідно статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав. З наведеного слідує, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Оцінюючи належність обраного заявником способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного на момент звернення до суду права позивача. При цьому слід ураховувати і те, що у резолютивній частині судового рішення остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача і судове рішення має бути виконано в процесі виконавчого провадження у справі, адже, як уже зазначалося, ефективний засіб зрештою повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Таким чином, існує певний порядок реалізації прав суб`єктів господарювання та способи захисту порушених прав. Неналежність чи невідповідність обраного способу судового захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та зумовлює відмову у задоволенні означених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція щодо відповідності обраного способу захисту змісту порушеного права, в тому числі в частині ефективності обраного способу захисту, який має забезпечити поновлення порушеного права, наведено Верховним Судом у постанові від 07.05.2018 у справі № 927/522/17.

Таким чином, вирішуючи вимоги скарги, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права скаржника.

Вимога скаржника про визнання протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С., яка полягає у нерозгляді заяви про визначення рахунку для здійснення видаткових операцій не забезпечить спосіб захисту поновлення порушеного права скаржника, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги в цій частині.

Щодо вимоги скарги про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вараву Р.С. розглянути заяву боржника про визначення рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», для здійснення видаткових операцій у межах, передбачених законом.

Відповідно до п. 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX:

1) фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи - боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи - боржника в одному банку.

У разі наявності декількох виконавчих проваджень стосовно однієї фізичної особи - боржника для усіх виконавчих проваджень визначається один поточний рахунок для здійснення видаткових операцій. Кількість виконавчих проваджень не впливає на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа - боржник може здійснювати видаткові операції.

Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа - боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа - боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.

Державний, приватний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи - боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови:

надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку);

перевіряє наявність інших виконавчих проваджень, відкритих стосовно фізичної особи - боржника, та, у разі якщо стосовно фізичної особи - боржника відкриті інші виконавчі провадження, одночасно надає/надсилає відповідну постанову до органів державної виконавчої служби або приватному виконавцю, які здійснюють примусове виконання у таких виконавчих провадженнях. У такому разі поточний рахунок, зазначений у відповідній постанові, вважається визначеним для здійснення видаткових операцій і в межах таких виконавчих проваджень.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 01.01.2026 мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8.647,00 грн.

Отже, відповідач може здійснювати видаткові операції з певного поточного рахунку на суму 17.294,00 грн протягом одного календарного місяця.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 02.06.2025 «Про рахунок і залишок коштів» вбачається, що поточний рахунок № НОМЕР_1 відкритий клієнту Давиденко В.В. як суб`єкту господарювання - фізичній особі - підприємцю.

Відповідно до розділу 26 додатку 1 Призначення та ознаки рахунків бухгалтерського обліку банків України до постанови Правління Національного банку України Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку № 89 від 11.09.2017: Балансовий рахунок 2600 Кошти на вимогу суб`єктів господарювання має призначення облік вкладів (депозитів) на вимогу суб`єктів господарювання (крім небанківських фінансових установ), у тому числі поточні рахунки суб`єктів господарювання та розрахунки за ними; надані кредити овердрафт.

Тобто зазначений відповідачем рахунок відноситься до рахунків фізичної особи-підприємця, а тому визначити такий рахунок рахунком для здійснення видаткових операцій не передбачено чинним законодавством, оскільки пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено визначення відповідного рахунку лише боржникам - фізичним особам.

Отже, приватний виконавець розглянув та правомірно відмовив відповідачу у задоволенні його заяви про визначення рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», для здійснення видаткових операцій.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги в частині зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вараву Р.С. розглянути заяву боржника про визначення рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», для здійснення видаткових операцій у межах, передбачених законом.

Вимога скаржника про зобов`язання приватного виконавця вжити заходів для зняття арешту із зазначеного рахунку з метою забезпечення можливості здійснення видаткових операцій та сплати податків є похідною вимогою від зазначеної вище, а тому в її задоволенні слід також відмовити.

Стосовно вимоги про зобов`язання приватного виконавця скоригувати суму заборгованості на рахунках боржника з урахуванням стягнутих коштів станом на дату розгляду скарги суд відзначає, що зі змісту ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що господарський суд за результатами розгляду скарги може зобов`язати виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Проте, скаржником не наведено обставин щодо порушення його прав в частині не скоригування виконавцем суми заборгованості на рахунках боржника з урахуванням стягнутих коштів станом на дату розгляду скарги, як і не надано доказів на підтвердження, що виконавець ухиляється від вчинення таких дій.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Каррера Україна» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С. не підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 234, 342 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу Фізичної особи-підприємця Давиденко Віталія Васильовича в частині визнання протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С., які полягають у повторному накладенні арешту на грошові кошти боржника у виконавчому провадженні № 71554602 залишити без розгляду.

2. В іншій частині в задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця Давиденко Віталія Васильовича на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С. відмовити повністю.

Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова