СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Харків Справа № 922/546/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків на ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.12.2025 у справі № 922/546/22

за позовом Керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області, м. Харків,

до 1. Харківської міської ради, м. Харків,

2.Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,

3.Фізичної особи-підприємця Манжай Альбіни Володимирівни, м. Харків,

4.Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків,

про витребування майна

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа №922/546/22 за позовом Керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області, м. Харків (далі-Позивач) до Харківської міської ради (далі-Відповідач 1), Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради (далі- Відповідач 2) та до Фізичної особи- підприємця Манжай Альбіни Володимирівни (далі- Відповідач 3) і фізичної особи Орлова Олександра Віталійовича (далі Відповідач 4) про визнання незаконним та скасування п. 18 додатку 1 до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 21.02.2018 №1008/18; визнання недійсним Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 13.06.2018 № 5584-В-С, укладеного між Відповідачами 2 та 3, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тихоновою І.В. і зареєстрований в реєстрі за № 126; витребувати у Відповідача 4 на користь Харківської міської об`єднаної територіальної громади в особі Харківської міської ради () нежитлові приміщення 1-го поверху № 15-11-:-15-18, загальною площею 76,9 кв.м. в житловому будинку, розташованому за адресою м. Харків, Салтівське шосе, 12, літ. «А-3».

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.12.2025 у справі №922/546/22 зупинено провадження до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/2555/21 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду, а також відмовлено у задоволенні заяви Відповідача 4 про закриття провадження у справі.

Відповідач 4 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.12.2025 у справі № 922/546/22 та задовольнити його заяву про закриття провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідач 4 зазначав, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а саме:

суд першої інстанції безпідставно відмовив Відповідачу 4 у задоволенні заяви про закриття провадження у справі, оскільки апелянт не є суб`єктом підприємницької діяльності, а тому спір не підлягає вирішенню у господарських судах та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

- суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у справі, оскільки Верховний Суд вже сформував свою правову позицію у подібних справах, зокрема у справі №924/1277/20;

- судом першої інстанції порушено приписи ст.ст. 164-177 ГПК України, оскільки при поданні позову, Прокурором не було надано доказів, які підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, що у даному випадку, є підставою для залишення позову без руху.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2026 у справі №922/546/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача 4 та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи у строк до 03.02.2026р. (включно), а також повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Від Прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу за змістом якого останній заперечував проти доводів апеляційної скарги зазначивши, зокрема, наступне:

-Відповідач 4 є учасником процедури приватизації і така категорія спорів є підсудною господарським судам;

- обов`язковість внесення Прокурором вартості майна на депозитний рахунок суду поширюються лише на випадки витребування майна у добросовісного набувача, і означене питання судом може бути вирішене тільки після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

Відзивів від інших учасників справи у визначений судом строк не надходило.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом ч.1 п.12 ст.255, ч.2 ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи; обставин справи, що зумовлюють розгляд даної апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, судовою колегією не встановлено.

Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст.8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги щодо зупинення провадження у справі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає в цій частині задоволенню, а ухвала господарського суду в частині зупинення провадження -скасуванню, виходячи із наступного.

Статтями 227, 228 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний або має право зупинити провадження у справі.

Зокрема, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За змістом названої норми, вирішення питання про зупинення провадження у справі обумовлено необхідністю досягнення правової визначеності у правозастосуванні відносно конкретної категорії справ.

Зупинення провадження у справі це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

За умовами пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Обґрунтовуючи необхідність зупинення провадження у справі, суд першої інстанції, посилаючись на положення п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, вказував про те, що в провадженні Верховного Суду знаходиться аналогічна справа № 922/2555/21, яку ухвалою від 10.09.2025 судова колегія передала на розгляд Великої Палати Верховного Суду. У своїй ухвалі Верховний Суд зазначив, що в судах усіх інстанцій господарської юрисдикції перебуває велика кількість аналогічних справ про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади за позовами прокурорів, які звернулись до суду як самостійні позивачі, і такі справи прийняті судами до провадження після їх направлення Верховним Судом на новий розгляд.

Проте, такий висновок суду першої інстанції судова колегія вважає необґрунтованим, з огляду на наступне.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Наведена норма передбачає право суду зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За змістом ч.6 ст.303 ГПК України, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Оскільки станом на дату зупинення провадження у даній справі- 25.12.2025, було відсутнє рішення Великої Палати Верховного Суду щодо прийняття справи № 922/2555/21 до свого розгляду, а сам факт передачі вказаної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду ще не свідчить про її прийняття до провадження, у суду першої інстанції були відсутні підстави до зупинення провадження відповідно до умов п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України.

Крім того, відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 29.10.2025 (оприлюднено 03.11.2025) справу № 922/2555/21 повернуто на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду для розгляду, у зв`язку з відсутністю підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Враховуючи, що станом на момент прийняття оскаржуваної ухвали -25.12.2025- підстава для зупинення провадження, що передбачена п.7 ч.1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, була відсутня, це призвело до прийняття необґрунтованого процесуального рішення суду в зазначеній частині.

У зв`язку з викладеним колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі, у зв`язку з чим ухвала господарського суду Харківської області від 25.12.2025 підлягає скасуванню в цій частині на підставі ч. 4 ст. 280 ГПК України через порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Що стосується доводів та вимог апеляційної скарги Відповідача 4 в частині відмови у задоволенні заяви апелянта про закриття провадження у справі, судова колегія дійшла висновку про закриття апеляційного провадження у справі №922/546/22 в цій частині з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення містяться у ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Поряд з цим, попри визначені основні засади судочинства, що полягають у забезпеченні права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення, суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це може спотворити саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст. 255 ГПК України, оскарження ухвал суду, які не передбачені ст. 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Нормами ч. 1 ст. 255 ГПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції, яким не охоплюються процесуальні рішення щодо відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 261, 264 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, суд апеляційної інстанції має право закрити апеляційне провадження.

Отже, за змістом наведених норм, ухвала господарського суду від 25.12.2025 р. в частині відмови у задоволенні клопотання Відповідача 4 про закриття провадження у справі не може бути оскаржена окремо від рішення суду, у зв`язку з чим судова колегія вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою в цій частині підлягає закриттю.

Свої доводи щодо незгоди з діями суду першої інстанції, зокрема, щодо розгляду справи по суті, а також недотримання вимог ст.ст.164, 177 ГПК через відсутність доказів внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна при зверненні Прокурора з даним позовом, заявник має право викласти в апеляційній скарзі на остаточне судове рішення в цій справі у разі його оскарження.

На даній стадії процесу судова колегія позбавлена можливості дослідити ці процесуальні рішення суду першої інстанції та надати їм оцінку з огляду на вимоги ст.129 Конституції України, що забороняє втручання в розгляд справи судом першої інстанції поза межами норм процесуального права.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч.3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 25.12.2025 у справі №922/546/22 щодо зупинення провадження у справі- підлягає задоволенню, ухвала господарського суду Харківської області від 25.12.2025 в цій частині - скасуванню, а справа №922/546/22- направленню до господарського суду Харківської області для продовження розгляду справи.

В частині апеляційних вимог ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2025 р. у справі № 922/546/22 щодо відмови у задоволенні його заяви про закриття провадження у справі апеляційне провадження у справі №922/546/22 підлягає закриттю.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч.3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті, згідно із загальними правилами ст.129 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 264, 269, 270, 271, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 25.12.2025 у справі №922/546/22 про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2025р. у справі №922/546/22 в зазначеній частині - скасувати.

Справу №922/546/22 направити для продовження розгляду до господарського суду Харківської області.

В частині апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2025 р. у справі № 922/546/22 щодо відмови у задоволенні заяви про закриття провадження у справі -закрити апеляційне провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та підлягає касаційному оскарженню тільки в частині закриття провадження у справі. Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков