ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. Справа №914/2350/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О.С.

За участю секретаря судового засідання Телинько Я.П.

За участю представниці боржника Камінської С. (адвоката);

розглянувши апеляційну скаргу Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (№01-05/3430/25 від 24.11.2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.10.2025 (повна ухвала - 07.11.2025, суддя Морозюк А.Я.)

у справі №914/2350/18

за заявою ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський завод Рема", м. Львів

про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра", м.Львів

В С Т А Н О В И В:

Господарський суд Львівської області ухвалою від 03.01.2019 відкрив провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра». Визнав вимоги кредитора - ТОВ «Львівський завод РЕМА» в розмірі 2 222 782, 11 грн та в розмірі 2 346 656, 49 грн (штраф та пеня, які не враховуються як підстава для відкриття провадження у справі про банкрутство). Ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника»; ввів процедуру розпорядження майном ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра»; розпорядником майна боржника призначив арбітражного керуючого Онушканича Ярослава Васильовича.

03.01.2019 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра».

Ухвалою від 27.02.2024 суд визначив розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 2 692 605 312, 24 грн, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра».

Господарський суд Львівської області ухвалою від 17.10.2024, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2025, процедуру розпорядження майном ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" та повноваження розпорядника майна - арбітражного керуючого Онушканича Я.В. припинив, затвердив план санації боржника в редакції, схваленій зборами кредиторів 12.09.2024, ввів процедуру санації боржника; керуючим санацією у справі призначив арбітражного керуючого Онушканича Я.В..

Повідомлення про введення процедури санації ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 18.10.2024 за № 74353.

10.07.2025 від Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України через систему «Електронний суд» надійшла заява про грошові вимоги до боржника на суму 140 844, 80 грн.

На підтвердження грошових вимог заявник додав до заяви наказ Господарського суду Львівської області від 28.11.2016, виданий на примусове ПАТ «Іскра» в дохід Державного бюджету України нараховані згідно з рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 № 101 штраф у розмірі 68 000, 00 грн та пеню у розмірі 68 000, 00 грн. Стягувач: Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 28.10.2025 вимоги Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в розмірі 140 844, 80 грн відхилив.

Суд вказав, що до спірних правовідносин у цій справі підлягають застосуванн норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон). Заявлені Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України грошові вимоги є конкурсними та виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство. Водночас зазначеним Законом встановлено обов`язок конкурсних кредиторів подати заяву з вимогами до боржника у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження, при цьому такий строк є граничним і не підлягає поновленню. Оскільки заявником цей строк пропущено, а на час розгляду справи боржник перебуває у процедурі санації, яка не передбачає можливості задоволення прострочених конкурсних вимог, суд дійшов висновку про відхилення заявлених грошових вимог.

Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.10.2025 та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву про визнання грошових вимог.

В апеляційній скарзі покликається на те, що його грошові вимоги підтверджені рішенням суду, яке набрало законної сили, є дійсними та обов`язковими до виконання. Сам факт пропуску строку на подання заяви не вважає підставою для їх відхилення, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 23 зазначеного Закону такі вимоги підлягають погашенню у шосту чергу ліквідаційної процедури.

Також покликається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду щодо відсутності у КУзПБ заборони кредитору заявляти конкурсні вимоги до боржника у ліквідаційній процедурі.

Керуючий санацією боржника арбітражний керуючий Онушканич Я.В. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на те, що на момент виникнення грошових вимог Антимонопольного комітету та на дату відкриття провадження у справі про банкрутство боржника підлягали застосуванню норми Закону, а не КУзПБ. Вказаним Законом було встановлено граничний тридцятиденний строк для подання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами, який не підлягає поновленню, а його пропуск має наслідком втрату права на розгляд цих грошових вимог у межах справи про банкрутство.

Зазначає, що у цій справі грошові вимоги Антимонопольного комітету виникли у 2016 році, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство, а отже є конкурсними. Проте такі вимоги були заявлені з істотним пропуском встановленого законом строку, що унеможливлює їх визнання судом.

Вважає безпідставним посилання апелянта на положення КУзпБ та наведені ним правові висновки Верховного Суду, оскільки такі є нерелевантними, адже стосуються інших правових та фактичних обставин, зокрема ліквідаційної процедури. Натомість у цій справі боржник перебуває у процедурі санації, в межах якої не передбачено можливості заявлення нових грошових вимог кредиторів.

Також у відзиві наведено правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких суд не вправі застосовувати нові норми законодавства про банкрутство для відновлення прав кредитора, якщо такі права були втрачені ним у силу дії закону, чинного на момент виникнення відповідних правовідносин.

З урахуванням наведеного, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

29.01.2026 в судове засідання з`явилася представниця боржника, яка навела заперечення по суті апеляційної скарги. Представники інших учасників справи в судове засідання не з?явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Водночас від представниці апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване її зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Розглянувши подане клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок сторони, і відповідно до положень статті 202 ГПК справа, за умови належного повідомлення сторони про дату, час і місце судового засідання, може розглядатися без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підставою для відкладення розгляду справи можуть бути лише обставини, які об?єктивно унеможливлюють проведення судового засідання, а наведені апелянтом у заяві обставини не відповідають зазначеним критеріям та не є достатньо обгрунтованими

Апелянт, як особа, яка ініціювала оскарження судового рішення у справі шляхом подання апеляційної скарги, відповідно до норм процесуального закону, має вживати заходів для скорочення тривалості судового розгляду. Враховуючи зазначене вище, а також те, що апелянт не позбавлений можливості забезпечити явку в судове засідання іншого представника, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання представниці апелянта.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Беручи до уваги положення ст. 202, 270 ГПК України, а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника апелянта.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

30.05.2013 Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення № 101 у справі №1-02-135/2012 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (надалі рішення № 101).

ПАТ «ЛЕЗ Іскра» оскаржило вказане рішення до суду. Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.12.2015 у справі № 914/3026/13 позов задоволено та визнано недійсним рішення № 101 від 30.05.2013.

Львівський апеляційний господарський суд постановою від 15.03.2016, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 07.06.2016 у цій справі, скасував рішення суду від 07.12.2015 та прийняв нове, яким відмовив у задоволенні позову ПАТ «ЛЕЗ Іскра» про визнання недійсним рішення № 101 від 30.05.2013.

Львівське територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з ПАТ «ЛЕЗ Іскра» штрафу, накладеного згідно з рішенням № 101 у розмірі 68 000,00 грн та пені у розмірі 68 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.11.2016 у справі №914/2401/16 позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Іскра» в дохід Державного бюджету України нараховані згідно з рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 № 101 штраф у розмірі 68 000, 00 грн та пеню у розмірі 68 000, 00 грн.

Зазначене рішення суду від 14.11.2016 не оскаржувалось та набрало законної сили 28.11.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КузПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Як було зазначено вище, провадження у цій справі відкрито ухвалою суду від 03.01.2019 на підставі ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

З урахуванням встановлених вище обставин, грошові вимоги Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України виникли в 2016 році, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» (03.01.2019).

У пункті 4 «Прикінцевих та перехідних положень» КУзПБ встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Оскільки станом на дату відкриття провадження у справі про банкрутство ПрА «Львівський електроламповий завод «Іскра» та на час виникнення грошового зобов`язання перед Антимонопольним комітетом, діяв Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», то застосуванню підлягають положення саме Закону, а не КУзПБ як зазначає апелянт.

Статтею 23 цього Закону було встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку, що оскільки вимоги Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є конкурсними та виникли під час дії Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», то в силу положень цього Закону пропущений кредитором на подання заяви строк поновленню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховнии? Суд у постанові від 28.07.2020 у справі №Б8/129-11 зробив висновок, що суд не може застосовувати зміни у законодавстві про банкрутство з метою захисту прав кредитора на користь останнього у випадку, якщо на час звернення до суду відповідне право вже було втрачене кредитором в силу закону.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.06.2023 у справі №904/5743/20, про те, що норми КУзПБ не містять заборони кредитору заявляти конкурсні вимоги до боржника у ліквідаціи?ніи? процедурі. Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для і?х подання, усі діі?, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для і?х подання, задовольняються в порядку черговості, встановленоі? цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієі? статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

У цій справі, на час звернення кредитора із заявою, а також на час постановлення оскаржуваної ухвали, справа про банкрутство ПрАТ «Львівськии? електроламповии? завод «Іскра» перебувала у судовіи? процедурі санаціі? боржника, в межах якої законодавством не передбачено можливості заявлення та розгляду нових конкурсних грошових вимог.

Таким чином, наведені апелянтом правові висновки Верховного Суду не можуть бути застосовані до спірних правовідносин у цій справі, оскільки вони сформульовані за інших фактичних та правових обставин, а саме в контексті ліквідаційної процедури боржника та застосування положень КузПБ.

Щодо покликання апелянта на положення ч. 4 ст. 23 Закону, то таке є необґрунтованим, адже з огляду на перебування боржника у процедурі санації, яка введена відповідно до положень КУзПБ, застосуванню у цьому випадку підлягають норми КУзПБ, приписи якого не передбачають механізму погашення прострочених вимог в шосту чергу ліквідаційної процедури, як це передбачалось ч. 4 ст. 23 згаданого Закону.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, то оскаржувана ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського Львівської області від 28.10.2025 у справі №914/2350/18 - без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повна постанова складена та підписана 09.02.2026.

Головуючий суддя О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК