ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 лютого 2026 рокуСправа № 912/269/26

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "А`рейллогістикс" від 05.02.2026 про забезпечення позову у справі №912/269/26

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А`рейллогістикс", вул. Тарасівська, 19Б, м. Київ, 03022

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрійський цукровий завод", вул. Центральна, буд. 15, селище Приютівка, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28020

про стягнення 2 970 645,53 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "А`рейллогістикс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрійський цукровий завод" з вимогами про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за тимчасове платне користування вагонами з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2 919 000,00 грн, 3% річних у розмірі 4 556,96 грн, штрафних санкцій (пені) у розмірі 47 088,57 грн, з покладенням судових витрат. Позивач просить доручити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати, починаючи з 03.02.2026 і до дати виконання цього рішення, три відсотки річних за такою формулою: 3 % = С * 3 - Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, а також штрафних санкцій (пені) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у період за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, за формулою: пеня = С x 2УСД x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 ОС - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення.

Ухвалою від 04.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/269/26 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 05.03.2026 об 11:30 год.

05.02.2026 позивач подав заяву про забезпечення позову, де просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрійський цукровий завод", що знаходяться на рахунках в банківських установах, які буде виявлено під час виконання ухвали суду, а також на нерухоме та рухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрійський цукровий завод", яке буде виявлене під час виконання ухвали суду в межах розміру позовних вимог.

На виконання ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України позивач до заяви додав платіжну інструкцію №619 від 05.02.2026, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач зазначає таке:

- Відповідач не виконав свої зобов`язання передбачені Договором, зокрема, орендну плату за користування вагонами не здійснив, будь-яких мотивованих зауважень щодо виконання умов Договору зі сторони Позивача не надав;

- після направлення 26.01.2026 Позивачем Відповідачу листа щодо виконання договірних зобов`язань № 26/01/26-1 уповноважений представник Відповідача у телефонній розмові з уповноваженим представником Позивача повідомив про те, що Відповідач взагалі немає наміру здійснювати оплату заборгованості та штрафних санкцій, передбачених Договором;

- отримавши в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію Позивачем належним чином податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідач фактично прийняв їх, а саме податкові накладні № 176 від 31.12.2025, № 5 від 05.01.2026, № 6 від 06.01.2026, № 7 від 08.01.2026, що дає останньому право на формування податкового кредиту, хоча відповідач мав можливість відхилити прийняття в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію;

- Систематичне невиконання Відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань підтверджується даними Єдиного державного реєстру судових рішень, згідно з якими відносно Відповідача тільки протягом 2020 2024 років судом здійснювався та здійснюється розгляд справ про стягнення з Відповідача грошових коштів.

На думку позивача, зазначене підтверджує наявність обґрунтованих підстав вважати, що виконання судового рішення за наслідками розгляду цієї справи, може істотно ускладнитись чи унеможливитись.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення. При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Як вже зазначено, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач вказує на те, що невиконання відповідачем своїх обов`язків за Договором оренди №07/07/25 від 07.07.2025 спричинило виникнення заборгованості, сплату якої в добровільному порядку відповідач ігнорує.

Господарський суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 24.05.2022 у справі №911/2719/21, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Водночас, жодних доказів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, позивачем до заяви не додано.

При цьому, слід вказати, що сам лише факт можливості розпорядження відповідачем коштами, які перебувають на його рахунках, не може свідчити про неможливість виконання рішення суду у цій справі у випадку задоволення позовних вимог, оскільки матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів, які б давали можливість встановити наявність чи відсутність у відповідача іншого майна та, відповідно, встановити що відповідач не має достатньо коштів для виконання своїх зобов`язань. Тобто, позивачем не надані докази, що свідчать про те, що відповідач, у випадку задоволення цього позову, не буде мати можливості виконати рішення суду.

Господарський суд також зауважує, що позивачем до своєї заяви не надано та матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач має намір вчинити або вчиняє дії щодо зменшення як наявних у нього грошових коштів, так і належного йому майна.

Заява позивача мотивована лише припущенням про потенційну можливість невиконання судового рішення відповідачем в майбутньому.

Проте, саме лише припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів у майбутньому, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача.

Позивачем не наведено доказів того, що у відповідача відсутні грошові кошти, в тому числі і на рахунках в банківських установах, за рахунок яких може відбутись погашення заборгованості.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.

При цьому, сам факт існування спору між сторонами не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, на переконання суду, обставини належного та/або неналежного виконання обов`язків боржником ТОВ "Олександрійський цукровий завод" за рішеннями судів у інших судових справах, про які позивач зазначає у заяві, не мають визначального значення під час розгляду заяви про забезпечення позову та не можуть беззаперечно свідчити про те, що відповідач у майбутньому, у разі задоволення позовних вимог, може вчиняти дії, спрямовані на ухилення від виконання судового рішення.

Таким чином, дослідивши заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76-77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів про забезпечення позову, та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів.

Судом враховано також те, що арешт коштів на рахунках відповідача може призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності останнім та, в свою чергу, погіршення майнового стану сторони, оскільки знерухомлення грошових активів, як основного інструменту ведення юридичною особою господарської діяльності, унеможливлює здійснення такої діяльності.

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, оскільки заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову із врахуванням дотримання збалансованості інтересів сторін, не доведеність заявником обставин, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "А`рейллогістикс" від 05.02.2026 про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про забезпечення позову, сплачена позивачем сума судового збору за її подання покладається на позивача та йому не відшкодовується.

Господарський суд звертає увагу заявника, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст. 136-140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "А`рейллогістикс" від 05.02.2026 про забезпечення позову у справі №912/269/26.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду.

Копії ухвали надіслати сторонам (до електронних кабінетів).

Суддя В.Г. Кабакова