ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

11 лютого 2026 року Справа № 915/1160/25

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко Т.М.,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: Панченко С.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні клопотання ПСП «НОВА ЗОРЯ» про поновлення строку для подання відзиву у справі №915/1160/25

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства «НОВА ЗОРЯ»,

про: стягнення 798890,0 грн.

Згідно заяви позивача про зменшення позовних вимог б/н від 11.11.2025 про: стягнення 524580,0 грн,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства «НОВА ЗОРЯ», в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог б/н від 11.11.2025, просить суд стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «НОВА ЗОРЯ» на його користь частку прибутку, одержаного відповідачем в 2018 році пропорційно його частці у статутному капіталі підприємства в сумі 524580,0 грн.

Ухвалою суду від 25.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Запропоновано відповідачу, в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Зазначена ухвала була отримана відповідачем у системі «Електронний суд» 25.08.2025 о 15:26.

24.12.2025 за вх.№17755/25 від відповідача до суду надійшов відзив б/н від 23.12.2025 на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідач у відзиві також просить суд поновити йому пропущений процесуальний строк на подання відзиву.

20.01.2026 від позивача надійшли заперечення на клопотання позивача, в яких він вказує на те, що укладання відповідачем 08.12.2025 Договору про надання правової допомоги №08/12/25-АІ з АБ «Панченко та партнери», жодним чином не пояснює та не обґрунтовує поважність причин неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, а відповідно відсутні підстави для поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву та прийняття його до розгляду у справі №915/1160/25.

Представник відповідача у підготовчому засіданні підтримав своє клопотання.

Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явились. 10.02.2026 від представника позивача до суду надійшло клопотання про проведення засідання без участі позивача та його представника.

У підготовчому засіданні 10.02.2026 судом оголошено перерву до 11.02.2026 для постановлення ухвали.

11.02.2026 судом підписано вступну та резолютивну частини ухвали без її проголошення.

Розглянувши клопотання відповідача суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч.8 ст.165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

За приписами ст.113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 118 ГПК України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування заяви про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу. При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує виходячи з поважності причин пропуску строку на оскарження.

При поданні 24.12.2025 відзиву відповідач, в обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву, вказує на те, що ним було укладено договір про надання правової допомоги №08/12/25-АІ від 08.12.2025 з Адвокатським бюро «Панченко та партнери» та цього ж дня адвокатом Панченком С.В. було здійснено ознайомлення з матеріалами справи та отримано її копії, у тому числі, і копію ухвали про відкриття провадження у справі №915/1160/25 від 25.08.2025. Враховуючи вищевикладене, а також те, що даний відзив подається представником відповідача в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ним ухвали про відкриття провадження у справі та копій матеріалів справи №915/1160/25, відповідач просить суд поновити строк, встановлений законом для подання відзиву та прийняти відзив до розгляду.

У клопотанні та у судовому засіданні представником відповідача також зазначено, що в силу приписів ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні процесуальні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Підприємство-відповідач не має у своєму штаті юриста; працює з обмеженнями, що викликані військовим станом (тривоги, відключення світла), при цьому, в силу приписів ст.16, 56, 58 ГПК України учасники справи мають право користуватись правничою допомогою; можуть брати участь у справі особисто (самопредставництво) або через свого представника. Представником юридичної особи може бути адвокат або законний представник. Законний представник відповідача - директор ПСП «НОВА ЗОРЯ» не має юридичної освіти, тому з метою захисту інтересів підприємства звернувся до АБ «Панченко та партнери» та 08.12.2025 уклав відповідний договір на правову допомогу. Після цього адвокат невідкладно почав вчиняти дії спрямовані на підготовку відзиву.

Відповідно до ч.ч.1,3 пункту 4, ч.5 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

При цьому судом враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, рішеннями ЄСПЛ у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 (п.33), та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, «без якого змагальність як принцип не існує». Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі «Волчлі проти Франції» («Walchli v. France», заява №35787/03, п.29, від 26.07.2007).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Господарський суд повинен реалізовувати своє основне завдання (ст.2 ГПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що суди мають враховувати обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з дотриманням принципу розумності та пропорційності з метою уникнення надмірно формалізму, із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням права на судовий захист.

Враховуючи вищевикладене, суд, керуючись завданням господарського судочинства, визначеним ч.1 ст.2 ГПК України, з метою правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, дотримуючись принципу рівності та забезпечення балансу інтересів учасників справи, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, вважає за необхідне надати, як позивачу, так і відповідачу можливість захистити своє право в суді та право бути почутим.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе поновити відповідачу пропущений строк для подання відзиву. Інакший підхід, на думку суду, був би виявом надмірного формалізму та може розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст.119, 177, 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Поновити Приватному сільськогосподарському підприємству «НОВА ЗОРЯ» строк для подання відзиву.

2. Запропонувати позивачу, в 5-денний строк від дня отримання цієї ухвали подати до суду відповідь на відзив відповідача.

3. Відкласти розгляд справи на 11 березня 2026 року - 11:00.

Засідання відбудеться у приміщенні суду за адресою: м.Миколаїв, вул.Олексія Вадатурського (вул.Фалєєвська), буд.14.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвала оформлена у відповідності до ст.234 ГПК України та підписано суддею 12.02.2026.

Суддя М.В.Мавродієва