СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Харків Справа №922/4368/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

за участю:

секретаря судового засідання Пархоменко О.В.

прокурора - Ногіна О.М. посвідчення від 01.03.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Слобідської окружної прокуратури міста Харкова (вх. №2831 Х/1) на ухвалу постановлену Господарським судом Харківської області у складі судді Присяжнюка О.О. 15.12.2025 у справі №922/4368/25

за позовом Слобідської окружної прокуратури міста Харкова

до 1. Харківської міської ради;

2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради;

3. Приватної фірми "Максіма";

4. ОСОБА_1

про визнання недійсним договору та повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

Слобідська окружна прокуратура міста Харкова звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Приватної фірми "Максіма", ОСОБА_1 , в якій просить суд:

1. Визнати поважною причину пропуску строку на звернення до суду та поновити його.

2. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

3. Визнати незаконним та скасувати п. 15 додатку до рішення 15 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Харкова" від 25.04.2012 №713/12.

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 31.07.2013 №5019-В-С, укладений щодо нежитлових приміщень приміщення 1-го поверху № 1-:-16 в житловому будинку літ. "А-9", загальною площею 141,1 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова (раніше Московський), 96-А, між Харківською міською радою, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Приватною фірмою "МАКСІМА" (), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кернес Я.А., зареєстрований в реєстрі за №383).

5. Витребувати у недобросовісного набувача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради () нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-16 в житловому будинку літ. "А-9", загальною площею 141,1 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова (раніше Московський), 96-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

6. Судові витрати покласти на відповідачів та стягнути за такими реквізитами: Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету 0901010.

15.12.2025 від Слобідської окружної прокуратури міста Харкова через систему "Електронний суд" надійшла заява про забезпечення позову (вх.№ 29194/25 від 15.12.2025), в якій прокурор просить суд:

1. Задовольнити заяву про забезпечення позову.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України, усім його структурним підрозділам та відділам, а також будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам тощо, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-16 в житловому будинку літ. "А-9", загальною площею 141,1 кв.м (реєстраційний номер 01), які розташовані за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова (раніше Московський), 96-А.

3. Судові витрати покласти на відповідачів та стягнути за такими реквізитами: Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету - 2800.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову прокурор зазначає, що фактичний власник спірного нерухомого майна - ОСОБА_1 - може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд в будь-який час. Подальше ймовірне відчуження майна на користь інших осіб, передача нерухомого майна в оренду, зміна його призначення (з нежитлового на житлове тощо), поділ, виділ чи об`єднання ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вчинення будь-яких дій з нерухомим майном до закінчення судового розгляду, у разі задоволення позову, призведе до необхідності зміни позовних вимог або вирішення спорів з іншими позовними вимогами та з іншими особами, яким це майно може бути передане в оренду або іншим чином відчужено. Крім цього, ОСОБА_1 , знаючи про наявність судового спору, з метою утруднення у майбутньому виконання судового рішення свідомо може здійснювати дії щодо розпорядження спірним майном та як власник може ініціювати питання щодо зміни призначення та виду його функціонального використання, що у подальшому призведе до необхідності скасування відповідних рішень, шляхом звернення до суду з іншими позовними заявами.

На переконання прокурора, з метою запобігання зміни права власності на спірне нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, його можливого відчуження, передачі в оренду тощо, що може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, відповідно до ст. ст. 136, 137 ГПК України, вбачаються підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у задоволенні заяви Слобідської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову (вх.№29194/25 від 15.12.2025) відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд дійшов висновку, що наведені позивачем доводи є припущенням і не підтверджені належними та допустимими доказами, які б свідчили про реальну загрозу порушення його прав або ускладнення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову. Суд зазначив, що саме лише посилання на гіпотетичну можливість подальших дій відповідача не може вважатися достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки такі дії не мають фактичного підтвердження та не свідчать про наявність безпосередньої і реальної загрози невиконання рішення суду.

29.12.2025 в системі "Електронний суд" до Східного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Слобідської окружної прокуратури міста Харкова, в якій просить суд:

1. прийняти апеляційну скаргу до провадження та відкрити провадження у справі;

2. скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у справі №922/4368/25 та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву прокуратури про забезпечення позову в повному обсязі;

3. здійснити перерозподіл судових витрат;

4. судовий збір за подання апеляційної скарги стягнути з відповідачів за такими реквізитами: отримувач Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код банку 820172, рахунок IBAN: UA0007171, код класифікації видатків бюджету 2800, призначення платежу: повернення судових витрат у справі №922/4368/25;

5. справу розглядати за участю представника Харківської обласної прокуратури;

6. про дату час та місце розгляду справи повідомити сторони та Харківську обласну прокуратуру.

Доводи апеляційної скарги:

Апелянт стверджує, що місцевий господарський суд обмежився загальними нормами щодо доказування в процесі розгляду заяви про забезпечення позову та не надав оцінки поведінці відповідача 4 та його можливого ухилення від виконання судового рішення, не оцінив подані прокуратурою докази.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 справу №922/4368/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.12.2025 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали оскарження ухвали від 15.12.2025 у справі №922/4368/25. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Слобідської окружної прокуратури міста Харкова, до надходження матеріалів оскарження ухвали від 15.12.2025 у справі №922/4368/25.

05.01.2026 матеріали оскарження ухвали від 15.12.2025 у справі №922/4368/25 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.01.2026, крім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Слобідської окружної прокуратури міста Харкова на ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 року у справі №922/4368/25. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні 10.02.2026.

Відповідачі не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та не направили до судового засідання уповноважених представників, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Східний апеляційний господарський суд установив, що явка представників сторін до судового засідання обов`язковою не визнавалась, сторони належним чином та завчасно повідомлені про час та місце розгляду справи.

На підставі викладеного , Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 10.02.2026 прокурор оголосила доводи апеляційної скарги, просить скаргу задовольнити.

Перевіривши дотримання місцевим господарським судом під час постановлення оскаржуваної ухвали вимог процесуального та правильність застосування норм матеріального права в межах вимог та доводів апеляційної скарги, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Порядок вжиття судом заходів забезпечення позову врегульований статтями 136, 137, 140, 144 Господарського процесуального кодексу України.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (статті 136 Господарського процесуального кодексу України).

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у пункті 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 01.05.2023 у справі №914/257/23, від 06.03.2023 у справі №916/2239/22.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі №906/1162/22, від 29.06.2023 у справі №925/1316/22, від 18.05.2023 у справі №910/14989/22, від 24.06.2022 у справі №904/8506/21.

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

У випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (п. 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 13.12.2023 у справі №921/290/23, від 31.05.2023 у справі №906/1223/22, від 21.12.2022 у справі №911/121/22.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 16.11.2023 у справі №921/333/23, від 13.07.2022 у справі №904/4710/21.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №754/5683/22, при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Необхідно розрізняти види (способи) забезпечення позову, які можуть застосовуватись до позовів майнового характеру, а які - для забезпечення немайнових позовних вимог, тобто фактично заходи забезпечення позову можна поділити на майнові та немайнові. Майнові заходи забезпечення мають застосовуватись для забезпечення позовних вимог майнового характеру, тобто таких, де матеріальна позовна вимога виражена саме в грошовій формі в ціні позову в розумінні статті 163 Господарського процесуального кодексу України.

Заходи забезпечення немайнового характеру спрямовані на покладення на відповідача чи інших осіб обов`язку вчинити активні дії чи утриматись від їх вчинення, не пов`язаних з передачею грошових сум чи майна.

Такі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №907/269/22, від 04.04.2023 у справі №907/268/22, від 04.04.2023 у справі №915/577/22.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 31.10.2022 у справі №910/4192/22, у немайнових спорах суд вживає заходів забезпечення позову з превентивною метою щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, та, зважаючи на завдання господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України), суд має встановити, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза унеможливлення чи суттєвого утруднення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

У справі №910/1040/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 16.08.2018 зазначила, що у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Водночас у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Предметом спору у даній справі є:

- визнання незаконним та скасування п. 15 додатку до рішення 15 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Харкова" від 25.04.2012 №713/12.

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 31.07.2013 №5019-В-С, укладеного щодо нежитлових приміщень приміщення 1-го поверху № 1-:-16 в житловому будинку літ. "А-9", загальною площею 141,1 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова (раніше Московський), 96-А, між Харківською міською радою, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Приватною фірмою "МАКСІМА" (), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кернес Я.А., зареєстрований в реєстрі за №383).

- витребування у недобросовісного набувача Прівалової Галини Сергіївни (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради () нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-16 в житловому будинку літ. "А-9", загальною площею 141,1 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова (раніше Московський), 96-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Підставою для звернення прокурора з вищевказаною позовною заявою стали матеріали кримінального провадження, якими підтверджено порушення процедури приватизації комунального майна шляхом його викупу орендарем без проведення поліпшень, без аукціону чи конкурсу.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, прокурор посилається на те, що у разі задоволення позовних вимог третій відповідач у справі ОСОБА_1 втрачає право власності на спірне майно та повинна буде повернути це майно. Водночас, без встановлення обмежень на час розгляду справи фактичний власник спірного нерухомого майна Прівалова Г.С.. може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд у будь-який час. Подальше ймовірне відчуження майна на користь інших осіб, передача нерухомого майна в оренду, зміна його призначення (з нежитлового на житлове тощо), поділ, виділ чи об`єднання ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вчинення будь-яких дій з нерухомим майном до закінчення судового розгляду, у разі задоволення позову, призведе до необхідності зміни позовних вимог або вирішення спорів з іншими позовними вимогами та з іншими особами, яким це майно може бути передане в оренду або іншим чином відчужено.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2025 у справі №914/444/25, крім іншого, звернуто увагу на те, що наявність правомочностей власника спірного майна вказує на можливість у будь-який момент (в тому числі під час розгляду судом цієї справи, але до прийняття остаточного рішення) розпорядитися цим майном на користь третіх осіб, що може призвести до неможливості виконання рішення в цій справі про витребування спірного майна з володіння такої особи (у разі задоволення такого позову).

Східний апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що у поданій прокурором на розгляд суду заяві про забезпечення позову викладені лише припущення заявника щодо ймовірності невиконання ОСОБА_1 рішення суду та відсутність жодного доказу наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову, зокрема, доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на ухилення від виконання рішення, у разі задоволення позову, оскільки такі висновки суперечать наведеним вище правовим позиціям Верховного Суду щодо застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Східний апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що наявність у Прівалової Г.С. правомочностей власника спірного майна вказує на можливість у будь-який момент (в тому числі під час розгляду судом цієї справи, але до прийняття остаточного рішення) розпорядитися цим майном на користь третіх осіб, що може призвести до неможливості виконання рішення в цій справі про витребування спірного майна з володіння ОСОБА_1 (у разі задоволення такого позову).

Отже, існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення про витребування його з володіння третього відповідача у разі задоволення такого позову.

Вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Східний апеляційний господарський суд зазначає, що зазначений захід забезпечення позову не завдає шкоди ОСОБА_1 , адже не позбавляє її прав на володіння та користування майном, здійснення підприємницької діяльності, отримання доходів тощо, а лише тимчасово обмежить право розпорядитися спірним майном, відчужити його третім особам, передати нерухоме майно в оренду, заставу, змінити його призначення (з нежитлового на житлове тощо), поділити, виділити чи об`єднати.

Заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті (збереження спірного об`єкта у відповідному правовому статусі) з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заявлені заходи забезпечення безпосередньо стосуються предмета спору.

Східний апеляційний господарський суд вважає обґрунтованими аргументи заявника апеляційної скарги про те, що перебування об`єктів нерухомого майна, що є предметом спору, у власності четвертого відповідача свідчить про реальну можливість подальшої їх передачі цією особою у власність або в користування іншим особам. А подальше відчуження об`єктів нерухомого майна Пріваловою Г.С. до закінчення розгляду даного позову призведе до неможливості виконати рішення суду (в разі задоволення позову) та захистити права заявника в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Під час апеляційної скарги доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, тому апеляційний господарський суд дійшов висновку про її задоволення.

Східний апеляційний господарський суд вважає помилковими висновки місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення заяви прокурора, оскільки вони зроблені без урахування наведених правових позицій Верховного Суду, в зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а заява керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Оскільки питання по суті заявлених позовних вимог не вирішувалось, то розподіл судових витрат за наслідками даного апеляційного провадження не здійснюється.

Керуючись ст. 270, п.2 ч.1 статті 275, п.1 та п. 4 ч.1 статті 277, статтями 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Слобідської окружної прокуратури міста Харкова задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у справі №922/4368/25 скасувати.

Задовольнити клопотання прокурора про вжиття заходів забезпечення позову.

Вжити заходи забезпечення позову: заборонити Міністерству юстиції України, усім його структурним підрозділам та відділам, а також будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам тощо, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-16 в житловому будинку літ. "А-9", загальною площею 141,1 кв.м (реєстраційний номер 01), які розташовані за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова (раніше Московський), 96-А.

Стягувач: Слобідська окружна прокуратура міста Харкова (вул. Тепловозна, 8 м. Харків, 61191, ЄДРПОУ ).

Боржник Прівалова Галина Сергіївна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Дана постанова є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 12.02.2026.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін