ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
"13" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/2955/25(916/4814/25)
Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., розглянувши клопотання (вх. № 2-186/26) Державного підприємства «СЕРВІС» про зустрічне забезпечення по справі № 916/2955/25(916/4814/25)
За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство "Сервіс" (вул. О. Кониського, 82-А, м. Київ, код 25139756)
За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: розпорядника майна арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича (свідоцтво № 1732 від 11.11.2015)
про стягнення 800 486,72 грн.
з підстав заборгованості за Договором морського агентування № 17.06 від 17.06.2024р.
яка заявлена в межах справи № 916/2955/25
за заявою кредитора Державного підприємства "Сервіс" (вул. О. Кониського, 82-А, м. Київ, код 25139756)
Розгляд Господарським судом Одеської області справи № 916/2955/25.
30.07.2025 року Державне підприємство «Сервіс» звернулось до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Бі Шіппінг» у зв`язку із наявністю заборгованості за договором бербоут-чартеру від 19.12.2022.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.08.2025р. по справі № 916/2955/25, крім іншого, суд ухвалив:
- ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів;
В подальшому судом було визнано, або відхиллено наступні кредиторські вимоги:
- Ухвалою суду від 11.11.2025 року визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СКМ Марін Сервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Бі Шіппінг» в сумі 1 211 342,53 грн. та 4 844,80 грн. судового збору та відхиллено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СКМ Марін Сервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Бі Шіппінг» в сумі 2 081,82 грн.;
- Ухвалою суду від 11.11.2025 року визнано додаткові вимоги Державного підприємства «Сервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Бі Шіппінг» в сумі 1 379 071,03 грн. та 4 844,80 грн. судового збору;
- Ухвалою суду від 15.01.2026 року визнано вимоги фізичної особи-підприємця Самонова Дмитра Федоровича до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Бі Шіппінг» в сумі: 277 422,57 грн. (32 840,00 грн - основна заборгованість за договором №22-03 від 22.03.2023); 19 721,69 грн. (пеня за договором №22-03 від 22.03.2023); 1 978,50 грн. - 3% річних за договором №22-03 від 22.03.2023; 7 139,20 грн - інфляційне збільшення за договором №22-03 від 22.03.2023; 169 100,00 грн - основна заборгованість за договором №10-07 від 10.07.2023; 36 761,25 грн - інфляційне збільшення за договором №10-07 від 10.07.2023; 9 881,93 грн - 3% річних за договором №10-07 від 10.07.2023) та 6 056,00 грн. - судового збору та відхилено вимоги фізичної особи-підприємця Самонова Дмитра Федоровича до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Джі Бі Шіппінг» в сумі 242 425, 28 грн.
Розгляд справи № 916/2955/25 призначено на "26" лютого 2026 р. о 15:30.
Розгляд Господарським судом Одеської області заяви про забезпечення позову.
02.12.2025р. через систему «Електронний суд» за вх. № 4-74/25 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНЬЮБ ГЕЙТС" звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖІ БІ ШІППІНГ".
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.12.2025 року суд, крім іншого, ухвалив:
- заяву (вх. № 4-74/22) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНЬЮБ ГЕЙТС" про забезпечення позову до подання позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖІ БІ ШІППІНГ" - задовольнити;
- накласти арешт на морське судно «ТАМАНСКИЙ», судновласником якого є Державне підприємство «СЕРВІС», яке знаходиться в акваторії морського порту Усть-Дунайськ, Філії Усть-Дунайськ ДП «Адміністрація морських портів України» шляхом затримання та заборони його виходу з акваторії морського порту Усть-Дунайськ;
- заборонити капітану морських портів Рені, Ізмаїл та Усть-Дунайськ, Філії Усть-Дунайськ ДП «Адміністрація морських портів України» оформлювати і надавати дозвіл на вихід судна «ТАМАНСКИЙ» з акваторії морського порту Усть-Дунайськ.
Розгляд Господарським судом Одеської області позовної заяви ТОВ «ДЕНЬЮБ ГЕЙТС».
15.12.2025 року через систему "Електронний суд" за вх. № 5136/25 суд отримав позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНЬЮБ ГЕЙТС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖІ БІ ШІППІНГ" про стягнення 800 486,72 грн.
Так, заявник просить суд:
- прийняти позовну по суті морської вимоги заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;
- покласти на відповідача обов`язок нести всі судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.12.2025 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, крім іншого, суд ухвалив, присвоїти справі № 916/2955/25(916/4814/25), справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи в змішаній (паперовій та електронній) формі, залучив до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: розпорядника майна арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича (свідоцтво № 1732 від 11.11.2015), залучив до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство «Сервіс», залучив до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «СКМ Марін Сервіс».
Розгляд справи № 916/2955/25(916/4814/25) призначено на "26" лютого 2026 р. о 15:00.
Розгляд Господарським судом Одеської області клопотання ДП «СЕРВІС».
09.02.2026 року через систему «Електронний суд» за вх. № 09.02.2026 року суд отримав клопотання (вх. № 2-186/26) Третьої особи по справі - Державного підприємства «СЕРВІС» про зустрічне забезпечення по справі № 916/2955/25(916/4814/25).
Заявник просить суд:
- застосувати зустрічне забезпечення позову у справі № 916/2955/25(916/4814/25) за заявою ТОВ «ДЕНЬЮБ ГЕЙТС»;
- зобов`язати ТОВ «ДЕНЬЮБ ГЕЙТС» надати зустрічне забезпечення шляхом: внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 41 429 274 грн (сорок один мільйон чотириста двадцять дев`ять тисяч двісті сімдесят чотири гривні), що відповідає ринковій вартості морського судна «ТАМАНСКИЙ» (IMO:8727044), або надання банківської гарантії чи іншого належного фінансового забезпечення на суму, еквівалентну ринковій вартості морського судна «ТАМАНСКИЙ» (IMO:8727044), як зустрічне забезпечення можливих збитків, які можуть бути завдані ДП «СЕРВІС», як власнику морського судна «ТАМАНСКИЙ» (IMO:8727044), у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову;
- зобов`язати ТОВ «ДЕНЬЮБ ГЕЙТС» забезпечити та не перешкоджати здійсненню ДП «СЕРВІС» управлінських заходів щодо морського судна «ТАМАНСКИЙ» (IMO:8727044), у тому числі його переміщення, проведення оглядів, технічного та експлуатаційного обслуговування, необхідних для збереження судна та запобігання завданню шкоди державним інтересам;
- встановити строк для внесення зустрічного забезпечення - 10-ти календарних днів з моменту постановлення ухвали суду;
- у разі невнесення ТОВ «ДЕНЬЮБ ГЕЙТС» зустрічного забезпечення у встановлений судом строк - скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.12.2025 по справі № 916/2955/25 (916/4814/25).
Заява мотивована наступним:
- судом накладено арешт на державне майно, не враховуючи дійсно наявні реальні ризики для морського судна та державних інтересів. Ухвала не передбачає зустрічного забезпечення, хоча законодавство (ст. 141 ГПК України, ст. 46 КТМ України) надає суду право зобов`язати позивача надати зустрічне забезпечення для відшкодування можливих збитків, завданих власнику судна внаслідок необґрунтованого арешту.
- заявник не врахував об`єктивні ризики та наслідки накладення арешту на державне судно.
- судно втрачає підтвердження своєї технічної справності та придатності до експлуатації, що прямо унеможливлює його подальше законне використання, постановку в рейс, фрахтування, отримання доходу тощо.
- арешт державного судна створює непропорційне та надмірне втручання у права ДП «СЕРВІС», як судновласника, спричиняє істотні негативні наслідки та формує високий ризик завдання збитків, які є реальними, передбачуваними та безпосередньо пов`язаними з неможливістю поновлення дії Класифікаційного свідоцтва, та інших похідних наслідків такого арешту й накладених заборон.
- в умовах повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України накладення арешту на судно, що перебуває у державній власності та експлуатується ДП «СЕРВІС», як державним підприємством в інтересах держави Україна - без застосування зустрічних заходів забезпечення позову, становить особливо високий та неприйнятний ризик заподіяння значних збитків державі.
- крім безпекових ризиків, пов`язаних з активними бойовими діями, накладення арешту на судно в зимовий період створює додаткові, не менш суттєві загрози збереженню державного майна, зумовлені його технічними та експлуатаційними особливостями.
- арешт судна та заборона його виходу з порту позбавляють ДП «СЕРВІС» можливості приймати належні управлінські та технічні рішення
- застосований захід забезпечення позову не врахував комплекс істотних обставин, які об`єктивно впливають на безпечну експлуатацію, збереження та технічний стан судна;
- арешт судна без урахування технічних та сезонних факторів створює реальну загрозу його пошкодження або втрати, що не може вважатися допустимим наслідком забезпечення позову;
- арешт безпосередньо спричиняє втрату через непродовження класу судна, що додатково поглиблює негативні наслідки для державного підприємства та держави в цілому;
- арешт морського судна «ТАМАНСЬКИЙ» призвів до реальних та безпосередніх майнових втрат держави у вигляді неотриманих фрахтових платежів;
- застосування зустрічного забезпечення є необхідним та співмірним заходом, спрямованим на захист майнових інтересів держави та компенсацію можливих збитків, які виникають унаслідок недобросовісного ініціювання арешту морського судна.
ВИСНОВКИ СУДУ.
Норми права, які регулюють застосування заходів зустрічного забезпечення.
Так, за прямими приписами ч. 1, 3, 4 ст. 141 ГПК України - суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.
Стала практика Верховного суду щодо зустрічного забезпечення.
Зі змісту диспозитивних положень частин 1, 3, 4 ст. 141 ГПК України вбачається, що господарський суд наділений саме правом, а не обов`язком визначити зустрічне забезпечення, так само, як і питання зустрічного забезпечення суд може вирішити в ухвалі про зустрічне забезпечення позову, винесеній за результатами розгляду клопотання відповідача про зустрічне забезпечення, що відповідає принципу змагальності сторін, закріпленому в ст. 13 цього Кодексу.
Постанова КГС ВС від 04.07.2023 у справі №916/3638/22, від 28.08.2024 у справі № 910/19228/23, від 18.07.2018 у справі № 916/2851/17, від 26.11.2018 у справі № 904/2925/18, від 10.02.2022 у справі № 910/9907/21.

У разі існування обґрунтованих ризиків настання для відповідача негативних наслідків від застосування судом забезпечувальних заходів скаржник не позбавлений права ініціювати перед судом питання щодо застосування зустрічного забезпечення.

Зважаючи на положення ч. 4 зазначеної статті Кодексу, ухвалення рішення про забезпечення позову без одночасного вирішення судом питання про зустрічне забезпечення не позбавляє заявника права звернутися до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення, що може бути подано після застосування судом заходів забезпечення позову.

Постанова КГС ВС від 22 квітня 2025 року у справі № 44/639-б (910/15659/24).

Крім того, хоча норма частини 1 статті 141 ГПК України і передбачає право суду (застосоване слово "може" слід розуміти в сенсі суддівського розсуду при вирішенні цього питання), а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), у даному випадку, суд першої інстанції, не вирішивши відповідне питання, не забезпечив розумний баланс між інтересами відповідача (права на отримання грошової суми відповідно до умов гарантії) і позивача (не сплачувати суму гарантії), оскільки не брав до уваги те, що гарантія є строковим зобов`язанням, а строк розгляду справи та відповідно строк дії ухвали про забезпечення позову може значно перевищувати цей строк. У такому випадку суд першої інстанції порушив принцип пропорційності, передбачений статтею 15 ГПК України, а суд апеляційної інстанції зазначені порушення місцевого господарського суду не усунув та відповідно також порушив цей принцип.

Постанова КГС ВС від 18.01.2023 у справі № 910/3334/22.

Також суд має застосовувати загальні вимоги до обв`язку сторони надати докази своєї позиції.

Так, відповідно до частин першої та третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21.

Отже, підсумовуючи викладене, суд зазначає, що чинні положення ГПК України та стала практика Верховного суду покладає на суд обов`язок розглядати питання зустрічного забезпечення виключно в контексті можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Як вбачається, процесуальний статус відповідача по цій справі має одна особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖІ БІ ШІППІНГ", а особа, яка подала заяву про застосування зустрічного забезпечення - Державне підприємство "Сервіс" - є третьою особою по справі.

При цьому, сама заява мотивована захистом інтересів Держави Україна та можливими втратами саме для держави.

Натомість господарський суд не наділений повноваженнями надавити оцінку викладеним в заяві обставинам, з огляду на відсутність будь-яких посилань на можливі збитки відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖІ БІ ШІППІНГ".

З огляду на викладене, у задоволені клопотання (вх. № 2-186/26) Державного підприємства «СЕРВІС» про зустрічне забезпечення по справі № 916/2955/25(916/4814/25) слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 136-144, 234 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволені клопотання (вх. № 2-186/26) Державного підприємства «СЕРВІС» про зустрічне забезпечення по справі № 916/2955/25(916/4814/25) - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 13.02.2026р.

та може бути оскаржена в порядку ст.ст.253-259 ГПК України.

Суддя О.А. Демешин