За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сваор Нутрішн"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоград-Волинська ферма"
Суддя Усатенко І.В.
Представники сторін: не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати отриманого товару.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі № 910/14157/25 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоград-Волинська ферма" (01021, місто Київ, Кловський узвіз, будинок 7, офіс 3, ідентифікаційний код 45363747) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сваор Нутрішн" (43005, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Шопена, будинок 22А, ідентифікаційний код 41469532) заборгованість у розмірі 37500 (тридцять сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 1075 (одна тисяча сімдесят п`ять) грн 40 коп., втрати від інфляції у розмірі 3306 (три тисячі триста шість) грн 46 коп., судовий збір у розмірі 2145 (дві тисячі сто сорок п`ять) грн 76 коп. В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 5399,59 грн - відмовлено.

04.02.2026 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 8857,00 грн, з урахуванням часткового задоволення позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві позивач вказав, що попередній орієнтовний розрахунок витрати на професійну правничу допомогу складає 10000,00 грн, а докази в їх підтвердження будуть подані в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд відзначає, що заява про ухвалення додаткового рішення з долученими до неї доказами була подана 04.02.2026 в межах встановленого ст. 129 ГПК України строку.

Позивач зазначає, що вартість наданих йому послуг становить 10000,00 грн, проте, з урахуванням часткового задоволення позову, вартість витрат на правову допомогу, яку він просить стягнути, становить 8857,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

04.11.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сваор Нутрішн" та адвокатами Бурдою Дмитром Петровичем і Красун Володимиром Володимировичем укладено договір № 2-04/11/25 відповідно до п. 1 якого адвокати надають клієнту правничу допомогу по підготовці до розгляду та при розгляді в господарському суді першої інстанції справи за позовом клієнта до ТОВ "Новоград-Волинська Ферма" про стягнення заборгованості за договором поставки та штрафних санкцій, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надання адвокатами правничої допомоги і фактичні витрати адвокатів, понесені ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Згідно п. 7.1 договору за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокатам фіксований гонорар в розмірі 10000,00 грн в термін до 11.11.2025. Розмір гонорару визначено за погодженням з клієнтом із врахуванням фінансового стану клієнта, ціни позову, складності справи, кваліфікації і досвіду адвокатів та інших істотних обставин.

Виставлений адвокатами рахунок № 2-04/11/2025 від 04.11.2025 був сплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 788 від 12.11.2025 на суму 10000,00 грн.

В підтвердження обставин надання правової допомоги до матеріалів справи надано акт прийому передачі послуг з надання правничої допомоги з детальним описом виконаних робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 03.02.2026. Означеним актом підтверджено, що згідно умов договору про надання правничої допомоги № 2-04/11/25 від 04.11.2025 та при наданні правничої допомоги по підготовці до розгляду та при розгляді в господарському суді першої інстанції справи за позовом клієнта до ТОВ "Новоград-Волинська Ферма" про стягнення заборгованості за договором поставки та штрафних санкцій (справа № 910/14157/25), адвокатами виконані наступні роботи: 12-13.11.2025 вивчення та правовий аналіз документів, наданих клієнтом, формування правової позиції, розрахунок штрафних санкцій, складання та надіслання адвокатських запитів; 14.11.2025 складання позовної заяви, виготовлення копій, надіслання копій позовної заяви до суду; 12.01.2026 складання відповіді на відзив, надіслання відповіді на відзив до суду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи і її складністю, витраченим часом адвоката і обсягом наданих послуг, ціною позову в поєднанні з граничним розміром витрат.

Отже, вірогідними доказами підтверджено надання позивачу правової допомоги на суму 10000,00 грн.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що відповідно змісту статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а саме диспозицією вказаної норми визначено, що адвокатський гонорар може існувати у фіксованій формі.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18.

Оскільки договором визначено суму гонорару саме у фіксований спосіб - 10000,00 грн, позивач не зобов`язаний посилатися на час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Обґрунтованість розміру витрат на оплату послуг адвоката в такому разі визначається на підставі наявних доказів.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 924/447/18.

Крім того, суд зазначає, що так як сторони дійшли згоди встановити фіксований розмір гонорару адвоката, то надання детального опису робіт не є обов`язковим, оскільки фіксований розмір адвокатських витрат не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого адвокатом.

Однак, при цьому, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Крім того, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд зазначає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката підтверджений поданими до справи доказами.

Суд відзначає, що позивач вірно визначив суму правової допомоги з загально наданої, пропорційно розміру задоволених вимог.

Тож, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та співмірності наданих послуг предмету спору, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 8857,00 грн (пропорційно розміру задоволених вимог).

Керуючись ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоград-Волинська ферма" (01021, місто Київ, Кловський узвіз, будинок 7, офіс 3, ідентифікаційний код 45363747) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сваор Нутрішн" (43005, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Шопена, будинок 22А, ідентифікаційний код 41469532) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8857 (вісім тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.Усатенко