ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1256/25

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Соловей Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віквол Інвест" (м.Житомир)

до Фізичної особи-підприємця Возніченко Оксани Василівни (м.Житомир)

про стягнення 48 891,22грн.

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віквол Інвест" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Возніченко Оксани Василівни 48 891,22грн, з яких: 37 714,14грн основного боргу, 8 504,96грн штрафу, 2 436,12грн пені та 236,00грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, які виникли на підставі договору поставки №3-03/2-2025 від 03.03.2025, в частині здійснення оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 15.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 18.11.2025.

23.10.2025 на адресу суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 20.10.2025, з якого вбачається, що ухвала суду від 15.10.2025 була вручена відповідачу особисто 21.10.2025 (а.с.113).

Ухвалою суду від 18.11.2025 відкладено розгляд справи по суті на 09.12.2025.

Ухвалою суду від 09.12.2025 продовжено строк розгляду справи по суті, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено розгляд справи по суті на 13.01.2026.

Враховуючи, що з 10год.06хв. до 12год.07хв. 13.01.2026 у Житомирському районі Житомирської області була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі №906/1256/25 не відбулось. Ухвалою суду від 13.01.2026 судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10.02.2026.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у заяві від 10.02.2026 просив здійснювати розгляд справи за його відсутності (а.с.128).

Відповідач будь-яких заяв із зазначенням поважних причин неявки представника у засідання суду не направив, правом подання відзиву на позову заяву не скористався, про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином шляхом надіслання копій ухвал суду у справі №906/1256/25 за місцезнаходженням та на адресу електронної пошти ФОП Возніченко О.В., зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

01.12.2025, 22.12.2025 та 26.01.2026 до суду повернулися без вручення надіслані ФОП Возніченко О.В. копії ухвал від 18.11.2025, 09.12.2025 та від 13.01.2026, з повідомленням про дату, час та місце судового засідання, з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній".

Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд зазначає, що заяв про зміну місцезнаходження відповідача, відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України, під час розгляду справи не надходило.

Суд констатує, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19).

У разі, якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15).

Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 у справі №755/17944/18 вказав, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

З огляду на викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію не є перешкодою для розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Окрім того, суд враховує, що відповідач не був позбавлений права та об`єктивної можливості ознайомитись з ухвалами суду у справі №906/1256/23 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень", а також з інформацією про розгляд даної справи на офіційному вебсайті Господарського суду Житомирської області в мережі "Інтернет".

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином суд в межах наданих йому повноважень створив усі належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ГПК України, зокрема, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, при цьому явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка представників сторін та неподання відповідачем відзиву на позовну заяву не перешкоджають розгляду справи, відтак суд розглядає справу за відсутності останніх за наявними матеріалами, згідно з ч.9 ст.165, ст.202 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

03.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Віквол Інвест" (постачальник/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Возніченко Оксаною Василівною (покупець/відповідач) було укладено договір поставки №3-03/2-2025 (а.с.7-10), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю у власність, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар - м`ясопродукти (далі - товар) (п.1.1. договору).

Асортимент, кількість, ціна та інші відомості про товар, які є істотними для сторін, визначаються сторонами у видаткових накладних, оформлених постачальником (п.1.2. договору).

Сторони пунктом 2.1. договору погодили, що покупець надсилає продавцю письмове a6o усне замовлення щодо відповідної партії товару. В замовленні зазначається кількість та бажана дата відвантаження товару, що замовляється.

Як визначено у п.2.4. договору при погодженні заявки на поставку, продавець направляє покупцю на його електронну адресу рахунок-фактуру на оплату товару.

Відповідно до п.2.5. договору, поставка здійснюється протягом 24 годин після надходження попередньої оплати товару на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно з п. 3.1. договору, загальна вартість цього договору визначається як сума вартості всього товару, поставленого постачальником покупцю в рамках цього договору, що зазначається у видаткових накладних на товар.

Покупець здійснює оплату товару до факту поставки (попередньо) в порядку, передбаченому п.2.4. договору . За усною домовленістю, яка не потребує внесення змін до даного договору, оплата товару може бути здійснена по факту поставки, згідно видаткової накладної. У цьому випадку покупець зобов`язаний провести повну оплату отриманого товару протягом чотирнадцяти календарних днів від дати поставки (п. 3.3., п.3.4. договору).

Відповідно до п. 3.6. договору сторони зобов`язані щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа кожного місяця підписувати акт звірки взаєморозрахунків за попередній місяць (чи за місяць, в якому відвантажувався товар).

Цей договір вважається укладеним i набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими на те представниками сторін та скріплення печатками сторін, та діє до 31.07.2025р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.9.1. договору).

На виконання договору у період з березня 2025р. по червень 2025р. позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 267 685,37грн, що підтверджується видатковими накладними №569 від 13.03.2025, №588 від 14.03.2025; №618 від 15.03.2025; №679 від 24.03.2025; №692 від 25.03.2025; №731 від 26.03.2025; №754 від 27.03.2025; №781 від 28.03.2025; №797 від 29.03.23025; №825 від 31.03.2025; №843 від 01.04.2025; №903 від 03.04.205; №920 від 04.04.2025; №929 від 05.04.2025; №940 від 07.04.2025; №971 від 08.04.2025; №992 від 09.04.2025; №1025 від 10.04.2025; №1060 від 11.04.2025; №1072 від 12.04.2025; №1086 від 14.04.2025; №1099 від 14.04.2025; №1114 від 15.04.2025; №1166 від 17.04.2025; №11689 від 18.04.2025; №1182 від 19.04.2025; №1249 від 22.04.2025; №1256 від 23.04.2025; №1299 від 24.04.2025; №1282 від 25.04.2025; №1319 від 26.04.2025; №1355 від 28.04.2025; №1361 від 29.04.2025; №1393 від 30.04.2025; №1405 від 02.05.2025; №1427 від 03.05.2025; №1463 від 05.05.2025; №1480 від 06.05.2025; №1506 від 07.05.2025; №1576 від 09.05.2025; №1583 від 10.05.2025; №1607 від 13.05.2025; 1634 від 14.05.2025; №1649 від 15.05.2025; №1665 від 16.05.2025; №1709 від 17.05.2025; №1725 від 19.05.2025; №1761 від 20.05.2025; №1776 від 21.05.2025; №1780 від 22.05.2025; №1813 від 23.05.2025; №1879 від 24.05.2025; №1870 від 26.05.2025; №1912 від 27.05.2025; №1966 від 29.05.2025; №1983 від 30.05.2025; №2034 від 31.05.2025; №2050 від 02.06.2025; №2077 від 03.06.2025; №2101 від 04.06.2025; №2143 від 05.06.2025; №2154 від 06.06.2025; №2168 від 07.06.2025; №2201 від 09.06.2025; №2226 від 10.06.2025 (а.с.11-80).

Відповідач своєчасних розрахунків за поставку товару у повному обсязі не провів, сплативши лише 229 944,23грн, що підтверджується випискою по рахунку за період з 01.03.2025 по 31.07.2025, отже, розмір основного боргу становить 37 741,14грн.

Несплата відповідачем поставленого товару за договором стала підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача 37 714,14грн основного боргу, 8 504,96грн штрафу 2 436,12грн пені та 236,00грн 3% річних.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки №3-03/2-2025 від 03.03.2025.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.4. договору сторони погодили, що розрахунок за поставлений товар може здійснюватися по факту поставки товару, згідно видаткової накладної. В такому випадку повна оплата має бути проведена протягом 14 календарних днів з дати поставки товару.

Факт поставки позивачем товару підтверджено належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем позовні вимоги не спростовані, доказів оплати ним товару у повному обсязі суду не надано.

За наведеного, оскільки, станом на час розгляду справи в суді, відповідач не здійснив остаточний розрахунок з позивачем за отриманий товар на суму 37 741,14грн, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, за порушення строків оплати товару позивач заявив до стягнення пеню у розмірі 2 436,12грн, 3% річних в сумі 260,00грн, які нараховані за період з 24.06.2025 по 08.09.2025 на суму заборгованості 37 741,14грн, та штраф в сумі 8 504,96грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою з огляду на положення ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які, боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6.5 договору, у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань покупець сплачує суму 6opгy з врахуванням штрафу в розмірі 20% від суми заборгованості та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Суд здійснивши перевірку нарахування суми пені встановив, що розрахунок позивач здійснив арифметично вірно, тому пеня підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування штрафу, наведений у позовній заяві (а.с.2), на предмет відповідності умовам договору та нормам чинного законодавства, господарський суд встановив, що позивач під час розрахунку штрафу у розмірі 20% використав суму заборгованості, яка становить 42 524,81грн без здійснених відповідачем оплат, у той час, коли заборгованість відповідача станом на день подачі даного позову становила 37 741,14грн, а відтак обґрунтованою і такою, що підлягає стягненню з останнього, є сума штрафу у розмірі 7 548,22грн (37 741,14грн х 20%), у стягненні 956,74грн штрафу слід відмовити.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми 3% річних, вважає його арифметично правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин справи позовні вимоги в частині стягнення 260,00грн 3% річних за період з 24.06.2025 по 08.09.2025 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач заявлених до нього вимог належним чином і в установленому законом порядку не спростував, документально обґрунтованого контррозрахунку заявленої до стягнення суми або доказів оплати поставленого товару не надав.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги вищезазначених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов є правомірним, обґрунтованим, а отже підлягає задоволенню частково на суму 47 934,48грн, з яких: 37 741,14грн основного боргу, 2436,12грн пені, 7 548,22грн штрафу та 260,00грн 3% річних. Суд відмовляє в позові в частині стягнення 956,74грн штрафу.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог в сумі 47 934,48грн, на відповідача покладається судовий збір в розмірі 2 968,75грн.

Питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу судом буде вирішено, в разі отримання від позивача, в порядку ч.8 ч.129 ГПК України, відповідних доказів понесених витрат.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Возніченко Оксани Василівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віквол Інвест" (вул.Короленка, буд.4а, кв.44, м.Житомир, Житомирська обл., 10003, ідентифікаційний код 44844282)

- 37 741,14грн основного боргу;

- 2 436,12грн пені;

- 7 548,22грн штрафу;

- 260,00грн 3% річних;

- 2 968,75грн судового збору.

3. В позові відмовити в частині стягнення 956,74грн штрафу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2- позивачу та представнику через "Електронний суд";

3- відповідачу (рек. з повід) РНОКПП НОМЕР_1 + на ел. пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1