ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 року м.Дніпро Справа № 908/667/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),

суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання

Представники сторін: в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2025 у справі № 908/667/25 (суддя Ярешко О.В.)

за позовом: Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (вул. Генерала Алмазова, буд. 4А, м. Київ, 01011)

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕІН-ТРЕЙД" (вул. Новокузнецька, буд. 12, м. Запоріжжя, 69118)

до відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про солідарне стягнення 772 797,85 грн.Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2025 у справі № 908/667/25 (суддя Ярешко О.В.)

за позовом: Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (вул. Генерала Алмазова, буд. 4А, м. Київ, 01011)

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕІН-ТРЕЙД" (вул. Новокузнецька, буд. 12, м. Запоріжжя, 69118)

до відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про солідарне стягнення 772 797,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

19.03.2025 до Господарського суду Запорізької області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява (вих. № 188/2/229 від 18.03.2025) Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕІН-ТРЕЙД", відповідача-2: ОСОБА_1 про солідарне стягнення 772797,85 грн. заборгованості за кредитним договором № 011/10892/01315768 від 10.12.2021.

Позов обґрунтовано умовами кредитного договору № 011/10892/01315768 від 10.12.2021, договору поруки № 011/10892/01315768/П від 10.12.2021.

19.03.2025 до суду від Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" разом із позовною заявою надійшла заява (вих. № 188/2/230 від 18.03.2025) про забезпечення позову.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.05.2025 року у справі №908/667/25 позов задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕІН-ТРЕЙД" (вул. Новокузнецька, буд. 12, м. Запоріжжя, 69118, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (вул. Алмазова Генерала, буд. 4-А, м. Київ, 01011, ) заборгованість за кредитним договором 011/10892/01315768 від 10.12.2021 у розмірі 772797 (сімсот сімдесят дві тисячі сімсот дев`яносто сім) грн. 85 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕІН-ТРЕЙД" (вул. Новокузнецька, буд. 12, м. Запоріжжя, 69118, ) на користь Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (вул. Алмазова Генерала, буд. 4-А, м. Київ, 01011, ) 302 (триста дві) грн. 80 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 2318 (дві тисячі триста вісімнадцять) грн. 40 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (вул. Алмазова Генерала, буд. 4-А, м. Київ, 01011, ) 302 (триста дві) грн. 80 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 2318 (дві тисячі триста вісімнадцять) грн. 39 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Відстрочено виконання судового рішення в частині стягнення з відповідачів-1,2 772797,85 грн. заборгованості та 605,60 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, та 4636,79 грн. судового збору за подання позовної заяви на 6 (шість) місяців з дня ухвалення рішення.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів-1,2 заборгованості за кредитним договором №011/10892/01315768 від 10.12.2021 у сумі 772797,85 грн., яка складається з: 731420,70 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 41 377,15 грн. - заборгованості за відсотками, підлягають задоволенню в повному обсязі у зв`язку з ненаданням сторонами доказів належного виконання відповідачами-1, 2 умов договору та погашення заборгованості за кредитом.

В частині надання відстрочки виконання судового рішення, місцевий господарський суд зазначив, що основним видом діяльності ТОВ "ГРЕІН-ТРЕЙД" є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин. Суд першої інстанції встановив, що на окупованій території у відповідача-1 залишилися товарні запаси (відходи переробки соняшника) на суму понад 3 млн грн, які були захоплені окупантами, про що було подано відповідне звернення до правоохоронних органів. За результатами 2022 року відповідач-1 задекларував збиток у розмірі 3 305,2 тис. грн, проте у наступних роках фінансовий стан дещо покращився: у 2023 році чистий прибуток склав 268,8 тис. грн, у 2024 році - 0,1 тис. грн.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що надання відстрочення виконання рішення суду на 6 місяців буде відповідати балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржників з інтересом кредитора, сприятиме стабільному здійсненню ТОВ "ГРЕІН-ТРЕЙД" господарської діяльності та зробить реальною можливість отримання боргу стягувачем.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд", звернулось Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" , в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2024 року у справі №908/667/25 в частині надання відстрочки виконання судового рішення в частині стягнення з відповідачів-1,2 772 797,85 грн заборгованості та 605,60 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову, та 4636,79 грн судового збору за подання позовної заяви на 6 (шість) місяців з дня ухвалення рішення. В іншій частині залишити без змін.

Просить ухвалити нове рішення, яким рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2024 року у справі №908/667/25 в частині відстрочки виконання судового рішення в частині стягнення з відповідачів-1,2 772 797,85 грн заборгованості та 605,60 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову, та 4636,79 грн судового збору за подання позовної заяви на 6 (шість) місяців з дня ухвалення рішення - відмовити. В іншій частині залишити без змін.

Забезпечити проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника АТ «Райффайзен Банк». Надати можливість представнику АТ «Райффайзен Банк» участі в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі ВКЗ. Повідомляю, що представник АТ «Райффайзен Банк» адвокат Таран Владислав Анатолійович (документи на підтвердження повноважень долучені до позовної заяви) зареєстрований з використанням електронного підпису в системі ВКЗ за e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 Телефон для зв`язку - НОМЕР_2

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, допущено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Позивач вказує, що зі сторони Банку Позичальнику надавалися 4 (чотири) реструктуризації кредитного договору, що супроводжувалися сприятливими умовами для погашення заборгованості. Зокрема, додатковими угодами № 1-4 до кредитного договору неодноразово змінювався кінцевий термін погашення кредиту (з 10.12.2023 на 10.03.2024, потім на 10.12.2024, 10.12.2025 та остаточно на 10.12.2026), а також надавалися кредитні канікули, протягом яких позичальник сплачував лише проценти за користування кредитом. На думку апелянта, надання відстрочки платежу лише затягує виконання рішення та погашення заборгованості перед Банком.

Апелянт звертає увагу суду на недобросовісну поведінку відповідача-2 ОСОБА_1 . Так, листом від 20.02.2025 регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС в м. Києві встановив, що за ОСОБА_1 зареєстровані транспортні засоби: вантажний тягач MAN 23.414 (2001 року випуску), вантажний тягач DAF TE 95 XF 430 (2004 року випуску), контейнеровоз Groenewegen XL 962 (1985 року випуску), напівпричіп/контейнеровоз Schmitz Cargobull S01 (1999 року випуску), напівпричіп фургон WIELTON NS34F (2005 року випуску), напівпричіп фургон WIELTON NS34F (2006 року випуску), причіп KOGEL AWE 18 (1997 року випуску), вантажний тягач MAN 26.362 (1988 року випуску), причіп KRONE AZT 24 (1986 року випуску), ЗАЗ-DAEWOO LANOS D4 1500 (2004 року випуску).

Водночас, листом від 28.04.2025 ГСЦ МВС повідомлено, що 04-05.03.2025 проведена перереєстрація зазначених транспортних засобів на нового власника - ОСОБА_4 (брата відповідача-2) за договорами дарування. Апелянт наголошує, що відповідач-2, маючи зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС та отримавши інформацію про подання Банком заяви про забезпечення позову від 27.02.2025 та ухвалу суду від 03.03.2025, відчужив рухоме майно 04.03.2025, яке було у його власності, на свого брата. На переконання позивача, всі дії відповідача-2 пов`язані з відчуженням власного майна спрямовані на штучне зменшення власної платоспроможності перед Банком та унеможливлення виконання судового рішення.

Апелянт посилається на положення частин 3, 4 статті 331 ГПК України та зазначає, що підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відстрочення виконання рішення є винятковою мірою, яка спрямована на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

Позивач вказує, що відповідачами-1, 2 не надано належне підтвердження складного фінансового стану, який об`єктивно не дозволяє виконати рішення суду, оскільки матеріальний стан не оцінюється виключно поточними доходами, адже до характеристики матеріального стану належать також наявність у відповідачів на праві власності нерухомого та рухомого майна, за рахунок якого можна виконати рішення суду. Відповідачі не надали суду витяги із державних реєстрів щодо відсутності у них нерухомого майна, земельних ділянок, автомобілів тощо.

Апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 2-1230/11, в якій зазначено, що задоволення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Незадовільний майновий стан не є підставою для відстрочки виконання рішення суду, оскільки при користуванні коштами на умовах кредитування відповідач повинен був враховувати розмір доходів та усвідомлювати, що на час кредитування він несе зобов`язання щодо погашення використаних кредитних коштів.

Позивач також посилається на практику Європейського суду з прав людини та зазначає, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист; право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» від 28.07.1999).

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕІН-ТРЕЙД" не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.05.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи № 908/667/25. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2025 у справі № 908/667/25 (суддя Ярешко О.В.) до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Запорізької області.

09.06.2025р. матеріали справи № 908/667/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2025 у справі № 908/667/25 (суддя Ярешко О.В.). Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 03.02.2026 об 10:30 годин.

18.11.2025р. до Центрального апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», адвоката Тарана Владислава Анатолійовича надійшла заява про відкликання апеляційної скарги.

02.02.2026р. до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», якою останній просить суд залишити заяву від 18.11.2025р. про відкликання апеляційної скарги без розгляду та розглянути апеляційну скаргу Банку в судовому засіданні, що відбудеться о 03.02.2026 року о 10:30 год. у зв`язку з тим, що станом на дату формування цієї заяви господарським судом не було вирішено питання закриття провадження у справі через відкликання апеляційної скарги.

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України:

1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

2. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів виснує що подання заяви 02.02.2026р. про залишення без розгляду заяви від 18.11.2025р. знаходиться в межах прав апелянта на подання клопотань, а тому залишення без розгляду заяви від 02.02.2026р. без розгляду та продовження розгляду апеляційної скарги цілком відповідає вимогам процесуального закону.

Згідно з актом центрального апеляційного господарського суду «Щодо відсутності можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції» від 03.02.2026 секретарем судового засідання Солодовою І.М. в процесі підготовки до проведення фіксації у режимі відеоконференції було встановлено працездатність комплексу технічних засобів відеозапису та зауважень щодо його роботи не було. В призначений ухвалою Центрального апеляційного господарського суду час секретар судового засідання намагався вийти на зв`язок з представником скаржника в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних за допомогою програми сервісу відеоконференцзв`язку ЄСІТС, однак представник скаржника - Кардашевська Г.М. не змогла приєднатися до відеоконференції. За таких обставин неможливо провести судове засідання в режимі відеоконференції з представником позивача.

Обов`язок несення негативних наслідків пов`язаних з непрацездатністю власних засобів відеозв`язку покладається на скаржника і відповідає вимога частини 4 статті 13 та частини 5 статті 197 Господарського процесуального кодексу України, як представник, який подав відповідну заяву.

Представники відповідачів-1,2 в судове засідання не з`явились, відомостей про причини неявки до суду не надали, про час та місце проведення засідання повідомленні належним чином, що підтверджується довідкою Центрального апеляційного господарського суду про доставку електронного листа (том 1, а.с. 179-180).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що апеляційним судом не визнавалася явка учасників справи в судове засідання обов`язковою, а їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представників сторін.

03.02.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

10.12.2021 між Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (позивач, кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРЕІН-ТРЕЙД" (позичальник, відповідач-1) укладено кредитний договір № 011/10892/01315768.

Відповідно до умов договору, кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (надалі - кредит) в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 1600000,00 грн. (надалі - ліміт), а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені договором (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.3 договору, кінцевий термін погашення кредиту - 10.12.2023.

Позичальник, згідно п. 2.1 договору, зобов`язався протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного п. 1.3 договору включно, сплачувати щомісяця кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 16,35% річних.

Відповідно п. 2.2, у випадку неповернення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 16,35% річних та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом (у т.ч. простроченої) з дня, наступного за кінцевим терміном погашення кредиту до дня фактичного погашення кредиту.

Згідно п. 2.3, нарахування процентів здійснюється виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються щоденно на залишок фактичної заборгованості за кредитом/простроченої заборгованості за договором протягом всього строку користування кредитом/ наявності простроченої заборгованості.

У відповідності до п.п. 5.2, 5.3 договору, позичальник повинен здійснювати повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірах згідно з графіком. Позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, 10 числа (надалі - дата платежу), та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до п. 8.1 договору, у разі настання обставин дефолту (невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором та/або договором забезпечення, а також інші обставини, які, на думку кредитора, свідчать про те, що зобов`язання позичальника за договором, не будуть виконані), кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вжити один або декілька таких заходів: 8.1.3. Вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості.

За умовами п. 8.2, кредитор має право скористатись правами, зазначеними в пункті 8.1 договору та пред`явити позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин дефолту, зокрема у випадку: 8.2.1. Порушення позичальником строків виконання або невиконання будь-яких грошових зобов`язань за договором.

Згідно п. 8.3, якщо кредитор вирішив скористатися правами, визначеними у підпунктах 8.1.1-8.1.3 пункту 8.1 договору, то він повідомляє про це позичальника, шляхом направлення письмового повідомлення. У цьому разі зобов`язання кредитора щодо надання кредиту є припиненими з дати направлення кредитором відповідного повідомлення або з іншої дати, визначеної кредитором самостійно. Позичальник зобов`язаний виконати вимогу, зазначену в письмовому повідомленні кредитора, і здійснити погашення заборгованості негайно, але не пізніше тридцятого календарного дня з дня направлення кредитором позичальнику відповідного повідомлення (якщо у відповідному повідомленні не зазначений менший строк). У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги, кредитор має право пред`явити вимогу позичальнику/поручителю.

Додатком 1 до договору встановлений Графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів, яким передбачено строки погашення кредиту та процентів.

ТОВ "ГРЕІН-ТРЕЙД" звернулося до позивача з письмовою заявою від 30.12.2021 на видачу кредитних коштів у сумі 1075000,59 грн.

Кредитні кошти в загальній сумі 1600000,00 грн. були перераховані відповідачу-1, що підтверджується платіжними документами та випискою по рахунку ТОВ "ГРЕІН-ТРЕЙД", а саме: 22.12.2021 було перераховано суму 524999,41 грн. та 30.12.2021 було перераховано суму 1075000,59 грн.

Надалі між сторонами укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими змінювався кінцевий термін погашення кредиту та Графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів викладався в іншій редакції.

Так, додатковою угодою № 1 встановлено кінцевий термін погашення кредиту - 10.03.2024, додатковою угодою № 2 - 10.12.2024, додатковою угодою № 3 - 10.12.2025, додатковою угодою № 4 - 10.12.2026.

Як визначено в пп. 2.1, 2.2 п. 2 додаткової угоди № 4 (підписана кваліфікованим електронним підписом сторін 08.11.2024), станом на дату укладення цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за договором по сплаті суми кредиту становить 721613,00 грн. Заборгованість позичальника за договором, строк сплати якої настав, складає 82605,43 грн., у тому числі: 72797,73 грн. - заборгованість з погашення суми кредиту, та 9807,70 грн. - заборгованість з погашення процентів.

10.12.2021, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором № 011/10892/01315768 від 10.12.2021, між АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" та гр. ОСОБА_1 (відповідач-2) укладено договір поруки № 011/10892/01315768/П.

За договором поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору. Порукою за цим договором забезпечується виконання забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись: сплату основного боргу, процентів. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені основним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань (п.п. 1.1, 1.2).

Відповідно до п. 2.1, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань, кредитор набуває права вимагати від поручителя виконання ним як солідарним боржником забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за забезпеченими зобов`язаннями, а поручитель - зобов`язаний виконати вимоги кредитора щодо виконання забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за забезпеченими зобов`язаннями.

Згідно п. 2.2. договору поруки, поручитель зобов`язується здійснити виконання забезпечених зобов`язань протягом 10 (десяти) календарних днів з дати відправлення кредитором відповідної вимоги та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов`язань у розмірі, визначеному кредитором у вимозі.

Відповідно до п. 3.1.2, поручитель засвідчив та гарантував, що він належним чином і в повному обсязі ознайомлений із положеннями кредитного договору та договорів, що забезпечують його виконання, цілком розуміє їх зміст і будь-яке посилання в тексті цього договору на кредитний договір чи окремі його положення є достатньою підставою вважати, що ці положення застосовуються рівною мірою до виконання прав і обов`язків сторін за цим договором.

Строк поруки, що встановлена договором, відповідно п. 6.2, за кожним забезпеченим зобов`язанням, становить 5 років від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідного забезпеченого зобов`язання.

12.02.2025 позивач надіслав відповідачу-2 листом з описом вкладення вимогу від 12.02.2025 вих. № 188/2/128 та 20.02.2025 відповідачу-1 вимогу від 20.02.2025 вих. № 188/2/150.

Згідно з вимогою вимагав від відповідача-2 виконати порушені зобов`язання та погасити прострочену заборгованість негайно за кредитним договором № 011/10892/01315768 від 10.12.2021, що станом на 15.01.2025 становить 71697,23 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту.

Згідно з вимогою вимагав від відповідача-1 достроково виконати зобов`язання з повернення кредиту, а саме: негайно, але не пізніше 10 календарних днів з дня направлення цієї вимоги, достроково погасити заборгованість за кредитом за кредитним договором № 011/10892/01315768 від 10.12.2021, яка станом на 17.02.2025 складає 731420,70 грн.

Вимога була вручена відповідачу-1 25.02.2025, що підтверджується трекінгом відправлень АТ «УКРПОШТА».

04.03.2025 позивач надіслав відповідачу-2 листом з описом вкладення та на електронну пошту вимогу від 03.02.2025 вих. № 188/2/175, згідно з якою вимагав негайно, але не пізніше 10 календарних днів з дня направлення цієї вимоги, повернути кредит та погасити заборгованість за кредитом (тілом) за кредитним договором № 011/10892/01315768 у розмірі 731420,70 грн.

Вимога була вручена відповідачу-1 06.03.2025, що підтверджується трекінгом відправлень АТ «УКРПОШТА».

Згідно наданого розрахунку заборгованості та виписок по рахунку відповідача-1, заборгованість за кредитом (тілом) складає 731420,70 грн., заборгованість за відсотками - 41377,15 грн., нарахованими за період до 17.02.2025.

Як встановлено судом, відповідачем-1 допускалося порушення підписаного сторонами Графіку погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів. 08.11.2024 відповідачем-1 востаннє було здійснено погашення тіла кредиту в сумі 72797,93 грн. та 25.12.2024 відсотків у сумі 1142,00 грн.

ТОВ "ГРЕІН-ТРЕЙД", в особі директора МЕХТІЄВА Т.А., звернулося до позивача з листом від 19.03.2025 вих. № 19, яким підтвердив, так само як і поручитель, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, зазначивши про намір повністю виконати умови договору за рахунок дебіторів, а також фінансової допомоги від партнерів. Зазначено, що з початком збору врожаю сільгосппродукції 2025 року Товариство зможе знову розпочати свою діяльність посередника в оптовій торгівлі зерном та надання послуг по перевезенню зернових культур. Відповідач просив надати канікули по виплатам до серпня 2025.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанцїі в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: 10.12.2021 між Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРЕІН-ТРЕЙД" (позичальник, відповідач-1) укладено кредитний договір № 011/10892/01315768, Додатком 1 до якого встановлений Графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів, яким передбачено строки погашення кредиту та процентів. ТОВ "ГРЕІН-ТРЕЙД" звернулося до позивача з письмовою заявою від 30.12.2021 на видачу кредитних коштів у сумі 1075000,59 грн; Кредитні кошти в загальній сумі 1600000,00 грн. були перераховані відповідачу-1, що підтверджується платіжними документами та випискою по рахунку ТОВ "ГРЕІН-ТРЕЙД", а саме: 22.12.2021 було перераховано суму 524999,41 грн. та 30.12.2021 було перераховано суму 1075000,59 грн. В подальшому між сторонами укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими змінювався кінцевий термін погашення кредиту та Графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів викладався в іншій редакції; Додатковою угодою № 1 встановлено кінцевий термін погашення кредиту - 10.03.2024, додатковою угодою № 2 - 10.12.2024, додатковою угодою № 3 - 10.12.2025, додатковою угодою № 4 - 10.12.2026. Станом на дату укладення додаткової угоди №4 (підписана кваліфікованим електронним підписом сторін 08.11.2024) фактична заборгованість позичальника за договором по сплаті суми кредиту становить 721613,00 грн. Заборгованість позичальника за договором, строк сплати якої настав, складає 82605,43 грн., у тому числі: 72797,73 грн. - заборгованість з погашення суми кредиту, та 9807,70 грн. - заборгованість з погашення процентів. 10.12.2021, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором № 011/10892/01315768 від 10.12.2021, між АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" та гр. ОСОБА_1 (відповідач-2) укладено договір поруки № 011/10892/01315768/П. 12.02.2025 позивач надіслав відповідачу-2 листом з описом вкладення вимогу від 12.02.2025 вих. № 188/2/128 та 20.02.2025 відповідачу-1 вимогу від 20.02.2025 вих. № 188/2/150.

Апелянтом оскаржується рішення в частині відстрочення його виконання на шість місяців, оскільки останній вважає, що надання відстрочки може спричинити негативні наслідки як для АТ «Райффайзен Банк» так і для держави.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 326 цього Кодексу судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зазначена Конвенція є головним нормативним актом в сучасній європейській системі захисту прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 у справі "Ліпісвіцька проти України" однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених у пункті 1 статті 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, "законне сподівання" на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. У справі "Фуклєв проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Тривале невиконання або несвоєчасне виконання національних судових рішень, за виконання яких Україна несе відповідальність, є структурною та системною проблемою, яку визначено в пілотному рішенні Європейського суду з прав людини, і запровадження ефективних засобів юридичного захисту стосовно відповідних порушень є прямим обов`язком держави.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, держава відповідальна за виконання рішення, ухваленого на користь стягувача у цій справі. Тривале невиконання рішення та відсутність засобів захисту прав стягувача на національному рівні спричиняє порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

За таких обставин виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Приписами ч.ч. 1-4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України імперативно визначено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що у розумінні вказаних норм дефініція «воєнний стан» є терміном, оскільки не має фіксованого періоду у часі чи наперед визначеної тривалості. Отже, надання відстрочення до «припинення (скасування) воєнного стану» суперечить нормам ГПК, зокрема частині 5 статті 331, яка передбачає чіткі строки для виконання судових рішень.

Процесуальне законодавство не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази щодо цього, які мають бути надані перш за все заявником.

В обґрунтування підстав для відстрочення виконання судового рішення на 1 рік з моменту набрання ним законної сили ТОВ «Греін-Трейд» посилалось на наступні обставини: «… Основним видом господарської діяльності Відповідача є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код за КВЕД-2010 46.21).

Як вбачається з позовної заяви, кредитні кошти в загальному розмірі 1 600 000,00 грн Відповідач отримав від Позивача в останні дні грудня 2021 року, маючи намір використати їх для здійснення господарської діяльності в 2022 році.

Після початку повномасштабної війни та окупації значної території України, де, зокрема, зберігалася та вирощувалася істотна частина зерна, та, крім того, блокування українських портів, через які відбувався його експорт, ситуація на ринку зерна погіршилася настільки, що це не могло не відбитися критичним чином на спроможності Відповідача виконувати свої фінансові зобов`язання перед Позивачем за кредитним договором. Ці обставини є загальновідомими, а, отже, згідно з частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, не потребують доказування.

На окупованій території у Відповідача, крім того, залишилися товарні запаси (відходи переробки соняшника) на суму понад 3 млн грн, які були захоплені окупантами, з приводу чого Відповідачем було подано відповідне звернення до правоохоронних органів. Як вбачається з документів фінансової звітності Відповідача (додаються), на противагу прибутковій діяльності в 2021 році за результатами першого воєнного року Відповідач був змушений задекларувати збиток в розмірі 3,3052 тис грн. В наступних роках Відповідачеві вдалося дещо покращити фінансовий стан, але за наслідками 2024 року товариство спрацювало фактично «в нуль».

Незважаючи на це, як знов-таки видно з матеріалів позовної заяви, Відповідач всіляко намагався і намагається здійснювати розрахунки з банком, тож, твердження Позивача про якусь «агресивну» позицію Відповідача та його поручителя та «ускладнення можливості Банку погасити заборгованість при ухваленні рішення суду про стягнення заборгованості» є, м`яко кажучи несправедливими. Документ сформований в системі «Електронний суд» 11.04.2025 3 Між тим, оскільки ані факту отримання кредиту, ані факту його неповернення заперечувати не доводиться, а Позивач, зі свого боку, не готовий сприймати абсолютно об`єктивні причини, через які Відповідач фізично не взмозі повертати Позивачеві борг в більш короткі терміни, аніж він це робить, Відповідачеві наразі немає чого протиставити пред`явленим до них вимогам.

Разом з цим, зважаючи на наведені вище обставини, Відповідач змушений просити суд встановити особливий порядок виконання рішення. Так, відповідно до статті 239 Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом - «ГПК України») суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Підстави для надання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення у вказаній статті не встановлені, але, за аналогією статті 331 ГПК України, до таких підстав належать обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливими.

Зокрема, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд має враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору, а також надзвичайні події, які завадили або заважають своєчасному виконанню зобов`язання (частина 4 статті 331 ГПК України).

З огляду на те, що бізнес Відповідача виявився особливо вразливим до наслідків російської агресії, у даній справі наявні цілком конкретні обставини, які істотно ускладнюють негайне виконання рішення.

Водночас, оскільки господарська діяльність Відповідача має сезонний характер, а ситуація на ринку зерна в Україні, попри триваючу війну, все ж поступово стабілізується, у випадку надання Відповідачеві можливості протягом наступного року зосередитись на відновленні бізнесу, підприємство зможе не лише погасити борг за кредитом, але продовжити працювати далі.

З іншого боку, вжиті у справі заходи забезпечення позову гарантують дотримання інтересів Позивача, адже, дозволяючи Відповідачеві займатися господарською діяльністю, убезпечують Позивача від того, що ліквідне джерело для погашення боргу (транспортні засоби) буде втрачено. …».

Задовольняючи клопотання відповідача-1 про відстрочення виконання рішення суду частково, господарський суд виснував те, що надання відстрочення виконання рішення суду в цій справі на 6 місяців буде відповідати балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржників з інтересом кредитора. Відстрочення виконання рішення суду сприятиме стабільному здійсненню ТОВ "ГРЕІН-ТРЕЙД" господарської діяльності та зробить реальною можливість отримання боргу стягувачем.

Для надання відстрочки або розстрочки виконання судового рішення суд у кожному конкретному випадку оцінює, чи існують обставини, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Отже, особа, яка звертається із заявою про відстрочку або розстрочку, повинна надати докази наявності таких обставин у справі.

Відповідно до положень статей 73-74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (п.п. 1-2 ст. 86 ГПК України)

Відповідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданої на запит суду, видами економічної діяльності ТОВ "ГРЕІН-ТРЕЙД" є: допоміжна діяльність у рослинництві; виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний).

У якості доказів на підтвердження викладених обставин, відповідачем-1 надано Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження про (№ кримінального провадження: 0000008), 02.02.2024 до Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від МЕХТІЄВА Т.А. щодо захоплення військовослужбовцями російської федерації приміщення складів, які розташовані в с. Розівка Мелітопольського району Запорізької області, після чого в період з 25.11.2022 по 26.12.2022 було викрадено належне ТОВ "ГРЕІН-ТРЕЙД" майно, яке зберігалося в складських приміщеннях, а саме: відходи соняшнику та ріпаку, чим спричинено майнову шкоду.

З наданої ТОВ "ГРЕІН-ТРЕЙД" фінансової звітності мікропідприємства (форма № 1-мс), вбачається, що:

- на 31.12.2021 чистий прибуток ТОВ «ГРЕІН-ТРЕЙД» складав 305,4 тис. грн;

- на 31.12.2022 зафіксовано чистий збиток у розмірі 3305,2 тис. грн;

- на 31.12.2023 чистий прибуток складав 268,8 тис. грн;

- на 31.12.2024 чистий прибуток становив 0,1 тис. грн.

З огляду на викладене, наведені дані у сукупності свідчать про наявність у підприємства відповідача-1 тенденції до покращення його фінансового стану.

Колегія суддів зазначає, що, відстрочивши виконання рішення на 6 місяців, при вирішенні питання про відстрочку судом застосовано принципи розумності та справедливості, а також дотримано принцип добросовісності. З урахуванням встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, зроблено правильний висновок, що надання відстрочки строком на 6 (шість) місяців (що є меншим строком, ніж той, який просив відповідач - 1 рік) не порушить прав позивача та забезпечить відповідачу можливість здійснити розрахунки.

Апелянтом не доведено порушень судом першої інстанції балансу між інтересами сторін, а також неправомірної оцінки обставин, що впливають на можливість надання відстрочки виконання рішення, зокрема фінансового стану сторін та ризику неплатоспроможності відповідача у разі одноразового виконання рішення суду.

Відстрочка виконання рішення строком на 6 (шість) місяців у даному випадку не є способом ухилення від виконання рішення, а має на меті недопущення погіршення фінансового стану боржника та можливих кризових наслідків, зокрема банкрутства, що ускладнило б виконання рішення на користь позивача.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що встановлений строк не є надмірно тривалим з огляду на конкретні обставини справи та значний розмір заборгованості. Водночас боржник, з огляду на встановлені судом причини, не має можливості здійснити одноразову сплату визначеної суми.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що: «… зі сторони Банку Позичальнику надавалися 4 (чотири) реструктуризації, що супроводжувалися сприятливими умовами для погашення заборгованості. Отже надання відстрочки платежу тільки затягує виконання рішення та погашення заборгованості перед Банком. …

… З початку лютого 2025 року Банком було розпочато претензійну позовну роботу, а саме:

12 лютого 2025 року на адресу Відповідача 2 було направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором №011/10892/01315768 від 10.12.2021. Вимога про погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором №011/10892/01315768 від 10.12.2021 не виконана.

26 лютого 2025 року позивачем подано заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

03 березня 2025 року ухвалою Господарського суду Запорізької області по справі №908/491/25 заяву про забезпечення позову залишено без розгляду заяву.

03 березня 2025 року на адресу Відповідача 2 було направлено вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором №011/10892/01315768 від 10.12.2021.

18 березня 2025 року АТ «Райффайзен Банк» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Греін Трейд» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №011/10892/01315768 від 10 грудня 2021 року в розмірі 772 797,85 грн (сімсот сімдесят дві тисячі сімсот дев`яносто сім грн 85 коп).

24 березня 2025 року Господарським судом Запорізької області відкрито провадження у справі № 908/667/25 за вищевказаним позовом.

07 травня 2025 року Господарським судом Запорізької області ухвалено рішення, яким задоволено вимогу Банку в стягненні заборгованості по кредитному договору №011/10892/01315768 від 10.12.2021 з ТОВ «ГРЕІН ТРЕЙД» та ОСОБА_1 ..

Листом від 20.02.2025 регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС в м. Києві (далі - ГСЦ МВС) встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровані наступні транспортні засоби, а саме:

1. Вантажний тягач MAN 23.414, 11967, (2001 року випуску), № шасі НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 ;

2. Вантажний тягач DAF, TE 95 XF 430, 12580, (2004 року випуску), № шасі НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 ;

3. Контейнеровоз Groenewegen XL 962, (1985 року випуску), № шасі НОМЕР_7 , державний номер НОМЕР_8 ;

4. Напівпричіп/контейнеровоз Schmitz Cargobull S01, (1999 року випуску), № шасі НОМЕР_9 , державний номер НОМЕР_10 ;

5. Напівпричіп фургон WIELTON NS34F, (2005 року випуску), № шасі НОМЕР_11 , державний номер НОМЕР_12 ;

6. Напівпричіп фургон WIELTON NS34F, (2006 року випуску), № шасі НОМЕР_13 , державний номер НОМЕР_14 ;

7. Причіп KOGEL AWE 18, (1997 року випуску), № шасі НОМЕР_15 , державний номер НОМЕР_16 ;

8. Вантажний тягач MAN 26.362, 11967, (1988 року випуску), № шасі НОМЕР_17 , державний номер НОМЕР_18 ;

9. Причіп KRONE AZT 24, (1986 року випуску), № шасі НОМЕР_19 ,

державний номер НОМЕР_20 ;

10. ЗАЗ-DAEWOO LANOS D4 1500, (2004 року випуску), № куз.

НОМЕР_21 .

Листом від 28.04.2025 ГСЦ МВС повідомлено, що проведена перереєстрація зазначених ТЗ на нового власника по договорам дарування, а саме:

1. Вантажний тягач MAN 23.414, 11967, (2001 року випуску), № шасі НОМЕР_3 за договором дарування, укладений в ТСЦ 2342, № 2342/2025/5185063 від 04.03.2025;

2. Вантажний тягач DAF, TE 95 XF 430, 12580, (2004 року випуску), № шасі НОМЕР_5 за договором дарування укладений в ТСЦ 2343, № 2343/2025/5184295 від 04.03.2025;

3. Контейнеровоз Groenewegen XL 962, (1985 року випуску), № шасі НОМЕР_7 за договором дарування укладений в ТСЦ 2343, № 2343/2025/5184560 від 04.03.2025;

4. Напівпричіп/контейнеровоз Schmitz Cargobull S01, (1999 року випуску), № шасі НОМЕР_9 за договором дарування укладеного в ТСЦ 2343, №2343/2025/5184898 від 04.03.2025;

5. .Напівпричіп фургон WIELTON NS34F, (2005 року випуску), № шасі НОМЕР_11 за договором дарування укладений в ТСЦ 2343, № 2343/2025/5184822 від 04.03.2025;

6. Вантажний тягач MAN 26.362, 11967, (1988 року випуску), № шасі НОМЕР_17 за договором дарування укладений в ТСЦ 2343, № 2343/2025/5185627 від 05.03.2025;

7. Причіп KRONE AZT 24, (1986 року випуску), № шасі НОМЕР_19 за договором дарування.

Дане рухоме майно було перереєстровано з ОСОБА_1 на ОСОБА_4 .

Відповідач-1 має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС та отримавши з Електронного суду інформацію про подання Банком заяви про забезпечення позову від 27.02.2025 та ухвалу суду від 03.03.2025 відчужив рухоме майно 04.03.2025 яке було у його власності на свого брата.

Враховуючи зазначене, Позивач переконаний, що всі дії Відповідача-2 пов`язані з відчуження власного майна спрямовані на штучне зменшення власної платоспроможності перед Банком та унеможливлення виконання судового рішення.

Отже це ще одна підстава для скасування рішення суду в частині відстрочики виконання судового рішення в частині стягнення з відповідачів-1,2 772 797,85 грн заборгованості та 605,60 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову, та 4636,79 грн судового збору за подання позовної заяви на 6 (шість) місяців з дня ухвалення рішення. …

… Відповідачами 1, 2 не надано належне підтвердження складного фінансового стану, який об`єктивно не дозволяє виконати рішення суду, оскільки матеріальний стан не оцінюється виключно поточними доходами, адже до характеристики матеріального стану належать також наявність у Відповідачів на праві власності нерухомого та рухомого майна, за рахунок якого можна виконати рішення суду. Однак, таких даних Відповідачами 1, 2 суду не надалися, хоча вони не була позбавлена можливості надати суду витяги із державних реєстрів щодо відсутності у них нерухомого майна, земельних ділянок, автомобілів тощо.

Незадовільний майновий стан не є підставою для відстрочки виконання рішення суду, оскільки при користування коштами на умовах кредитування Відповідач 1 повинен був враховувати розмір доходів та усвідомлювати, що на час кредитування він несе зобов`язання щодо погашення використаних кредитних коштів.

Таким чином, недостатність чи відсутність коштів не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких має бути надано відстрочка виконання судового рішення, а тому посилання Відповідача на скрутне фінансове становище не є достатньою підставою для відстрочки виконання рішення суду. …

… Норми чинного законодавства визначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, будь-яких належних та допустимих доказів винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення Відповідачем 1 не надано. …» колегією суддів відхиляються як такі, що не підтверджують факту наявності умов, які могли б свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права або порушення принципу ефективного судового захисту.

Крім того, колегією суддів враховується, що на час перегляду рішення в апеляційному порядку строк, на який було відстрочено його виконання, фактично сплив. Це свідчить про відсутність шкоди для позивача та підтверджує, що надання відстрочки було тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення можливості відповідачу здійснити розрахунки без порушення його прав та інтересів позивача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2025 у справі №908/667/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства «Райффайзен банк» на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 11 128,30 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2025 у справі № 908/667/25 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2025 у справі № 908/667/25 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 10.02.2026.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус