ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 916/3461/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.

секретаря судового засідання - Дерлі І.І.

за участю представників учасників:

позивача (відповідача за зустрічним позовом) - не з`явився

відповідача (позивача за зустрічним позовом) - Зуєва І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс "

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 (у складі колегії суддів: Філінюк І.Г. (головуючий), Аленін О.Ю., Принцевська Н.М.)

та рішення Господарського суду Одеської області від 29.05.2024 (суддя Щавинська Ю.М.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Укр Газ Ресурс"

до Комунального підприємства "Одесміськелектротранс"

про стягнення 1 319 423,17 грн,

та за зустрічним позовом Комунального підприємства "Одесміськелектротранс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю " Укр Газ Ресурс "

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 3 637 091,36 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та підстави позовних вимог

1.1. 10.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (далі - ТОВ "Укр Газ Ресурс", Товариство, Скаржник) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства "Одесміськелектротранс" (далі - КП "Одесміськелектротранс"), у якому просить суд стягнути 3 % річних у сумі 218 157,15 грн, інфляційні втрати у сумі 1 101 266,02 грн за період з 02.06.2022 по 28.06.2023, судовий збір у сумі 19 791,35 грн та витрати на правову допомогу у сумі 62 000 грн.

1.2. Позов обґрунтовано несвоєчасним виконанням КП "Одесміськелектротранс" зобов`язань щодо оплати поставленої ТОВ "Укр Газ Ресурс" електричної енергії за Договором про постачання електричної енергії споживачу №Т/СЕГ-П/2021/мн1 (далі - Договір).

1.3. 13.10.2023 до суду надійшла зустрічна позовна заяву КП "Одесміськелектротранс", у якій підприємство просить суд:

- визнати недійсною додаткову угоду №5 від 17.05.2021 до договору про постачання електричної енергії №Т-СЕГ-П/2021/мн1;

- визнати недійсною додаткову угоду №7 від 17.09.2021 до договору про постачання електричної енергії №Т-СЕГ-П/2021/мн1;

- визнати недійсною додаткову угоду №9 від 07.10.2021 до договору постачання електричної енергії №Т-СЕГ-П/2021/мн1;

- визнати недійсною додаткову угоду №10 від 22.11.2021 до договору постачання електричної енергії №Т-СЕГ-П/2021/мн1;

- стягнути з ТОВ "Укр Газ Ресурс" на користь КП "Одесміськелектротранс" безпідставно сплачені кошти в розмірі 3 637 091,36 грн.

1.4. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що внаслідок підписання додаткових угод №№ 3,5,7,9,10 після укладання Договору його початкова ціна збільшена на 43,7 %, що свідчить про порушення положень частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.05.2024 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" задоволено частково: стягнуто з КП "Одесміськелектротранс" на користь ТОВ "Укр Газ Ресурс" інфляційне збільшення у сумі 509 716,15 грн, 3% річних у сумі 100 973,08 грн, судовий збір у сумі 9 160,34 грн. В задоволенні решти первісного позову відмовлено.

2.2. Зустрічну позовну заяву Комунального підприємства "Одесміськелектротранс" задоволено частково:

- визнано недійсною додаткову угоду №5 від 17.05.2021 до договору постачання електричної енергії Споживачу №Т-СЕГ-П/2021/мн1;

- визнано недійсною додаткову угоду №7 від 17.09.2021 до договору постачання електричної енергії Споживачу №Т-СЕГ-П/2021/мн1;

- визнано недійсною додаткову угоду №9 від 07.10.2021 до договору постачання електричної енергії Споживачу №Т-СЕГ-П/2021/мн1;

- визнано недійсною додаткову угоду №10 від 22.11.2021 до договору постачання електричної енергії Споживачу №Т-СЕГ-П/2021/мн1;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на користь Комунального підприємства "Одесміськелектротранс" грошові кошти у сумі 3 637 091,34 грн. В задоволенні решти зустрічного позову (стягнення 2 коп) відмовлено.

2.3. За результатами апеляційного перегляду справи за апеляційними скаргами ТОВ "Укр Газ Ресурс" та КП "Одесміськелектротранс" рішення суду першої інстанції постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 залишено без змін.

2.4. При ухваленні зазначених рішень суди виходили з наступного.

2.4.1. Щодо первісного позову

Спір в рамках первісного позову виник внаслідок прострочення сплати КП "Одесміськелектротранс" спожитої у листопаді 2021 року електричної енергії в обсязі 2 466 255 кВт/год. Оплата відповідачем за первісним позовом була проведена 29.06.2023.

З урахуванням висновків щодо недійсності додаткових угод та фактичною наявністю переплати станом на момент виставлення рахунку за спожиту у листопаді 2021 року електричну енергію суди виснували про підтверджену заборгованість у сумі 3 133 943,45 грн.

Враховуючи зазначене, суд за допомогою системи "Ліга 360" зробив власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 02.06.2022 по 28.06.2023, за результатом підрахунку сума 3% річних становить 100 973,08 грн, сума інфляційних втрат становить 509 716,15 грн, з огляду на що вимоги позивача за первісним позовом задоволені частково.

2.4.2. Щодо зустрічного позову

Суди встановили, що фактично загальне збільшення ціни за одиницю електричної енергії склало з 2,0135 грн за 1 кВт/год з ПДВ до 2,8926 грн за 1 кВт/год з ПДВ, що становить 43,60 % від початкової ціни товару, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю. При цьому додатковою угодою №3, якою визначено ціну за 1 кВт/год з ПДВ на рівні 2,136384 грн, ціну фактично збільшено на 6,1%, натомість додатковою угодою №5 ціну визначено на рівні 2,235012 грн та збільшено фактично на 10,99% порівняно із ціною, визначеною у додатковій угоді №3.

Судами враховано висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/2321/22 щодо неможливості відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" № 922-VIII (далі - Закон № 922-VIII) підвищувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

З огляду на викладене суди дійшли висновку, що додаткові угоди № 5, 7, 9, 10 до Договору суперечать наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та Закону № 922-VIII, тому підлягають визнанню недійсними.

2.5. ТОВ "Укр Газ Ресурс" не погодилося з такими судовими рішеннями та оскаржило їх у судовому порядку.

3. Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи. Розгляд справи Верховним Судом

3.1. Касаційне провадження у справі відкрито 24.01.2025 на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.2. У своїй касаційній скарзі Товариство просить Суд:

- скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 та рішення Господарського суду Одеської області від 29.05.2024 у справі № 916/3461/23 та прийняти нове рішення про задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову;

- передати справу № 916/3461/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду для формування Верховним Судом висновку щодо питання застосування частини першої статті 44 Закону України "Про публічні закупівлі" у контексті суб`єктів, на яких покладається відповідальність за порушення вимог цього закону, з урахуванням статей 38 та 164-14 КУпАП.

3.3. Доводами касаційної скарги є неврахування судами попередніх інстанцій висновків суду касаційної інстанції щодо недобросовісної поведінки сторін та зловживання правом, а також відсутність висновку Верховного Суду про порядок застосування до подібних правовідносин норм статті 44 Закону № 922-VIII.

3.4. У відзиві на касаційну скаргу КП "Одесміськелектротранс" просить Суд залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

3.5. Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2025 касаційне провадження у справі № 916/3461/23 було зупинено на підставі пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.

3.6. 15.12.2025 у Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у вказаній справі № 920/19/24, з огляду на що провадження у цій справі № 916/3461/23 поновлено та призначено її до розгляду у судовому засіданні 04.02.2026. При цьому учасникам справи запропоновано у строк до 26.01.2026 надати письмові пояснення з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 920/19/24.

Правом надати такі пояснення сторони не скористалися.

3.7. 02.02.2026 Судом отримано клопотання ТОВ "Укр Газ Ресурс" про передачу справи № 916/3461/23 розгляд Великої Палати Верховного Суду виключно для формування Верховним Судом висновку щодо питання застосування частини першої статті 44 Закону України "Про публічні закупівлі" у подібних правовідносинах, а саме визначення суб`єктів відповідальності за порушення вимог спеціального Закону у сфері публічних закупівель у разі внесення змін до істотних умов договору у порядку, не передбаченому Законом, та співвідношення з наслідками внесення таких змін до договору (стаття 164-14 КУпАП) та строків притягнення до відповідальності таких суб`єктів за порушення вимог Закону (стаття 38 КУпАП). Заявник у якості доводів клопотання зазначає про існування на час укладення Договору іншої (протилежної) судової практики щодо вирішення подібних спорів.

Підстави та мотиви клопотання подібні до наведених Товариством у касаційній скарзі.

За наслідками розгляду клопотання Судом відмовлено у його задоволенні з огляду на необґрунтованість у порядку статті 302 Господарського процесуального кодексу України наявності виключної правової проблеми.

3.8. Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на зупинення касаційного провадження у справі, з метою дотримання єдності судової практики, а також врахування позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 920/19/24 при прийнятті судового рішення, колегія суддів розглядає справу в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

4. Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

4.1. 01.03.2021 між КП "Одесміськелектротранс" (Споживач) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (Постачальник) укладено Договір, відповідно до умов якого Постачальник постачає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії.

Згідно пунктів 2.1, 2.2. Договору очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає 37 070 000 кВт*год (згідно Додатку № 3) та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу електричної енергії у оператора системи розподілу. Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та фактичної потреби.

Відповідно до пункту 3.1. Договору постачання електричної енергії Споживачу здійснюється Постачальником на підставі поданої Споживачем Заяви-приєднання, яка є Додатком № 1 до цього Договору

Пунктом 5.2. Договору визначено, що загальна ціна цього Договору складає 62 200 370,833333 грн без ПДВ, крім того ПДВ 12 440 074,166666 грн, разом ціна Договору становить 74 640 445,00 грн з ПДВ.

Ціна за одиницю товару (1 кВт/год. електричної енергії) становить 1,677916666 грн без ПДВ, ПДВ 0,335583333 грн, разом з ПДВ 2,0135 грн. При цьому ціна за одиницю товару не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії та включає вартість послуг оператора систем передачі. Споживач здійснює плату за послугу з розподілу електричної енергії безпосередньо оператору системи розподілу. Споживач може змінити спосіб оплати за послуги з розподілу електричної енергії (оплату безпосередньо оператору системи розподілу на оплату через діючого Постачальника) у порядку, встановленому Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ). Споживач має право обрати на розрахунковий період іншого Постачальника в установленому ПРРЕЕ порядку.

У відповідності до пункту 5.3. Договору ціна за одиницю товару (електричної енергії) має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Пунктом 5.4 Договору визначено, що зміна ціни за одиницю товару (електричної енергії) може відбуватися відповідно до умов статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" за умови, що зазначені зміни не призведуть до збільшення ціни Договору, визначеної пунктом 5.2 Договору.

умови цього Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (щодо зміни ціни), крім випадків, зокрема, один раз на місяць після завершення розрахункового періоду допускається зміна ціни в бік збільшення за одиницю товару (електричної енергії) до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару (електричної енергії) на ринку у разі коливання ціни електричної енергії на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення ціни Договору.

У випадку коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку, Постачальник письмово звертається до Споживача щодо зміни ціни за одиницю товару (електричної енергії). Наявність факту коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку підтверджується довідками відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку, щодо розміру цін на товар (електричну енергію) на момент укладання відповідної додаткової угоди. Коливання ціни на ринку має бути обґрунтовано та підтверджуватися даними Оператора ринку, розміщеними на офіційному сайті. Зміна ціни в бік зростання за одиницю товару (електричної енергії) відбувається пропорційно коливанню ціни на ринку.

За умовами підпункту 5.4.6. Договору зменшення ціни за одиницю товару здійснюється на будь-якому етапі з негайним повідомленням Споживача, про що сторони укладають додаткову угоду.

Відповідно до підпункту 5.4.7 Договору зміна регульованих (тарифів) і нормативів у Договорі, а саме тарифу на послуги з передачі електричної енергії та/або тарифу з розподілу електричної енергії, які враховані в структурі ціни електричної енергії, що постачається за Договором, здійснюється за рішенням НКРЕКП про зміну відповідного регульованого тарифу, що застосовують у Договорі. Нову змінену ціну застосовують з дня підписання сторонами відповідної додаткової угоди після введення в дію відповідного регульованого тарифу згідно з рішенням НКРЕКП.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що інформація про збільшення ціни електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті Постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування, одночасно з письмовим повідомленням Споживача у такий же термін, у якому, зокрема, має обов`язково бути зазначений обґрунтований розрахунок структури ціни товару (електричної енергії) із врахуванням положень нормативно-правових актів Регулятора.

Відповідно до пункту 5.6. Договору ціна за 1 кВт/год електричної енергії може бути змінена з дати підписання сторонами відповідної додаткової угоди з урахуванням пункту 5.4.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (пункт 5.7 Договору).

Згідно пункту 5.9 Договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який становить десять робочих днів з моменту отримання його Споживачем, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді до цього Договору та на підставі акту приймання - передавання товарної продукції.

Зміна істотних (основних) умов договору може здійснюватися за згодою сторін у випадках, які передбачені частиною п`ятою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", про що укладається відповідна додаткова угода, яка оприлюднюється відповідно до вимог статті 10 цього ж Закону. Інші зміни, що не стосуються істотних (основних) умов договору, вносяться шляхом укладення додаткової угоди без оприлюднення таких змін у вказаному порядку.

У відповідності до пункту 14.1 Договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення їх підписів печатками та діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

За пунктом 14.2 Договору Постачальник має письмово повідомити Споживача про намір внесення будь-яких змін до умов Договору не пізніше ніж за 20 днів (окрім випадків, передбачених цим Договором) з урахуванням інформації про право Споживача розірвати договір.

4.2. Додатком № 2 до Договору сторонами укладено Комерційну пропозицію, якою визначено ціну Договору, спосіб оплати, термін (строк) поставки товару, строки оплати товару, строк дії Договору.

Відповідно до пункту 1 Комерційної пропозиції ціна на електричну енергію (за 1 кВт*год) становить 1,677916666 грн без ПДВ, ПДВ 0,335583333 грн, а разом з ПДВ 2,0135 грн, з урахуванням тарифу на послуги з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020) у розмірі 0,29393 грн без ПДВ, та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії.

4.3. У відповідності до Заяви-приєднання до Договору про постачання електричної енергії Споживачу, керуючись ПРРЕЕ, ТОВ "Укр Газ Ресурс" ініціювало приєднання Споживача (КП "Одесміськелектротранс") до умов Договору з початком постачання з 01.03.2021.

4.4. Додатком № 4 до Договору встановлено Порядок розрахунків між Сторонами Договору, згідно якого Споживач здійснює розрахунки на підставі виставленого Постачальником рахунка та акта приймання-передавання товарної продукції на рахунок Постачальника у строк 10 робочих днів з дня отримання рахунка у розмірі 100% вартості використаного обсягу споживання електричної енергії за один розрахунковий період.

4.5. Як вбачається з матеріалів справи, у подальшому сторони уклали ряд додаткових угод до Договору про зміну ціни електричної енергії:

- додаткова угода № 1 від 31.03.2021, якою узгоджено змінити ціну в бік зменшення до 2,013492 грн за 1 кВт/год;

- додаткова угода № 3 від 01.04.2021, згідно якої, з урахуванням довідки Харківської Торгово-промислової палати №783/21 від 30.03.2021, сторони дійшли згоди внести зміни до підпунктів 2.1, 5.2 Договору та встановити ціну Договору на рівні 74 640 148,44 грн, а ціну за одиницю товару (1 кВт/год електричної енергії) з 01.04.2021 - 2,136384 грн з ПДВ;

- додаткова угода № 5 від 17.05.2021, згідно якої, з урахуванням довідки Харківської Торгово-промислової палати №1038/21 від 29.04.2021, сторони дійшли згоди внести зміни до підпунктів 2.1, 5.2 Договору та встановити ціну за одиницю товару (1 кВт/год електричної енергії) з 17.05.2021 - 2,235012 грн з ПДВ.

- додаткова угода № 7 від 17.09.2021, згідно якої, з урахуванням довідки Харківської Торгово-промислової палати від 16.09.2021, сторони дійшли згоди внести зміни до підпунктів 2.1, 5.2 Договору та встановити ціну за одиницю товару (1 кВт/год електричної енергії) з 17.09.2021 - 2,423052 грн з ПДВ.

- додаткова угода № 9 від 07.10.2021, згідно якої, з урахуванням довідки Харківської Торгово-промислової палати №2420/21 від 07.10.2021, сторони дійшли згоди внести зміни до підпунктів 2.1, 5.2 Договору та встановити ціну за одиницю товару (1 кВт/год електричної енергії) з 07.10.2021 - 2,629872 грн з ПДВ.

- додаткова угода № 10 від 22.11.2021, згідно якої, з урахуванням довідки Харківської Торгово-промислової палати №2644/21 від 22.10.2021, сторони дійшли згоди внести зміни до підпунктів 2.1, 5.2 Договору та встановити ціну за одиницю товару (1 кВт/год електричної енергії) з 15.11.2021 - 2,8926 грн з ПДВ.

Укладанню додаткових угод передувало направлення Постачальником Споживачу листів щодо зміни ціни електричної енергії у бік збільшення та згода ТОВ "Укр Газ Ресурс" на їх підписання.

4.6. За таких обставин внаслідок укладення додаткових угод ціна товару за Договором зросла з 2,0135 грн до 2,8926 грн за 1 кВт/год.

4.7. У подальшому рішенням Господарського суду Одеської області від 24.10.2022 у справі № 916/1046/22 (набуло чинності 30.05.2023 після перегляду судом апеляційної інстанції) задоволено позов ТОВ "Укр Газ Ресурс" до КП "Одесміськелектротранс" та стягнуто основний борг у сумі 6 771 034, 79 грн, пеню в сумі 569 879,90 грн, 3% річних в сумі 86 817,64 грн, інфляційні збитки в сумі 737 365,60 грн.

Приймаючи вказане рішення, суд відхилив доводи відповідача щодо неправильно оформлених рахунку та акта і зазначив, що у Акті приймання-передачі електричної енергії № УГР00003673 від 30.11.2021 вказано період нарахування вартості за використану електричну енергію з 01.11.2021 по 25.11.2021. Вказаний період є документально підтвердженим, тому відповідач отримував електричну енергію саме від позивача як постачальника по договору, а не від іншого постачальника.

Водночас у справі №916/1046/22 судом зазначено, що позивачем не порушено умови Договору щодо виставлення рахунків на оплату відповідно до Додатку № 2 до Договору, а періодом нарахування 3% річних та інфляційних втрат є період з 28.12.2021 по 01.06.2022.

При розгляді справи №916/1046/22 судами також встановлено, що ТОВ "Укр Газ Ресурс" направило на адресу КП "Одесміськелектротранс" рахунок на оплату електричної енергії № 3964 від 30.11.2021 за листопад 2021 року на загальну суму 6 771 034,79 грн і два примірники підписаних актів виконаних робіт від 30.11.2021 на цю ж суму.

4.8. 03.02.2022 ТОВ "Укр Газ Ресурс" зверталося до КП "Одесміськелектротранс" з претензією, в якій додатково просило оплатити заборгованість у розмірі 6 771 034,79 грн, пеню за період з 28.12.2021 по 03.02.2022 у розмірі 132 081,56 грн та відсотки за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 по 03.02.2022 у сумі 21 147,89 грн.

На виконання рішення суду у справі № 916/1046/22 сума вся сума боргу у розмірі 6 771 034,79 грн КП "Одесміськелектротранс" сплачена 29.06.2023.

При розгляді справи № 916/1046/22 судом також було встановлено обставину відсутності у КП "Одесміськелектротранс" на момент підписання додаткової угоди №10 заборгованості за Договором.

4.9. При розгляді цієї справи № 916/3461/23 судом з посиланням на частину четверту статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини справи № 916/1046/22 враховані як преюдиційні.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, присутню в судовому засіданні представницю КП "Одесміськелектротранс", дослідивши наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

5.2. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.3. Касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, статтею 287 Господарського процесуального кодексу України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника. Такі висновки Верховного Суду містяться у постановах, зокрема, від 17.01.2023 у справі № 910/20309/21, від 01.05.2024 у справі № 910/9635/22, від 15.01.2026 у справі № 916/411/23 та інших.

5.4. Касаційне провадження у цій справі зупинялося до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень зі спорів у подібних правовідносинах у справі № 920/19/24, за результатами якого не встановлено підстав для відступу від попередніх висновків з аналогічного питання, викладених у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, а саме щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", яку Суд в силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України має застосовувати у подібних правовідносинах.

5.5. З урахуванням зазначених приписів процесуального законодавства та критеріїв подібності правовідносин, визначених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, справи № 922/2321/22, № 920/19/24 та ця справа № 922/1682/22, що розглядається, є подібними, тому колегія суддів відповідно до частини четвертої статті 300 Господарського процесуального кодексу України враховує висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у справах № 922/2321/22 та № 920/19/24.

5.6. У справах № 922/2321/22 та № 920/19/24 на вирішення Великої Палати Верховного Суду ставилося питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.

5.7. Відповідаючи на це питання Велика Палата Верховного Суду виснувала, що норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не дозволяють збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону № 922-VIII договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За частиною другою статті 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно з частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону № 922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону № 922-VIII вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Наведене підтверджується також історичним тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII. У цьому Законі в редакції до 19.04.2020 норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі".

5.8. Отже, вказана норма Закону № 922-VIII в редакції до 19.04.2020 не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.

5.9. Зазначена норма була змінена Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель" № 114-IX від 18.09.2019 (далі - Закон № 114- ІХ), яким Закон № 922-VIII було викладено в новій редакції. При цьому зазначена норма була викладена в пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, в новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10% від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.

5.10. Як убачається з пояснювальної записки до проєкту Закону № 114-ІХ, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії "ціновому демпінгу", коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.

5.11. За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом № 114-ІХ у вказану норму пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати "ціновий демпінг" з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю".

5.12. Вищевикладене підсумовано Великою Палатою Верховного Суду у наступний правовий висновок (пункти 88-90 постанови від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, з висновками у якій Велика Палата Верховного Суду погодилася при ухваленні рішення у справі № 920/19/24):

Ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

5.13. У постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 Велика Палата Верховного Суду сформувала аналогічні правові висновки щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII та додатково зазначила, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, в тому числі і у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (пункти 205-206 постанови).

5.14. При цьому з огляду на норми частини четвертої статті 300 Господарського процесуального кодексу України та статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки постанов у справах № 922/2321/22 та № 920/19/24 підлягають врахуванню при вирішенні подібного спору у цій справі.

5.15. У справі, що розглядається, предметом спору є додаткові угоди №№ 5, 7, 9, 10 до Договору про закупівлю товарів за бюджетні кошти у частині, якою змінено (підвищено) ціни на товар - предмет договору (електроенергію).

5.16. Як вбачається, загальне збільшення ціни за одиницю вказаного товару значно перевищило встановлений законом десятипроцентний розмір від початкової ціни, визначеної сторонами при укладенні Договору (43,6 %).

5.17. За таких обставин суди попередніх інстанцій обґрунтовано виснували, що спірні додаткові угоди №№ 5, 7, 9, 10 підлягають визнанню недійсними, а позовна вимога про стягнення з Товариства безпідставно отриманих коштів, сплачених КП "Одесміськелектротранс" на виконання умов Договору внаслідок укладення вказаних угод, як наслідок, підлягає задоволенню.

5.18. Верховний Суд вже неодноразово наголошував, що при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (зокрема, але не виключно, постанови Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17, від 30.05.2023 у справі № 918/707/22, від 23.05.2023 у справі № 910/10442/21, від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19, від 24.07.2024 у справі № 912/1863/23).

Крім того, у разі подання касаційної скарги на підставі вказаного пункту, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. Про це Верховний Суд зазначав у постановах від 30.05.2023 у справі № 918/707/22, від 18.05.2023 у справі № 927/1177/21, від 04.04.2023 у справі № 902/311/22.

Колегія суддів додатково звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду вже надавала правові висновки про порядок застосування Закону № 922-VIII у сфері державних закупівель, і такі висновки є зрозумілими та застосовними. Звідси у Верховного Суду відсутні підстави для надання висновку, про який зазначає Скаржник з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

В такий спосіб наведена Скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилася під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень господарських судів попередніх інстанцій з цієї підстави.

5.19. Зважаючи на викладене доводи Скаржника не знайшли свого підтвердження, що виключає наявність підстав для зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій.

5.20. Розглянувши клопотання Скаржника про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду колегія суддів зазначає наступне.

5.21. Згідно з частиною п`ятою статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, потрібно виходити з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку та становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави і суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на велику кількість спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що виключна правова проблема як така має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного показників.

Кількісний показник ілюструє той факт, що проблема наявна не в одній конкретній справі, а в невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як: відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.

Суд додатково звертає увагу, що порушені Скаржником у клопотанні питання вже були предметом розгляду як Великої Палати Верховного Суду (постанови від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, від 21.11.2025 у справі № 920/19/24), так і об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанова від 18.06.2021 у справі № 927/491/19), і вказані судові інстанції сформували висновки про порядок застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини у цій справі № 916/3461/23.

З урахуванням викладеного колегія суддів відхиляє клопотання Скаржника про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду як таке, що не обґрунтоване у порядку статті 302 Господарського процесуального кодексу України наявністю виключної правової проблеми, а спрямоване на спонукання суду касаційної інстанції до ухвалення бажаного для заявника рішення.

5.22. В такий спосіб Верховний Суд не вбачає неправильного застосування судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, а також підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та, як наслідок, підстав для задоволення касаційної скарги Товариства і скасування чи зміни судових рішень у справі.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

6.3. Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Частина друга статті 309 Господарського процесуального кодексу України застерігає від скасування правильного по суті і законного рішення з одних лише формальних міркувань.

6.4. За таких обставин та з огляду на непідтвердження доводів Скаржника колегія суддів вважає, що касаційна скарга Товариства підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення у справі - залишенню в силі.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на Скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 та рішення Господарського суду Одеської області від 29.05.2024 у справі № 916/3461/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко