ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 лютого 2026 року Справа № 903/111/26

Суддя Господарського суду Волинської області Бідюк С.В., розглянувши матеріали справи №903/111/26

за позовом Комунального підприємства «Володимиртепло» Володимирської міської ради, м.Володимир, Волинська обл.,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтекс Інвест», м.Запоріжжя

про стягнення 48780,00 грн

встановила:

09.02.2026 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява КП «Володимиртепло» Володимирської міської ради до ТОВ «Інтекс Інвест», в якій позивач просить стягнути з ТОВ «Інтекс Інвест» на користь КП «Володимиртепло» Володимирської міської ради 48780,00 грн вартості непоставленого дизельного пального та бензину А-95.

Також, 10.02.2026 позивач надіслав суду заяву про виправлення описки у переліку додатків до позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною другою статі 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Частиною 3 статті 7 КУзПБ встановлено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Суд звертає увагу, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, порушення провадження у справі про банкрутство боржника обумовлює особливість вирішення таких спорів і полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються по суті саме у межах справи про банкрутство.

Як вбачається Єдиного державного реєстру судових рішень, доступ до якого є відкритим, та відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Інтекс Інвест», ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.12.2025 відкрито провадження у справі №908/3497/25 про банкрутство ТОВ «Інтекс Інвест» (вул. Діагональна, буд. 8 кімн. 21, м. Запоріжжя, 69035, ); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Сєдову Наталю Іванівну. Попереднє засідання суду призначено на 03.02.2026, 10:00 год.

18.12.2025 на офіційному веб-сайті ВГСУ за номером 77982 оприлюднено повідомлення про порушення справи про банкрутство ТОВ «Інтекс Інвест».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі N 607/6254/15-ц зазначено, що Кодекс України з процедур банкрутства захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до банкрута, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до особи, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до особи, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення Кодексу України з процедур банкрутства, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Враховуючи зазначене справу №903/111/26 необхідно передати Господарському суду Запорізької області, в провадженні якого перебуває справа №908/3497/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтекс Інвест» для розгляду спору по суті у межах цієї справи.

Керуючись ст. 7 КУзПБ, ст. 234, 235 ГПК України, господарський суд,

ухвалив:

Справу №903/111/26 за позовом Комунального підприємства «Володимиртепло» Володимирської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтекс Інвест» про стягнення 48780 грн передати Господарському суду Запорізької області, в провадженні якого перебуває справа №908/3497/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтекс Інвест» для розгляду спору по суті у межах цієї справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвала підписана 12.02.2026.

Суддя С. В. Бідюк