ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2026 р. Справа № 911/113/25

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Панченко К. О.

за участю представників учасників справи:

від позивача (в режимі відеоконференції): Пінчук-Ніколайчук Ю. В. (адвокат - довіреність № 394-2024/К від 05.12.2024 р.);

від відповідача: не з`явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівне Об`єднання Спец-Арматура», м. Обухів, Обухівський район, Київська область

про стягнення 627 397, 20 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПрАТ «Нафтогазвидобування» звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до ТОВ «Машинобудівне Об`єднання Спец-Арматура» про стягнення 627 397, 20 збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо складання, реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до встановлених Податковим кодексом України вимог та термінів, надання їх позивачу за його вимогою, в наслідок чого позивач втратив право на податковий кредит, зменшення податкового зобов`язання та поніс збитки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2025 р. відкрито провадження у справі № 911/113/25 за позовом ПрАТ «Нафтогазвидобування» до ТОВ «Машинобудівне Об`єднання Спец-Арматура» про стягнення 627 397, 20 грн і визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.10.2025 р. визначено здійснювати подальший розгляд справи із проведенням судового засідання та викликом на нього учасників справи та призначено розгляд справи у судовому засіданні за участю представників учасників справи на 05.11.2025 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2025 р. клопотання № 21-10/25 від 21.10.2025 р. від ПрАТ «Нафтогазвидобування» про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції задоволено.

05.11.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 19.11.2025 р.

14.11.2025 р. через систему "Електронний суд" до суду від позивача надішли додаткові пояснення № 13/11-25 від 13.11.2025 р., що були долучені судом до матеріалів справи.

19.11.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 10.12.2025 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.12.2025 р. постановлено, що 10.12.2025 р. судове засідання у призначений судом час відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 19.11.2025 р. не відбулось у зв?язку із тимчасовою втратою працездатності судді і призначено проведення судового засідання із викликом та за участю представників учасників справи на 21.01.2026 р.

21.01.2026 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 28.01.2026 р.

28.01.2026р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2021 р. між позивачем (надалі Покупець) та відповідачем (надалі Постачальник) було укладено договір поставки № 5562-НДГ, згідно з умовами п. 1.1.якого Постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, визначених цим Договором, передавати у власність Покупця (поставляти) товар зазначений у Специфікаціях, (надалі Товар), а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати такий Товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник зобов`язаний поставити Товар в строки та/або терміни, визначені відповідною Специфікацією(ями), яка(і) є невід`ємною(ими) частиною(ами) цього Договору.

Положеннями п. 2.3. Договору передбачено, що датою поставки Товару та датою переходу від Постачальника до Покупця права власності на Товар, ризиків втрати, випадкового знищення, загибелі чи пошкодження Товару є дата підписання видаткової накладної на Товар уповноваженим представником Покупця, з цієї дати Товар вважається поставленим покупцю.

Згідно з п. 4.2. Договору приймання-передача Товару здійснюється у місці поставки Товару, визначеному у відповідній специфікації, з оформленням видаткової накладної. Видаткова накладна складається та підписується безпосередньо після закінчення приймання-передачі Товару.

Відповідно до п. 7.1. Договору розрахунки між Сторонами здійснюються в безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточні рахунки Сторін.

Пунктом 7.2. Договору визначено, що строк оплати за поставлений Товар становить 60 (шістдесят) днів з дати поставки відповідного Товару, якщо інше не передбачене у відповідній Специфікації.

Пунктами 7.4., 7.5., 7.6., 7.7., 7.8., 7.9. Договору визначено, що відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі також - "ПКУ") Постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну та/або розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної на дату виникнення податкових зобов`язань, визначених відповідно до п. 187.1 Податкового кодексу України, в день виникнення таких податкових зобов`язань, та надати в електронному вигляді Покупцю з дотриманням граничних строків, визначених у п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, та використанням електронного цифрового підпису уповноваженої Постачальником особи з обов`язковим заповненням при складанні податкової накладної та/або розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної, обов`язкових реквізитів, передбачених п. 201,1 ст. 201 ПКУ, у тому числі коду товару згідно з УКТ ЗЕД. Сторони використовують для обміну податковими накладними, розрахунками коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної програмне забезпечення M.E.Doc IS або іншу програму. (п. 7.4.).

7.5. У разі відмови Постачальника надати Покупцю податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (за винятком зупинки реєстрації податкової накладної відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України) Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі суми податкового кредиту з ПДВ, який Покупець повинен був отримати за такою податковою накладною (розрахунком коригування до податкової накладної), збільшений на коефіцієнт 1,22, протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Покупцю.

7.6. У разі зупинки реєстрації податкової накладної відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України Постачальник вживає всіх заходів для відновлення реєстрації такої податкової накладної в максимально стислі строки.

7.7. Якщо після закінчення 31 (тридцять одного) дня від граничного строку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, протягом якого Постачальник, скориставшись правом подачі на розгляд ДФС України інформації за встановленою формою і інших письмових пояснень та/або документів для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних або відмову в їх реєстрації, не повідомить Покупця про результати такої подачі з направленням рішення про поновлення реєстрації таких податкових накладних або Покупець не отримає квитанцію з підтвердженням про поновлення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, яка надсилається Постачальнику разом з відповідним рішенням комісії, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі суми податкового кредиту з ПДВ, який Покупець повинен був отримати за такою податковою накладною (розрахунку коригування до податкової накладної), збільшений на коефіцієнт 1,22, протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Покупцю.

7.8. В разі відновлення реєстрації податкової накладної Покупець повертає Постачальнику сплачений штраф на підставі відповідного письмового повідомлення Постачальника протягом 10 (десяти) календарних днів з дня його отримання.

7.9. У разі надання Постачальником на адресу Покупця належного письмового обґрунтування причин відмови ДФС України в реєстрації податкової накладної відповідно до пункту 201,16 статті 201 Податкового кодексу України та надання інформації про прийняті Постачальником заходів для відновлення реєстрації податкової накладної, Покупець має право розглянути питання про незастосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею Договору.

Відповідно до п. 14.1. Договору Договір є укладеним і набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2021 р., а в частині виконання Сторонами взятих на себе обов`язків та зобов`язань за цим Договором до повного їх виконання. Договір вважається щоразу автоматично продовженим на наступний календарний рік на таких самих умовах, якщо жодна зі Сторін не повідомить іншу Сторону про припинення Договору не пізніше ніж за 1 (один) місяць до закінчення терміну (строку) дії даного Договору. Автоматичне продовження Договору може бути багаторазовим.

На виконання умов договору відповідачем було передано у власність (продано) позивачу товар на загальну суму 3 327 000, 00 грн (в т.ч. ПДВ 554 500, 00 грн), що підтверджується підписаними між позивачем та відповідачем видатковою накладною № 85 від 03.04.2023 р. на суму 192 000, 00 грн (в т.ч. ПДВ 32 000, 00 грн),видатковою накладною № 87 від 26.04.2023 р. на суму 225 000, 00 грн ( в т.ч. ПДВ 37 500, 00 грн), видатковою накладною № 82 від 05.05.2023 р. на суму 192 000, 00 грн ( в т.ч. ПДВ 32 000, 00 грн), видатковою накладною № 87 від 05.05.2023 р. на суму 196 800, 00 грн ( в т.ч. ПДВ 32 800, 00 грн), видатковою накладною № 91 від 16.05.2023 р. на суму 214 800, 00 грн (в т.ч. ПДВ 35 800, 00 грн), видатковою накладною № 82 від 23.06.2023 р. на суму 52 800, 00 грн (в т.ч. ПДВ 8 800, 00 грн),видатковою накладною № 98 від 03.07.2023 р. на суму 72 000, 00 грн (в т.ч. ПДВ 12 000 грн), видатковою накладною № 87 від 17.07.2023 р. на суму 28 800, 00 грн (в т.ч. ПДВ 4 800, 00 грн), видатковою накладною № 90 від 17.07.2023 р. на суму 91 800, 00 грн (в т.ч. ПДВ 15 300, 00 грн),видатковою накладною № 94 від 21.07.2024 р. на суму 118 800, 00 грн (в т.ч. ПДВ 19 800, 00 грн), видатковою накладною № 94 від 28.07.2023 р. на суму 66 000, 00 грн (в т.ч. ПДВ 11 000, 00 грн), видатковою накладною № 94 від 28.09.2023 р. на суму 59 400, 00 грн (в т.ч. ПДВ 9 900, 00 грн), видатковою накладною № 87 від 21.09.2023 р. на суму 182 400, 00 грн (в т.ч. ПДВ 30 400, 00 грн), видатковою накладною № 92 від 18.09.2024 р. на суму 208 800, 00 грн (в т.ч. ПДВ 34 800, 00 грн), видатковою накладною № 95 від 10.10.2023 р. на суму 226 800, 00 грн (в т.ч. ПДВ 37 800, 00 грн), видатковою накладною № 101 від 10.10.2023 р. на суму 228 000, 00 грн (в т.ч. ПДВ 38 000, 00 грн, видатковою накладною № 103 від 16.10.2023 р. на суму 216 000, 00 грн (в т.ч. ПДВ 36 000, 00 грн), видатковою накладною № 93 від 06.11.2023 р. на суму 198 600, 00 грн (в т.ч. ПДВ 33 100, 00 грн), видатковою накладною № 94 від 06.11.2023 р. на суму 201 000, 00 грн (в т.ч. ПДВ 33 500, 00 грн), видатковою накладною № 90 від 27.11.2023 р. на суму 61 200, 00 грн (в т.ч. ПДВ 10 200, 00 грн), видатковою накладною № 92 від 27.11.2023 р. на суму 122 400, 00 грн (в т.ч. ПДВ 20 400, 00 грн), видатковою накладною № 100 від 27.12.2023 р. на суму 110 400, 00 грн (в т.ч. ПДВ 18 400, 00 грн), видатковою накладною № 104 від 27.12.2023 р. на суму 61 200, 00 грн (в т.ч. ПДВ 10 200, 00 грн), наявними у матеріалах справи.

Між позивачем та відповідачем було підписано специфікацію № 16 від 01.02.2023 р., специфікацію № 19 від 20.03.2023 р., специфікацію № 23 від 25.07.2023 р. та специфікацію № 23 від 25.01.2023 р., згідно з умов яких, покупець здійснює попередню оплату у розмірі 40% від вартості товару.

На підставі вищезазначених специфікацій були складені видаткова накладна № 90 від 27.11.2023 р. на суму 61 200, 00 грн (в т.ч. ПДВ 10 200, 00 грн), видаткова накладна № 92 від 27.11.2023 р. на суму 122 400, 00 грн (в т.ч. ПДВ 20 400, 00 грн), видаткова накладна № 100 від 27.12.2023 р. на суму 110 400, 00 грн (в т.ч. ПДВ 18 400, 00 грн), видаткова накладна № 104 від 27.12.2023 р. на суму 61 200, 00 грн (в т.ч. ПДВ 10 200, 00 грн).

На виконання умов договору та специфікацій позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в загальному розмірі 2 872 440, 00 грн (в т.ч. ПДВ 478 740, 00 грн), що підтверджується платіжними інструкціями, наявними в матеріалах справи.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь 514 260, 00 грн збитків (суми ПДВ невключеної до податкового кредиту позивача) та 113 137, 20 збитків (коефіцієнт 1,22 до суми податкового кредиту з ПДВ, який Покупець повинен був отримати за податковими накладними) відповідно до умов договору, завданих внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку щодо своєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З приводу вказаних позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 цього ж кодексу передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 226 цього ж кодексу учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

2. Сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

3. Сторона господарського зобов`язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов`язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше.

4. Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов`язаної сторони від подальшого виконання зобов`язання.

5. У разі невиконання зобов`язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов`язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків.

6. У разі невиконання зобов`язання виконати певну роботу (надати послугу) управнена сторона має право виконати цю роботу самостійно або доручити її виконання (надання послуги) третім особам, якщо інше не передбачено законом або зобов`язанням, та вимагати відшкодування збитків, завданих невиконанням зобов`язання.

7. Відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов`язання, не звільняє зобов`язану сторону від виконання зобов`язання в натурі, крім випадків, зазначених у частині третій статті 193 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Положеннями пунктів 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Пунктом 6 Роз`яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 р. „Про деякі питання практики вирішення спорів пов`язаних з відшкодуванням шкоди передбачено, що для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

При цьому встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Як у випадках порушення зобов`язання за договором, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Абзацами 1-3 пункту 7 цього ж роз`яснення Вищого арбітражного суду України передбачено, що статтею 1192 ЦК України надає потерпілому право вибору способу відшкодування шкоди. При розгляді спору про відшкодування шкоди шляхом покладення на особу обов`язку відшкодувати її в натурі (надати річ того ж роду і якості, полагодити пошкоджену річ тощо) суду слід серед іншого встановити можливість відшкодування шкоди в натурі винною особою.

Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Незалежно від відшкодування шкоди в натурі або грішми особа, яка заподіяла шкоду на вимогу потерпілого відшкодовує її у повному обсязі, включаючи і неодержані доходи (упущену вигоду) (стаття 623 ЦК України).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.08.2018 р. у справі № 917/877/17 вказав, що для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Відповідно до підпункту 14.1.181. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п 187.1. ст. 187 цього ж кодексу датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

За операціями з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості застосовується касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

З огляду на положення цієї норми, у платника податку на додану вартість виникають податкові зобов`язання з податку на додану вартість, а відтак і обов`язок зареєструвати податкові накладні, за першою із подій: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок, або дата відвантаження товарів/надання послуг.

Подібний підхід щодо необхідності реєстрації податкової накладної за першої, передбаченої пунктом 187.1 статті 187 ПК України, події був застосований Верховним Судом у постанові від 03.11.2021 р. у справі № 360/2460/20, а також у постанові від 01.12. 2021 р. у справі №600/1878/20-а.

За змістом підпункту а п. 198.1 ст. 198 цього ж кодексу до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 цього ж кодексу встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи;

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з приписами абзаців 1-3 п. 198.6. ст. 198 цього ж кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 201.1. ст. 201 цього ж кодексу на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України, зазначаються ті одиниці виміру товарів, які застосовуються при оформленні митної декларації на такі товари;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;

й) індивідуальний податковий номер;

к) дата та номер митної декларації зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України;

л) дата та номер договору (контракту) зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України на підставі форвардного контракту, зазначається відповідна відмітка про форвардний контракт.

Пунктом 201.7 ст. 201 цього ж кодексу передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Положеннями п. 201.10. ст. 201 цього ж кодексу встановлено, зокрема, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Як було зазначено вище та було встановлено судом в процесі розгляду справи, відповідачем на виконання договору поставки № 5562-НДГ від 26.02.2021 р. було поставлено позивачу товар на загальну суму 3 327 000, 00 грн (в т.ч. ПДВ 554 500, 00 грн).

При цьому, у відповідача в силу вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу виник обов`язок з складання та реєстрації відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних і надання їх позивачу.

Водночас, у встановлені податковим законодавством терміни і станом на час розгляду справи, відповідач свій обов`язок щодо своєчасного складання всіх податкових накладних за наслідками поставки товару на суму 3 085 560, 00 грн (в т.ч. ПДВ 514 260, 00 грн) не виконав, належних та допустимих доказів, що підтверджують вчинення дій щодо реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних (прийняття, зупинення/блокування реєстрації, відмова у реєстрації накладних тощо) за спірною господарською операцією на загальну суму ПДВ у розмірі 514 260, 00 грн суду не надав.

Також, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджували б наявність об`єктивних обставин, що унеможливлювали своєчасне виконання відповідачем своїх податкових зобов`язань та/або вжиття відповідачем усіх залежних від нього заходів, спрямованих на недопущення порушення таких зобов`язань.

Отже, нормами Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 р. у справі № 908/1568/18 та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 р. по справі № 917/877/17, при порушенні контрагентом (продавцем) за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних належним способом захисту для заявника (покупця) може бути звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків.

При цьому хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.01.2023 р. у справі № 904/72/22.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні за наслідками здійснення господарської операції з поставки товару за договором поставки № 5562-НДГ від 26.02.2021 р. і неможливістю включення суми ПДВ у розмірі 514 260, 00 грн до податкового кредиту позивача та, відповідно, неможливістю зменшення податкового зобов`язання на вказану суму, яка фактично є збитками позивача. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача збитків у розмірі 514 260, 00 грн є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача збитки у розмірі коефіцієнту 1,22 до суми податкового кредиту з ПДВ за порушення строків складання, реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до встановлених Податковим кодексом України вимог відповідно до умов Договору поставки № 5562-НДГ від 26.02.2021 р. всього на загальну суму 113 137, 20 грн відповідно до виконаного ним розрахунку.

З приводу вказаної позовної вимоги позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 7.5. договору у разі відмови Постачальника надати Покупцю податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (за винятком зупинки реєстрації податкової накладної відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України) Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі суми податкового кредиту з ПДВ, який Покупець повинен був отримати за такою податковою накладною (розрахунком коригування до податкової накладної), збільшений на коефіцієнт 1,22, протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Покупцю.

Пунктом 7.7. договору визначено, що якщо після закінчення 31 (тридцять одного) дня від граничного строку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, протягом якого Постачальник, скориставшись правом подачі на розгляд ДФС України інформації за встановленою формою і інших письмових пояснень та/або документів для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних або відмову в їх реєстрації, не повідомить Покупця про результати такої подачі з направленням рішення про поновлення реєстрації таких податкових накладних або Покупець не отримає квитанцію з підтвердженням про поновлення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, яка надсилається Постачальнику разом з відповідним рішенням комісії, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі суми податкового кредиту з ПДВ, який Покупець повинен був отримати за такою податковою накладною (розрахунку коригування до податкової накладної), збільшений на коефіцієнт 1,22, протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Покупцю.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що умовами пунктів 7.5., 7.7. договору поставки № 5562-НДГ від 26.02.2021 р. передбачено застосування коефіцієнту 1,22 при сплаті штрафів, а не збитків, у разі порушення порядку заповнення та/або реєстрації податкових накладних.

Як було зазначено вище, позивач просить на підставі п. 7.5. і п. 7.7. Договору стягнути із відповідача 113 137, 20 грн у розмірі коефіцієнту 1,22 до суми заявлених збитків, що являють собою суму неотриманого кредиту з ПДВ, що є саме збитками, а не штрафом, що в свою чергу не відповідає положенням пунктів 7.5, 7.7. договору.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову в задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача збитків у розмірі коефіцієнту 1,22 від суми податкового кредиту з ПДВ за порушення строків складання, реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 240, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівне Об`єднання Спец-Арматура» (08700, вул. Промислова, 9, м. Обухів, Обухівський район, Київська область; ідентифікаційний код 40671350) на користь Приватного акціонерного товариства «Нафтогазвидобування» (02660, вул. Магнітогорська, буд. 1, кімн. 42, м. Київ; ідентифікаційний код 32377038) 514 260 (п`ятсот чотирнадцять тисяч двісті шістдесят) грн 00 (нуль) коп. збитків та судові витрати 6 171 (шість тисяч сто сімдесят одна) грн 12 (дванадцять) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано

10 лютого 2026 р.