ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

10 лютого 2026 року м. Миколаїв Справа № 915/506/22

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ільєвої Л.М., розглянувши подання Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи (вх. № 1742/26 від 09.02.2026 р.) у справі №915/506/25 за позовом Миколаївської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційне підприємство «Гранд Парк» про стягнення грошових коштів у сумі 461553,12 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Миколаївська міська рада звернулась з позовом до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційне підприємство «Гранд Парк» про стягнення грошових коштів в сумі 461553,12 грн. за безоплатне користування земельною ділянкою площею 7240 кв.м, розташованою по проспекту Героїв України, 11-б у м. Миколаєві за період з 06.12.2016 року по 19.12.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.11.2022 (суддя Алексєєв А.П.) позовну заяву Миколаївської міської ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №915/506/25 за правилами загального позовного провадження, також призначено підготовче засідання.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.01.2023 у справі №915/506/25 (суддя Алексєєв А.П.) позов Миколаївської міської ради задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційне підприємство «Гранд Парк» грошові кошти в сумі 461553,12 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6923,30 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили 07.03.2023.

13.03.2023 Господарським судом Миколаївської області на виконання судового рішення від 18.01.2023 у даній справі видано відповідні накази.

09.02.2026 від головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лемещенко А.П. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшло подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи (вх. №1742/26), в якому заявник просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України керівника юридичної особи боржника Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційне підприємство «Гранд Парк» - Богатирчука Леоніда Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчими документами, що входять до складу зведеного виконавчого провадження № 74460393.

Подання мотивовано тим, що на виконанні головного державного виконавця Лемещенко А.П. перебуває зведене виконавче провадження 74460393 до складу якого входять 5 виконавчих проваджень з примусового виконання наступних документів:

- наказ №915/506/22 від 13.03.2023 про стягнення з ТОВ БКП "Гранд Парк" на користь Миколаївської міської ради понесених судових витрати по сплаті судового збору 6923,30 грн.;

- наказ №915/506/22 від 13.03.2023 про стягнення з ТОВ БКП "Гранд Парк" на користь Миколаївської міської ради грошових коштів в сумі 461553,12 грн.;

- наказ №915/73/24 від 17.07.2024 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційного підприємства "Гранд Парк" на користь Миколаївської міської ради коштів в сумі 690358,46 грн.;

- судовий наказ №915/592/25 від 02.06.2025 про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-комерційне підприємство "Гранд Парк", на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" 52383, 64 грн. - заборгованості по активній електроенергії; 242, 24 грн. - судового збору за подання заяви про видачу судового наказу;

- наказ №915/73/24 від 17.07.2024 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно - комерційного підприємства "Гранд Парк" на користь Миколаївської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 10355,38 грн.

Заявник вказує, що керівником Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційного підприємства «Гранд Парк» є Богатирчук Леонід Миколайович, який згідно матеріалів виконавчого провадження має громадянство України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Як стверджує заявник, державним виконавцем Відділу неодноразово направлялись вимоги на адресу боржника та керівника боржника якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Крім цього, державним виконавцем Відділу на адресу боржника неодноразово направлялись виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак керівник або його представник ТОВ БКП «Гранд Парк» на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Також, як зазначає заявник, за результатами вжитих заходів виконавцем встановлено, що боржнику належать на праві власності наступне майно: незавершений будівництвом житловий будинок 29% готовності розташований за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, проспект Героїв України, будинок 11Б. Крім того, заявки вказує, що запит державного виконавця до Державної податкової служби, повідомлено, що ТОВ БКП «Гранд Парк» за період з 2023 по 2024 роки податкової звітності не надавало. Разом з цим, згідно відповіді на запит державного виконавця до Державної податкової служби України про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, у ТОВ БКП «Гранд Парк» наявний один відкритий рахунок у АТ КБ «Приватбанк», та згідно інформації з банку, кошти на рахунку відсутні. Також, згідно відповіді на запит державного виконавця до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, отримано інформацію, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником ТОВ БКП «Гранд Парк» транспортні засоби.

Як вказує заявник, згідно інформації з ДРРП боржник продавав квартири в недобудованому житловому будинку який має 29% готовності розташований за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, проспект Героїв України, будинок 11Б, за рахунок коштів отриманих від продажу майнових прав на квартири у боржника була можливість сплатити заборгованість, однак, боржник цю можливість не використав та продовжує ухилятись від виконання вимог рішень суду.

Заявник також зазначає, що Державною прикордонною службою України 03.04.2025 повідомлено про те, що керівник боржника ТОВ БКП «Гранд Парк» - Богатирчук Леонід Миколайович державний кордон України не перетинав. При цьому заявник з посиланням на повідомлення Державної міграційної служби України від 10.03.2025 зазначає, що керівник боржника Богатирчук Леонід Миколайович ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) має 2 паспортних документи для виїзду за кордон, а саме: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 21.02.2019 року органом видачі 4810, та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 15.05.2012 року органом видачі 4802.

Наразі заявник зазначає, що рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2026 р. вказане подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лемещенко А.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи у справі № 915/506/22 (вх. №1742/26) передано судді Ільєвій Л.М.

Відповідно до статті 337 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Розглянувши подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лемещенко А.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1, 1-1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

В ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як випливає з матеріалів подання, на виконанні у головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лемещенко А.П. перебуває зведене виконавче провадження 74460393, до складу якого входять 5 виконавчих проваджень щодо боржника ТОВ БКП «Гранд Парк» з примусового виконання наступних документів (постанова про об`єднання від 14.03.2024):

- виконавче провадження №71688186 (провадження відкрито 01.05.2023) з примусового виконання наказу № 915/506/22 від 13.03.2023 про стягнення з ТОВ БКП "Гранд Парк" на користь Миколаївської міської ради грошових коштів в сумі 461553,12 грн.;

- виконавче провадження №71688188 (провадження відкрито 01.05.2023) з примусового виконання наказу № 915/506/22 від 13.03.2023 про стягнення з ТОВ БКП "Гранд Парк" на користь Миколаївської міської ради понесених судових витрат по сплаті судового збору 6923,30 грн.;

- виконавче провадження №75684902 (провадження відкрито 02.08.2024) з примусового виконання наказу 915/73/24 виданий 17.07.2024 від 17.07.2024 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційного підприємства "Гранд Парк" на користь Миколаївської міської ради кошти в сумі 690358,46 грн.;

- виконавче провадження №75761893 від 17.07.2024 (провадження відкрито 12.08.2024) з примусового виконання судового наказу 915/73/24 від 17.07.2024 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційного підприємства "Гранд Парк" на користь Миколаївської обласної прокуратури судового збору у розмірі 10355,38 грн.;

- виконавче провадження №78436435 (провадження відкрито 23.06.2025) з примусового виконання судового наказу №915/592/25 від 02.06.2025 про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-комерційне підприємство «Гранд Парк», на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» 52383, 64 грн. - заборгованості по активній електроенергії та 242,24 грн. - судового збору за подання заяви про видачу судового наказу.

При цьому, як вбачається з облікової картки на зведене виконавче провадження №74460393, в процесі примусового виконання наказу №915/506/22 від 13.03.2023 (ВП №71588186) стягнуто з боржника 8688,15 грн.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (№36774214 від 27.01.2026), керівником юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційне підприємство «Гранд Парк» () є Богатирчук Леонід Миколайович, розмір статутного капіталу підприємства становить 15000000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів подання, при примусовому виконанні наказу Господарського суду Миколаївської області №915/506/22 від 13.03.2023 стягнення коштів у сумі 461553,12 грн. в межах виконавчого провадження №71688186 державним виконавцем вчинені наступні виконавчі дії та винесені постанови:

- після пред`явлення виконавчим комітетом Миколаївської міської ради відповідно до листа №1305/02.02.01-40/02.06/14/23 від 17.04.2023 наказу суду від 13.03.2023 по справі №915/506/22 до примусового виконання до Інгульського ВДВС у м. Миколаєві була прийнята постанова старшого державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві від 01.05.2023 про відкриття виконавчого провадження ВП №71688186, якою, зокрема, зобов`язано боржника протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей;

- постанова старшого державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві від 01.05.2023 про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти ТОВ БКП «гранд Парк» у межах суми стягнення 507985,25 грн.;

- постанова старшого державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві від 01.05.2023 про стягнення виконавчого збору, згідно якої з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 46155,31 грн.;

- постанова старшого державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві від 01.05.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої визначено для боржника мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 276,82 грн.;

- розпорядження №71688186 від 25.07.2023 про перерахунок коштів у сумі 9961,07 грн., що надійшли 24.07.2023 на рахунок депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №915/506/22 від 13.03.2023 потрібно перерахувати 8688,15 грн. на рахунок, вказаний у наказі;

- розпорядження №71688186 від 25.07.2023 про перерахунок коштів у сумі 996,1 грн. виконавчого збору, 69 грн. витрат виконавчого провадження, 207,82 грн. втрат виконавчого провадження на розрахункові рахунки, що вказані у розпорядженні;

- постанова державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві від 23.11.2023 про прийняття виконавчого провадження;

- виклик державного виконавця №53757 від 14.03.2024, яким зобов`язано керівника ТОВ БКП «Гранд Парк» з`явитись до виконавця 27.03.2024 щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату, разом з цим керівника зобов`язано: пояснення керівника або іншої уповноваженої особи за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про наявність готівка в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах; достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них; достовірні відомості про майно, обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів;

- акт державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві від 02.10.2024, згідно якого ТОВ БКП «Гранд Парк» не знаходиться за адресою м. Миколаїв, вул. Троїцька, 240-А;

- постанова державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві від 14.03.2024 про об`єднання виконавчих проваджень №71688186, №71688188 у зведене виконавче провадження №74460393;

- постанова головного державного виконавця Центрального ВДВС у м. Миколаєві від 09.10.2024 про прийняття виконавчого провадження.

Щодо вчинення державним виконавцем дій в межах інших виконавчих проваджень з виконання наказів по іншим господарським справам (наказ суду №915/73/24 від 17.07.2024 про стягнення коштів у сумі 690358,46 грн., наказ суду №915/592/25 від 02.06.2025 про стягнення коштів у сумі 52625,88 грн., наказ суду №915/73/24 від 17.07.2024 про стягнення коштів у сумі 10355,38 грн.) суд зауважує, що ці обставини не входять в предмет дослідження у даній справі, оскільки за приписами ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконання нею судовим рішенням здійснюється судом, яким постановлено відповідне судове рішення, тобто в межах конкретної справи. Враховуючи звернення державного виконавця з відповідним поданням по справі №915/506/22, господарський суд досліджує обставини, пов`язані саме з невиконанням боржником саме судового рішення у цій справі.

По зведеному виконавчому провадженню №74460393 державним виконавцем вчинені наступні виконавчі дії та винесені такі постанови:

- постанова головного державного виконавця Центрального ВДВС у м. Миколаєві від 09.05.2025 про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої головним державним виконавцем накладено арешт на незавершений будівництвом житловий будинок з реєстраційним номером 101 недобудований житловий будинок 29% готовності;

- 30.05.2025 Центральним ВДВС направлено Миколаївській міській раді лист №72415 від 30.05.2025 щодо авансування витрат виконавчого провадження у розмірі 840,00 грн. За результатом розгляду якого виконавчий комітат Миколаївської міської ради листом №15809/02.02.01-40/02/012/25 від 16.06.2025 повідомив про сплату стягувачем авансування витрат виконавчого провадження та направлено платіжну інструкцію №792 від 11.06.2025;

- акт державного виконавця за зведеним виконавчим провадженням від 01.07.2025, згідно якого головним державним виконавцем Лемещенко А.П. було здійснено перевірку цілісності майна належного боржнику на праві власності, а саме незавершений будівництвом житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості:ні, опис об`єкта: літ. А буд. недобудований житловий будинок 29% готовності, адреса: Миколаївська обл., м. Миколаїв, проспект Героїв України, будинок 11б, земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер: :15:004:0048, реєстраційний номер: 01; та встановлено, що вказане майно не постраждало внаслідок ведення бойових дій, перебуває в задовільному стані та придатне для використання за призначенням;

- акт державного виконавця за зведеним виконавчим провадженням від 01.09.2025, з якого вбачається, що 01.09.2025 до державного виконавця не з`явився керівник боржника Богатирчук Л.М. з приводу отримання копій висновку про оцінку майна, що належить боржнику на праві власності. Боржнику було надіслано копії постанов про відкриття ВП та копію висновку про оцінку, який направлено на адреса боржника. Відповідь не надав.;

- постанова про результати перевірки законності виконавчого провадження від 09.09.2025, якою дії головного державного виконавця Лемещенко А.П. під час здійснення зведеного виконавчого провадження №74460393 визнано такими, що вчинено з порушенням ст. 10, 48, 50, 56 Закону України «Про виконавче провадження» та скасовано постанову від09.05.2025 про опис та арешт майна (коштів) боржника;

- заявка Центрального ВДВС у м. Миколаєві до Миколаївської філії ДП «Сетам» на реалізацію арештованого майна боржника (незавершеного будівництвом житлового будинку;

- Центральним ВДВС у м. Миколаєві скеровано листа №131475 від 09.09.2025 до ДП «Сетам», у якому просить вжити заходів щодо скасування торгів на майно, яке описане та згідно постанови головного державного виконавця відділу ДВС Лемащенко А.П. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.05.2025, яку було скасовано відповідною постановою від 09.09.2025.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав (номер інформаційної довідки 456170436 від 11.12.2025) ТОВ БКП «Гранд Парк» на праві власності належить незавершений будівництвом житловий будинок, а саме літ. Абуд. недобудований житловий будинок 29% готовності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що розташований за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, проспект Героїв України, буд. 11б на земельній ділянці з кадастровим номером :15:004:0048 (реєстраційний номер01). Та, згідно з відомостями про об`єкт нерухомого майна вартість по балансу недобудованого житлового будинку 29% ґатунку становить 9500000,00 грн. (реєстраційний номер майна 20643699).

Також, як вбачається з зазначеної довідки, державним виконавцем Лемещенко А.П. накладено обтяження (номер запису 61418386), а саме арешт нерухомого майна.

Судом також встановлено, що державними виконавцями формувались аналогічні інформаційні довідки щодо майна боржника, а саме: №408477366 від 17.12.2024, 408478159 від 17.12.2024, №443045603 від 11.09.2025, №443066427 від 11.09.2025, №397417613 від 02.10.2024, №397417725 від 02.10.2024,

Як вбачається зі звіту про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості без врахування ПДВ незавершений будівництвом житловий будинок 29% готовності, яка розташоване за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, проспект Героїв України, 11-б, що належить на праві власності Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельно-комерційне підприємство «Гранд Парк» станом на 16.05.2025, вартість вказаного об`єкта становить 9955343,56 грн.

Також, як вбачається з листа Центрального ВДВС у м. Миколаєві №47080 від 11.04.2025, 11.04.2025 на адресу керівника боржника Богатирчука Л.М. на адресу зазначену в інформації з ЄДРПОУ, а саме: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. 9 Лінія, буд. 113, кв. 3 за вих. №46997 від 11.04.2025 направлено виклик державного виконавця до відділу з метою відібрання письмових пояснень про причини невиконання рішення суду.

Так, як встановлено судом, вказаний виклик від 11.04.2025 заявником не додано до подання.

Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Миколаївській області №12263/5/14-29-04-01 від 23.12.2024, згідно з інформаційних баз даних ДПС України ТОВ «Гранд Парк» () фінансову звітність за 2023-2024 роки не надавало.

Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Миколаївській області №2179/5/14-29-04-01-07 від 10.03.2025, ТОВ БКП «Гранд Парк» фінансову звітність за період з 01.05.2023 рік на дату відповіді не надавало.

Відповідно до інформації Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області №4801.3.1-1829/48.1-25 від 10.03.2025, Богатирчук Л.М, документований паспортом громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_2 виданий 21.02.2019 органом видачі 4810; серії НОМЕР_3 виданий 15.05.2012 року органом видачі 4802.

Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України (відповідь на запити №276200002 від 23.06.2025; №283378119 від 29.07.2025) про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, а також рахунки відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, у боржника з кодом ЄДРПОУ .10.2020 відкрито рахунок в АТ КБ «Приватбанк» номер рахунку НОМЕР_4 , код валюти рахунку 980.

Відповідно до інформації Міністерства внутрішніх справ України (відповідь на запити №276200001 від 23.06.2025; №283378136 від 29.07.2025), в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Відповідно до інформації Державної інспекції архітектури та містобудування України №6141/03/18-25 від 25.09.2025, Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області зареєстровано повідомлення про початок підготовчих робіт за реєстраційним номером МК81 від 02.01.2019 щодо об`єкта будівництва «Нове будівництво житлового багатоквартирного будинку (добудова об`єкту незавершеного будівництва) за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, проспект Героїв України, 11-Б; статус документа «діючий»; Державною архітектурно-будівельною інспекцією України зареєстровано дозвіл на будівельні роботи за реєстраційним номером ІУ16 від 28.05.2020 та сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за реєстраційним номером ІУ91 від 21.05.2021 щодо об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з нежитловими приміщеннями офісів (добудова незавершеного будівництва) за адресою: проспект Героїв України 11Б, місто Миколаїв (1 черга)», статус документу «діючий».

Відповідно до інформації Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області №575/04 від 03.12.2025, РТПП Миколаївської області не має можливості для надання послуги з проведення експертної оцінки майна, а саме визначення процентного відношення готовності об`єкту: незавершеного будівництва житлового будинку за адресою Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв України, 11б.

Також судом встановлено, що головний державний виконавець Центрального ВДВС у м. Миколаєві звертався до Центрального районного суду м. Миколаєва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи, яке ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.01.2026 у справі №490/546/26 повернуто заявнику.

Згідно з ст. 338 ГПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

В силу ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За приписами ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1, ч. 2 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело як джерело права.

За положеннями п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішення по справі "Деркач та Палек проти України" Європейський суд з прав людини наголошує, що п. 1 ст. 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, даний пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 Конвенції як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок. За певних обставин така затримка може бути виправданою, але вона не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").

У рішенні по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також, суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 Закону України "Про виконавче провадження").

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а виконавці при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що керівником юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційне підприємство «Гранд Парк» є Богатирчук Леонід Миколайович.

Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи.

В силу ч. 1 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Статтею 33 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В силу ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Вказане право віднесено цивільним законодавством до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Положеннями ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в країну громадян України" унормовано, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

На виконання п. 2 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів" №261/2008 від 24.03.2008 щодо врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, Міністерством юстиції України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано спільний лист №25-32/463 №25-5347 від 27.05.2008, в якому зазначено, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, причому питання такого обмеження вирішується судом.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2020 у справі № 910/8130/17 зроблено висновок, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин заявник повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. При цьому Касаційний господарський суд у вищевказаній постанові зазначив, що Закон України Про виконавче провадження є спеціальною нормою права, якою врегульовано умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню. Тобто, вказаним Законом врегульовано права та обов`язки осіб, на правовідносини яких розповсюджується дія такої норми права. Відтак, якщо спеціальною нормою права (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження) передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, то обмеження виконавця у такому праві означатиме порушення прав виконавця, які визначені спеціальною нормою права, а саме Законом України Про виконавче провадження.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України (висновки Верховного Суду України при проведенні аналізу судової практики в листі від 01.02.2013 щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України).

Поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти). Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом. Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Однією з підстав для відмови у задоволенні подання є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання (лист Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України").

В рішенні у справі "Гочев проти Болгарії" Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що обмеження останнього має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених частиною третьою статті 2 Протоколу №4 до Конвенції; по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, вирішуючи питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за судовим рішенням, суд має встановити на підставі належних та допустимих доказів чи вчиняв виконавець інші передбачені законом заходи щодо виконання судового рішення і такі заходи виявилися безрезультатними. Адже обмеження у праві виїзду за межі України є виключним заходом, а тому з метою уникнення обмеження конституційних прав особи може бути застосоване в останню чергу, що узгоджується з приписами статті 337 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вказаною статтею також передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

В даному випадку, примусове виконання наказів Господарського суду Миколаївської області області у справах №915/506/22, №915/73/24, №915/592/25 передбачає вчинення виконавцем виконавчих дій щодо звернення стягнення на майно боржника.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

В положеннях ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Звернення стягнення на подільний об`єкт незавершеного будівництва здійснюється шляхом:

1) звернення стягнення на подільний об`єкт незавершеного будівництва - у разі якщо за боржником зареєстровано спеціальне майнове право на об`єкт незавершеного будівництва, всі майбутні об`єкти нерухомості в такому об`єкті та відсутні обтяження речових прав на майбутні об`єкти нерухомості, зареєстровані на користь особи, яка сплатила частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості;

2) звернення стягнення на майбутні об`єкти нерухомості в подільному об`єкті незавершеного будівництва, спеціальне майнове право на які зареєстровано за боржником, за умови відсутності обтяження речових прав на майбутні об`єкти нерухомості, зареєстровані на користь особи, яка сплатила частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості, - у разі якщо у складі подільного об`єкта незавершеного будівництва відчужено, передано у довірчу власність як спосіб забезпечення виконання зобов`язань або обтяжено речові права хоча б на один майбутній об`єкт нерухомості.

Не може бути звернено стягнення на майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого зареєстровано обтяження речових прав на користь особи, яка сплатила частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.

Наразі в матеріалах подання відсутні докази на підтвердження вчинення державним виконавцем з визначеною частиною восьмою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" періодичністю дій щодо перевірки майнового стану боржника.

Зокрема, надані державним виконавцем докази підтверджують здійснення ним дій щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника лише у 2024 та 2025 роках, при тому, що перше виконавче провадження щодо боржника було відкрито ще у травні 2023 року, а з поданням про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України державний виконавець звернувся у лютому 2026 року, що підтверджує недотримання державним виконавцем на час звернення до місцевого господарського суду встановленої законом періодичності проведення відповідних перевірок майнового стану боржника.

Крім того, суд враховує, що державний виконавець мав можливість з`ясувати (перевірити) наявність/відсутність належного боржнику рухомого майна, яке включає в себе не лише транспортні засоби, зокрема, отримати відомості від реєстраторів акцій чи інших цінних паперів тощо. Як вбачається з матеріалів справи, лише двічі здійснювалися запити до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки боржника та лише Інгульським ВДВС у м. Миколаєві в межах виконавчого провадження №75761893 було здійснено запит від 12.08.2024 до банківських установ щодо надання інформації про наявність та стан рахунків та електронних гаманців боржника.

Отже, суд зазначає про те, що у матеріалах справи відсутні та до місцевого господарського суду не подано належних - у розумінні приписів ст. 76 Господарського процесуального кодексу України - доказів на підтвердження дотримання державним виконавцем порядку та строків проведення періодичних перевірок майнового стану ТОВ БКП «Гранд Парк», а також повноти вчинених виконавчих дій.

До того ж, у наданих державних виконавцем до суду матеріалах зведеного виконавчого провадження № 74460393 відсутні жодні докази на підтвердження отримання боржником направлених йому державним виконавцем постанов та вимог.

Також суд зазначає, що відповідно до наданих заявником доказів державним виконавцем двічі викликався керівник боржника згідно викликів №53757 від 14.03.2024 та №46997 від 11.04.2025, при цьому виклик від 11.04.2025 державним виконавцем не долучено до матеріалів подання, а відомості про нього наявні у листі Центрального ВДВС у м. Миколаєві №47080 від 11.04.2025, 11.04.2025.

У зв`язку з наведеним суд зазначає, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відтак, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Натомість доказів, які б свідчили про свідоме ухилення керівника боржника від виконання судового рішення у даній справі, до матеріалів подання головним державним виконавцем не долучено.

Крім того, сама відсутність грошових коштів для погашення існуючої заборгованості не є доказом ухилення боржника від виконання рішення суду та від своїх зобов`язань за судовим рішенням.

Неявка керівника боржника на виклики приватного виконавця та ненадання витребуваних відомостей не може вважатися безумовною підставою для обмеження права особи на виїзд за межі України. Інших доказів, які б могли свідчити про ухиляння боржника від виконання ним своїх боргових зобов`язань за рішенням суду головним державним виконавцем не надано.

Водночас, суд зазначає, що сама по собі інформація стосовно наявності паспорта громадянина України для виїзду за кордон не є підставою для застосування такого заходу як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Обмеження у праві виїзду за межі України не є за своєю правовою природою видом санкції чи покарання за невиконання боржником судового рішення. Таке обмеження повинно забезпечити виконання рішення суду, яке набрало законної сили, з боку боржника.

Однак, у поданні головного державного виконавця не вказано, яким чином обмеження керівника боржника у праві виїзду за межі України реально забезпечить виконання рішення суду, а відтак у суду відсутні правові підстави для застосування такого обмеження.

З огляду на вказане, а також враховуючи відсутність доказів свідомого ухилення Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційного підприємства «Гранд Парк» від виконання судового рішення, дійшла висновку про недоведеність державним виконавцем наявності правових підстав для задоволення подання (вх. № 1742/26 від 09.02.2026) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи - Богатирчука Леоніда Миколайовича, який є керівником боржника ТОВ БКП Гранд. Адже, сама по собі наявність невиконаного боржником зобов`язання жодним чином не свідчить про необхідність застосування такого виключного заходу як обмеження гарантованого фізичній особі права на свободу пересування.

Таким чином, господарський суд доходить висновку про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лемещенко А.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи - керівника ТОВ БКП Гранд Богатирчука Леоніда Миколайовича.

Керуючись ст.ст. 232-235, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лемещенко А.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-комерційного підприємства «Гранд Парк» Богатирчука Леоніда Миколайовича (вх. № 1742/26 від 09.02.2026 р.) у справі №915/506/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Ухвалу підписано 10.02.2026 року.

Суддя Л.М. Ільєва