РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2026Справа № 910/9587/25

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ-МДС»
до третя особа,Акціонерного товариства «Київгаз» яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЕМ ГРУП»
простягнення 33 998 090,61 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Панасюк Ю.М.
Представники сторін:

від позивача: Іванова Н.О.; Щока Ю.Ю.;

від відповідача: Сорохан Д.М.;

від третьої особи: Рівний Є.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/9587/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ-МДС» (далі також - позивач, ТОВ «ГАЗ-МДС») до Акціонерного товариства «Київгаз» (далі також - відповідач, АТ «Київгаз»), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЕМ ГРУП» (далі також - третя особа, ТОВ «АТЕМ ГРУП») про стягнення 28 045 299,88 грн вартості безпідставно набутого природного газу, 4 926 255,92 грн інфляційних втрат, 1 026 534,81 грн 3% річних.

19.09.2025 відповідач подав відзив, а 29.09.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.

16.10.2025 позивач подав клопотання про долучення доказів.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 29.01.2026.

Представники позивача безпосередньо в судовому засіданні 29.01.2026 наполягали на задоволенні заявленого позову, а представник відповідача, у свою чергу, проти позовних вимог заперечував у повному обсязі.

Представник третьої особи надав усні пояснення по суті спору.

Рішення в даній справі ухвалено з урахуванням ст. ст. 219, 220, 233 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗ-МДС» (ЕІС-код постачальника 56Х20Z) на підставі ліцензії на право на провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України, виданої на підставі Постанови НКРЕКП від 23.05.2017 № 676, здійснює постачання природного газу кінцевим споживачам (суб`єктам господарювання та фізичним особам).

Як вбачається із доводів позивача, 15.12.2021 між ТОВ «АТЕМ ГРУП» та ТОВ «ГАЗ-МДС» було укладено Договір постачання природного газу № 15/12-21/3 (далі по тексту - Договір постачання), відповідно до умов якого позивач зобов`язується передати у власність ТОВ «АТЕМ ГРУП» у 2022 році природний газ, а ТОВ «АТЕМ ГРУП» зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору постачання ( п.1.1. Договору).

Відповідно до п. 5.4. Договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу ТОВ «АТЕМ ГРУП» позивачем буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, ТОВ «АТЕМ ГРУП» має компенсувати позивачу вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним об`ємом (обсягом) споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеною Договором. При цьому, позивач має право вимагати від ТОВ «АТЕМ ГРУП» сплати штрафу за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, які розраховуються відповідно до пункту 6.4. Договору.

Згідно з п. 3.1. Договору постачання газу, обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті ТОВ «АТЕМ ГРУП», визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та ТОВ «АТЕМ ГРУП» на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та ТОВ «АТЕМ ГРУП», а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ. Крім іншого, здійснюється за умови: наявності діючого між відповідачем та Оператором ГРМ договору розподілу газу, підтвердження в установленому порядку Оператором ГТС місячного обсягу постачання газу, виділеного для забезпечення ТОВ «АТЕМ ГРУП» (об`єктів ТОВ «АТЕМ ГРУП») (далі - підтверджений обсяг газу).

Відповідно до п. 1.4. Договору ТОВ «АТЕМ ГРУП» укладений Договір розподілу природного газу з Оператором газорозподільної системи - АТ «Київгаз» (Оператор ГРМ) на підставі заяви приєднання № 14407 від « 22» вересня 2016 року.

Типовий Договір розподілу природного газу затверджений Постановою НКРНКП 30.09.2015 № 2498, якою визначено, що умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494.

Відповідно до абз. 3-5 п. 5.6. Типового Договору розподілу природного газу: Оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для можливості її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником Споживача. Споживач (крім побутового) зобов`язується довести інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період своєму постачальнику.

Визначені за умовами цього Договору об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між споживачем та його постачальником.

За наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 3.1. Договору обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

Відповідно до 3.4. Договору постачання, приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в порядку, визначеному п.3.5. Договору, а саме:

3.5.1. За підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

3.5.2. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

3.5.3. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

3.5.4. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

21.04.2022 ТОВ «АТЕМ ГРУП» надано позивачу копію Акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою від 28.02.2022 до Договору № 14407 (Акт Оператора ГРМ, відповідача).

Відповідно до зазначеного Акту Оператора ГРМ фактичний об`єм спожитого газу за лютий 2022 року по даним вузла обліку газу склав 2 180 786,00 м. куб. В Акті Оператора ГРМ містяться заперечення щодо фактичного об`єму спожитого газу за лютий 2022 року, однак відсутнє обґрунтування різниці в споживанні.

Інформація щодо фактичного об`єму спожитого газу за лютий 2022 року згідно Акту Оператора ГРМ (Відповідача) відповідала даним інформаційної платформи оператора газотранспортної системи (ТОВ «Оператор ГТС України») та об`єм спожитого газу за лютий 2022 року становить 2 180 786,00 м. куб.

Оскільки ТОВ «АТЕМ ГРУП» не погоджувалось із визначеним відповідачем обсягом спожитого газу за лютий 2022 року та не сплачувало за вказаний обсяг, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення заборгованості.

20.03.2023 ТОВ «АТЕМ ГРУП» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ «КИЇВГАЗ» про визнання незаконними дій. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання дій АТ «Київгаз» по встановленню об`єму розподіленого та спожитого ТОВ «АТЕМ ГРУП» у лютому 2022 природнього газу понад 1 313 853 м3 незаконними.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2024 у справі № 910/4237/23, яка залишена без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.09.2024:

- визнано дії Акціонерного товариства «Київгаз» по встановленню об`єму розподіленого та спожитого Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЕМ ГРУП» у лютому 2022 природного газу понад 1 313 853 куб.м. незаконними;

- зобов`язано Акціонерне товариство «Київгаз» здійснити облік фактично спожитого природного газу Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЕМ ГРУП» за лютий 2022 на підставі даних комерційного вузла обліку газу (ВОГ), а саме в розмірі 1 313 853 куб.м.;

- зобов`язано Акціонерне товариство «Київгаз» скорегувати на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», інформацію про обсяги спожитого (розподіленого) природного газу Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЕМ ГРУП» шляхом направлення уточненої інформації оператору газотранспортної системи, в якій відобразити обсяг фактично спожитого (розподіленого) природного газу (остаточну алокацію) за лютий 2022 року в об`ємі згідно даних комерційного вузла обліку газу (ВОГ), а саме в розмірі 1 313 853 куб.м.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 25.02.2022 комісією у складі представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Атем Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба Безпеки Вітязь» складено Акт про припинення споживання природного газу, зафіксовано наступні показники вузла обліку газу: всього спожито з 01.02.2022 - 1313853 куб.м.. На зворотному боці акту про припинення міститься роздруківка відомості обліку споживання природного газу з 01.02.2022 по 28.02.2022, складеного обчислювачем вузла обліку природного газу (з 01.02.2022 по 25.02.2022 позивачем спожито 1 313 853 м.куб газу, після 25.02.2022 газ не споживався, про що свідчать нульові показники у відомості).

З урахуванням рішення по справі № 910/4237/23, Північним апеляційним господарським судом задоволено апеляційну скаргу ТОВ «АТЕМ ГРУП» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 у справі № 910/9366/22, скасовано рішення суду першої інстанції, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «ГАЗ - МДС» про стягнення заборгованості.

Проте, як наголошує позивач, після виконання рішення по справі № 910/4237/23 щодо зобов`язання АТ «Київгаз» скорегувати на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи інформацію про обсяги спожитого (розподіленого) природного газу ТОВ «АТЕМ ГРУП» шляхом направлення уточненої інформації оператору газотранспортної системи, в якій відобразити обсяг фактично спожитого (розподіленого) природного газу (остаточну алокацію) за лютий 2022 року в об`ємі згідно даних комерційного вузла обліку газу (ВОГ), а саме в розмірі 1 313 853 куб.м., обсяги належного позивачу газу, що були списані і розподілені, не змінились.

Тобто, згідно з доводами позивача, відповідно до даних ТОВ «Оператор газотранспортних систем України», ТОВ «ГАЗ-МДС» через АТ «Київгаз» поставило для споживача ТОВ «АТЕМ ГРУП» природний газ в обсязі 2 180 786,00 м. куб., що зазначено в Акті приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою.

З власності позивача в лютому 2022 року через віртуальну точку відповідача 56ZG-DSO-1900006 для споживача ТОВ «АТЕМ ГРУП», EIC - код споживача 56XO00014I9NP00Q вибуло 2 180 786,00 м. куб. природного газу, що підтверджується даними оператора газотранспортних систем.

ТОВ «АТЕМ ГРУП» було отримано в лютому 2022 року тільки 1 313 853,00 м. куб. природного газу, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Таким чином позивач наголошує, що обсяг природного газу, який не був доставлений споживачу та залишився у володінні газорозподільної системи АТ «Київгаз» становить: 2 180 786,00 м. куб. - 1 313 853,00 м. куб. = 866 933, 00 м. куб.

Отже, оскільки природний газ вибув з власності позивача через газорозподільчу мережу відповідача, не був отриманий споживачем - третьою особою та не був повернутий позивачеві, природний газ в обсязі 866 933, 00 м. куб. був використаний відповідачем.

Проте, відповідач не укладав із позивачем договір поставки природного газу, а без достатніх правових підстав утримав у своїх газорозподільних мережах природний газ у розмірі 866 933, 00 куб. м.

Відповідач проти викладених у позовній заяві обставин заперечив у повному обсязі та посилався, здебільшого, на наступне:

- відсутні підстави щодо застосування ч. 4 ст. 75 ГПК України щодо преюдиції у справі № 910/9587/25 рішень, ухвалених у справі № 910/4237/23;

- позивачем порушено статтю 1213 ЦК України: заявлено до стягнення не безпідставно набуте майно, а суму вартості безпідставного набутого природного газу у розмірі 33998090,61 за ціною, що не відповідає ринковій вартості на момент розгляду справи про повернення майна;

- відсутні у позивача правові підстави, передбачені ст.ст. 1212, 1214, 625 ЦК України заявляти вимоги про стягнення 4 926 255,92 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 1 026 534,81 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

- по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

- по-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Як вже було вказано вище, природний газ вибув з власності позивача через газорозподільчу мережу відповідача, не був отриманий споживачем - третьою особою та не був повернутий позивачеві, а природний газ в обсязі 866 933, 00 м. куб. був використаний відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (вказане положення відображено в Законі України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" і поширенням на Україну юрисдикції Європейського суду з прав людини, прийняттям Закону України "Про ратифікацію Протоколів № 12 та № 14 до Конвенції).

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов`язковість виконання усіма суб`єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Як встановлено Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2024 у справі № 910/4237/23, яка залишена без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.09.2024 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 у справі № 910/9366/22, яку залишено без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2025, Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЕМ ГРУП» було фактично спожито природного газу за лютий 2022 на підставі даних комерційного вузла обліку газу (ВОГ) в розмірі 1 313 853 куб.м.

Вказані рішення які набрали законної сили, не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі й у даній справі, не можуть ним суперечити.

З огляду на наведене вбачається, що обсяг природного газу в лютому 2022, який не був доставлений споживачу та залишився у володінні газорозподільної системи АТ «Київгаз» становить 866 933, 00 м. куб.

Наведений вище обсяг фактично спожитого третьою особою газу у спірний період підтверджується також Актом про припинення споживання природного газу від 25.02.2022, який складено комісією у складі представників ТОВ «Атем Груп», ТОВ «Ізодром», ТОВ «Служба Безпеки Вітязь». В Акті зафіксовано наступні показники вузла обліку газу: всього спожито з 01.02.2022 - 1 313 853 куб.м. На зворотному боці Акту міститься роздруківка відомості обліку споживання природного газу з 01.02.2022 по 28.02.2022, складеного обчислювачем вузла природного газу (з 01.02.2022 по 25.02.2022 спожито 1 313 853 м.куб. газу, після 25.02.2022 газ не споживався, про що свідчать нульові показники у відомості).

Доводи відповідача про відсутність підстав для застосування ч. 4 ст. 75 ГПК України щодо преюдиції у справі № 910/9587/25 рішень, ухвалених у справі № 910/4237/23 є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст. 75 ГПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.05.2018 по справі № 910/9823/17.

Зокрема, у справі № 910/4237/23 суд встановив, що АТ «КИЇВГАЗ» неправомірно донарахувало обсяг природного газу та визначив, що ТОВ «АТЕМ ГРУП» спожило інший об`єм природного газу.

Отже, у справі № 910/9587/25, де стороною також є АТ «КИЇВГАЗ», факт неправомірного нарахування обсягу природного газу вже вважається доведеним і не потребує повторного доказування.

Позивач, посилаючись на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2024 у справі № 910/4237/23, зазначає, що у даній справі не потребує повторного доказування саме факт неправомірного донарахування та встановлений об`єм спожитого природного газу ТОВ «АТЕМ ГРУП».

Зважаючи на те, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2024 у справі №910/4237/23 було остаточно визначено фактичний обсяг споживання, за рахунок дій відповідача з власності позивача (ТОВ «ГАЗ-МДС») безпідставно вибуло 866 933,00 куб.м. природного газу (2 180 786,00 куб.м. - 1 313 853,00 куб.м.), які не були транспортовані споживачу, а залишились у володінні відповідача. Отже фактично з газотранспортної системи та з володіння позивача вибуло 2 180 786,00 куб.м. природного газу до газорозподільної системи відповідача, що підтверджується даними Оператора ГТС, а споживачу фактично розподілено 1 313 853,00 куб.м. природного газу.

Таким чином, факт безпідставного вибуття природного газу в газотранспортну систему та його утримання у володінні відповідача за відсутності правової підстави, є безпосередньою підставою для застосування статті 1212 ЦК України та стягнення з відповідача вартості безпідставно набутого майна.

Відповідно до пунктів 1, 4 глави 1 розділу ХІІ Кодексу газотранспортних систем (далі - Кодекс ГТС), саме АТ «КИЇВГАЗ», виконуючи функції оператора газорозподільної системи, несе відповідальність за достовірність інформації про обсяги відібраного природного газу, що передається оператору газотранспортної системи, а також за її повноту та своєчасність, зокрема щодо даних по кожному споживачу.

Зазначені обставини свідчать про те, що права та законні інтереси позивача були порушені неправомірними діями відповідача, що спричинило безпідставне вибуття майна з власності позивача.

Згідно зі ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

У даному випадку відповідач не може повернути позивачу безпідставно набуте майно, оскільки відповідно до ст. 39 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи не може провадити діяльність з видобутку, транспортування або постачання природного газу.

Зобов`язання у вигляді повернення безпідставно збереженого майна трансформується у грошове зобов`язання щодо відшкодування вартості цього обсягу (866 933,00 куб.м.), оскільки фізичне виокремлення родової речі у працюючій системі є неможливим.

У той же час, вартість безпідставно збереженого відповідачем обсягу газу розрахована позивачем на підставі Додаткової угоди № 2 від 19.01.2022 року до Договору постачання природного газу № 12/12-21/3 від 15.12.2021 року, укладеного між ТОВ «ГАЗ-МДС» та ТОВ «АТЕМ ГРУП».

Вказана Додаткова угода прямо встановлювала, що ціна 1000,000 куб. м. природного газу, який постачався у лютому 2022 року, становила: 26958,35 грн (без ПДВ), крім того, ПДВ 20% - 5391,67 грн, разом з ПДВ - 32350,02 грн. Ця ціна є документально підтвердженою договірною ціною, яка відображає ринкову вартість газу, що був об`єктом правовідносин позивача саме в спірний період.

Як стверджує позивач та не було спростовано відповідачем, середня ринкова ціна природного газу, яка визначається на товарних біржах, зокрема на Українській енергетичній біржі (УЕБ), є змінною та коливається щомісяця і щоденно. При цьому, ТОВ «УЕБ» пропонує ціни на різні торгові сесії (форвардні, на добу наперед та ін.).

Таким чином, застосування базової договірної ціни, скоригованої на інфляцію та відсотки, є законним та єдиним об`єктивним способом визначити вартість безпідставно збереженого майна.

З огляду на подані позивачем докази, враховуючи, що відповідач доводи позивача про безпідставне отримання майна не спростував, доказів повернення такого майна (його вартості) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ-МДС» не надав, то суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення вартості безпідставно набутого природного газу в розмірі 28 045 299,88 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1 026 534,81 грн та інфляційних втрат в розмірі 4 926 255,92 грн.

Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми ст. 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала.

Із цього моменту виникає передбачений ч. 2 ст. 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 7 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних встановив, що останній відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, проведений з урахуванням моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання та за відповідні періоди прострочення, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 026 534,81 грн 3% річних.

Крім того, за результатом перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, суд встановив, що розмір інфляційних втрат за період нарахування з 02.05.2024 по 21.07.2025 становить 4 860 312,75 грн, а позов у частині стягнення інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню на вказану суму.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ-МДС» підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ-МДС» задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Київгаз» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50, приміщення 3Г; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ-МДС» (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4Б; ) вартість безпідставно набутого природного газу на суму 28 045 299,88 грн, інфляційні втрати в розмірі 4 860 312,75 грн, 3% річних в розмірі 1 026 534,81 грн та судовий збір в розмірі 407 185,77 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.02.2026 року.

Суддя Ю.О.Підченко