ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11 лютого 2026 рокуСправа № 912/2769/25
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кузьміної Б.М., розглянувши без виклику сторін заяву представника Фермерського господарства "Джерело-2" адвоката Гулого А.В. від 30.01.2026 про стягнення судових витрат у справі № 912/2769/25
про розірвання договорів оренди, зобов`язання вчинити певні дії
У пункті 5 прохальної частини позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.
У заяві від 28.10.2025, поданій до суду одночасно з позовною заявою, позивач, посилаючись на частину 8 статті 129 ГПК України, заявив, що заява про стягнення з відповідача судових витрат з необхідними доказами буде подана протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.
Ухвалою від 03.11.2025 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/2769/25 за правилами загального позовного провадження.
Рішенням від 27.01.2026 у справі № 912/2769/25 господарський суд позовні вимоги задовольнив. Розірвав договір найму (оренди) сільгосптехніки, укладений 18 березня 2024 року між Фермерським господарством "Джерело-2" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Джерело-2", посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Стенюхіною І.В., зареєстрований в реєстрі № 768. Розірвав договір найму (оренди) транспортного засобу, укладений 27 травня 2024 року між Фермерським господарством "Джерело-2" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Джерело-2", посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Стенюхіною І.В., зареєстрований в реєстрі №1577. Зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю "Джерело-2" усунути перешкоди у користуванні майном шляхом повернення Фермерському господарству "Джерело-2" сільгосптехніки, а саме сівалки причіпної точного висіву марки HORSH AVATAR 12.25 SD, заводський №21291449, рік випуску 2021, та Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_1 , виданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області 17.11.2022. Зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю "Джерело-2" усунути перешкоди у користуванні майном шляхом повернення Фермерському господарству "Джерело-2" транспортного засобу, а саме транспортного засобу марки DAF, комерційний опис: XF 480 FT, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , особливі відмітки: СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ, реєстраційний номер: НОМЕР_3 , та Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 3542 28.03.2023. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело-2" на користь Фермерського господарства "Джерело-2" 9 689,60 грн судового збору.

30.01.2026 від представника позивача адвоката Гулого А.В. надійшла заява про стягнення судових витрат, в якій заявник просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 32 000,00 грн. До заяви додані докази понесення витрат на правничу допомогу.

У заяві від 30.01.2026 зазначено, що разом з позовом позивачем було подано заяву про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, в якій було зазначено, що позивачем у даній справі будуть понесені витрати на правничу допомогу згідно умов договору, а тому докази про такі витрати будуть надані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

До заяви додано в копіях: ордер на надання правничої допомоги серії ВА № 1129867 від 27.10.2021, договір про надання правничої допомоги № 2032 від 03.10.2025, Додаток № 1 до Договору № 2032, акт виконаних робіт № 1 від 03.10.2025, акт виконаних робіт № 2 від 29.01.2026, платіжні інструкції від 07.10.2025 та від 30.01.2026 (а.с. 140-146).

Ухвалою від 02.02.2026 суд постановив вирішення питання про судові витрати здійснити без виклику учасників справи; запропонував відповідачу до 09.02.2026 подати суду (за необхідності) письмово викладену позицію щодо заяви позивача з доказами направлення такої позиції позивачу.

02.02.2026 від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому відповідач зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, на оплату правничої допомоги (на суму 32 000,00 грн), не відповідає вимогам частини 3 статті 126 ГПК України щодо детального опису робіт, виконаних адвокатом, а містить загальні фрази. До цього розрахунку включена підготовка та подача апеляційної скарги, що не відповідає дійсності. В актах виконаних робіт № 1 від 03.10.2026, № 2 від 29.01.2026 не вказано, які роботи були виконані, який час на них витрачено. Про завищення суми на правову допомогу відповідачем було заявлено у відзиві. Відповідач просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 8 000,00 грн.

За статтею 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами третьою, четвертою зазначеної статті, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглядаючи заяву позивача про стягнення судових витрат, суд виходить з такого.

Дослідивши додані до заяви позивача від 30.01.2026 докази, суд дійшов переконання про поважність причин неподання позивачем доказів понесення судових витрат до закінчення судових дебатів, оскільки повний пакет документів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу сформований позивачем уже після ухвалення рішення суду 27.01.2026, зокрема, про це свідчать акт від 29.01.2026 та платіжна інструкція від 30.01.2026. При цьому, копія договору про надання правничої допомоги з додатком № 1 були додані до позовної заяви.

Відповідно до частин 1 - 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивач у позові визначав орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу в розмірі 48 889,60 грн, з яких:

- оплата правничої допомоги: консультації з клієнтом; вивчення спірних правовідносин, узгодження правової позиції з клієнтом; підготовка та подача апеляційної скарги до суду, ведення судової справи - 32 000,00 грн;

- вартість участі адвоката в одному судовому засіданні (орієнтовно відбудеться 3 судових засідання) - 2 400, х 3 = 7 200,00 грн;

- судовий збір - 9 689,60 грн,

та просив стягнути їх з відповідача.

Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Пункт 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

До матеріалів справи позивачем додано:

1. Копію Договору про надання правничої допомоги № 2032 від 03.10.2025 (далі - Договір, а.с. 35-36), укладеного між ФГ "Джерело-2" (далі - клієнт) та адвокатським бюро "Андрія Гулого" (далі - адвокатське бюро), за умовами якого:

- клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором ( пункт 1.1. Договору);

- адвокатське бюро на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання правничої допомоги та представлення інтересів у справі про визнання договору найму (оренди) транспортного засобу від 27.05.2024, який зареєстровано в реєстрі № 1571 та договору найму (оренди) сільгосптехніки від 18.03.2024, який зареєстровано в реєстрі за № 768, які посвідчені Стенюхіною І.В. приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу, припиненими та усунення перешкод у користуванні майном - сівалки причіпу точного висіву марки HORSH AVATAR 12.25 SD, заводський № 21291449, рік випуску 2021 та транспортного засобу марки DAF, комерційний опис FX 480 FT, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (пункт 2.1 Договору);

- для виконання поставленого завдання адвокатське бюро має право діяти в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими стороні у справі положеннями чинних в Україні ГПК, ЦПК, КПК, КУпАП та КАС (пункт 2.1 Договору);

- клієнт зобов`язується оплатити виконану роботу адвокатського бюро в розмірі та строки, встановлені в даному Договорі (пункт 3.2. Договору);

- за правову допомогу, передбачену в п. 2.1. Договору, клієнт сплачує адвокатському бюро винагороду в розмірі, визначеною додатками до цього Договору (п. 4.1. Договору);

- вартість правничої допомоги може бути встановлена у формі попередньої оплати правничої допомоги, остаточної оплати правничої допомоги, повної оплати правничої допомоги, оплати за участь адвоката в судовому засіданні або відсотку від суми позову стягнутих сум (п. 4.3. Договору);

- клієнт сплачує адвокатському бюро винагороду, в розмірі, який визначено у додатках до цього договору у випадку вирішення спору, що є предметом цього договору, на користь клієнта. Вартість правничої допомоги сплачується клієнтом на користь адвокатського бюро у випадку вирішення спору у досудовому, судовому, позасудовому порядку (п. 4.4. Договору);

- даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання (п. 7.1. Договору).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

2. Додаток № 1 до договору № 2032 про надання правничої допомоги від 03.10.2025 (далі - додаток а.с. 37), за умовами якого:

- до складу вартості винагороди за правничу допомогу входить: 16 000 грн - попередня оплата правничої допомоги, 2 400,00 грн - вартість участі адвоката в одному судовому засіданні, 16 000,00 грн - остаточна оплата правничої допомоги (п. 1 додатку).

Додаток підписано сторонами та скріплено печатками.

3. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/1295 на ім`я адвоката Гулого Андрія Васильовича (а.с. 38).

4. Ордер серії ВА № 1129867 від 27.10.2021 про надання позивачу правничої допомоги адвокатом Гулим Андрієм Васильовичем, виданий адвокатським бюро "Андрія Гулого" (а.с. 77).

5. Акт виконаних робіт № 1 від 03.10.2025, за умовами якого: попередня оплата правничої допомоги - 16 000,00 грн; загальна сума виконаних робіт складає 16 000,00 грн; роботи, які виконані адвокатським бюро повністю відповідають вимогам договору та підлягають оплаті; зауважень та претензій у адвокатського бюро і клієнта по якості виконаних робіт, ціні та обсягу немає. Акт підписано сторонами та скріплено печатками (а.с. 144 на звороті).

6. Акт виконаних робіт № 2 від 29.01.2026, з умовами якого: остаточна оплата правничої допомоги - 16 000,00 грн; загальна сума виконаних робіт складає 16 000,00 грн; роботи, які виконані адвокатським бюро повністю відповідають вимогам договору та підлягають оплаті; зауважень та претензій у адвокатського бюро і клієнта щодо якості виконаних робіт, ціні та обсягу немає. Акт підписано сторонами та скріплено печатками (а.с. 144).

7. Платіжна інструкція від 07.10.2025 № 2075, за якою позивач сплатив на користь адвокатського бюро "Андрія Гулого" кошти у розмірі 16 000,00 грн, призначення платежу: Оплата правової допомоги зг. договору про надання правничої допомоги №2032 від 03.10.2025р. зг.рах.№1 від 03.10.2025р., без ПДВ" (а.с. 145).

8. Платіжна інструкція від 30.01.2026 № 2202, за якою позивач сплатив на користь адвокатського бюро "Андрія Гулого" кошти у розмірі 16 000,00 грн, призначення платежу: "Оплата правової допомоги зг. договору про надання правничої допомоги №2032 від 29/01/2026р., без ПДВ" (а.с. 146).

Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України.

Висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 вказала, що частини перша та друга статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлюють, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Верховний Суд вказує, що фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Як убачається з додатку № 1 до Договору № 2032 від 03.10.2025 про надання правничої допомоги, сторони погодили фіксовану (чітко визначену) суму гонорару у розмірі 16 000,00 грн - попередня оплата правничої допомоги, 2 400,00 грн - вартість участі адвоката у одному судовому засіданні та 16 000,00грн - остаточна оплата правничої допомоги.

Розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником сторони, а, отже, є визначеним (постанова Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19).

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та додаткових постановах Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 874/15/22 та від 07.08.2023 у справі № 910/14262/21.

Матеріалами справи підтверджується реальність надання адвокатом Гулим А.В. правничої допомоги позивачу у справі № 912/2769/25, зокрема, адвокат сформував, підписав та подав через підсистему "Електронний суд" позовну заяву з додатками, відповідь на відзив з додатками. Також адвокатом було складено та подано до суду клопотання про витребування доказів, сформовано адвокатські запити.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено також правову позицію, що суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У даній справі відповідач ТОВ "Джерело - 2" просить суд зменшити розмір судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, оскільки орієнтовний розрахунок не відповідає вимогам частини 3 статті 126 ГПК України щодо детального опису робіт, виконаних адвокатом, а містить загальні фрази. До цього розрахунку включено підготовка та подача апеляційної скарги, що не відповідає дійсності. В актах виконаних робіт № 1 від 03.10.2026, № 2 від 29.01.2026 не вказано, які роботи були виконані, який час на них витрачено. Посилаючись на вищевикладене, відповідач просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 8 000,00 грн.

Щодо зазначення в актах переліку виконаних робіт із вказівкою на витрачений час суд виходить з такого.

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Частина 3 статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Убачається, що умовами договору від 03.10.2025 № 2032 про надання правничої допомоги передбачений фіксований розмір гонорару адвоката. Зокрема в додатку 1 до договору передбачено, що попередня оплата правничої допомоги становить 16 000 грн, остаточна оплата - 16 000 грн. Погодинної оплати не передбчено.

За такого, суд відхиляє доводи відповідача щодо незазначення в акті переліку виконаних робіт і витраченого часу.

Оцінюючи аргументи відповідача щодо попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат суд зазначає таке.

Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи (пункт 1 частини 2 статті 123 ГПК України), при цьому положеннями статей 124 та 129 ГПК України установлений порядок, алгоритм дій сторони, яка бажає, щоб її витрати на правничу допомогу були компенсовані за рахунок іншої сторони. Зокрема, разом із першою заявою по суті кожна сторона подає попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести (частина 1 статті 124 ГПК України), а у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина 2 статті 124 ГПК України).

Попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, доданий до позовної заяви (а.с. 33), включав 32 000 грн на оплату правничої допомоги (консультації з клієнтом, вивчення спірних правовідносин, узгодження правової позиції з клієнтом, підготовка та подання апеляційної скарги до суду, ведення судової справи) + 7 200 грн (участь у трьох судових засіданнях) + 9 689,60 грн судового збору, всього - 48 889,60 грн.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованим та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Позивач заявив про стягнення 32 000 грн витрат на правничу допомогу.

Витрати на участь адвоката в засіданнях до стягнення не заявлені, зокрема, у судових засіданнях у цій справі представники сторін участі не брали, заявили про розгляд справи у їхню відсутність.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пунктах 119, 120 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанови Великої Палати Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, № 905/1795/18 та № 922/2685/19.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Водночас суд бере до уваги висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, про те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Аналіз змісту попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи від 28.10.2025 (а.с. 33), свідчить, що орієнтовний розмір судових витрат був заявлений позивачем у розмірі 32 000 грн з урахуванням витрат на подання апеляційної скарги, на чому наголошує відповідач у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу.

У цій справі представництво інтересів сторони адвокатом здійснювалось виключно у суді першої інстанції.

За таких обставин суд дійшов висновку, що зазначені в орієнтовному розрахунку судових витрат позивача витрати на подачу апеляційної скарги до суду фактично не понесені.

Суд також ураховує, що спірні правовідносини у цій справі регулюються переважно нормами Цивільного кодексу України та не передбачають великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягали дослідженню і застосуванню адвокатом, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин докорінно не змінювалось, складання позову не вимагало вивчення та аналізу великого обсягу матеріалів.

Ураховуючи викладене, дослідивши заяву про стягнення судових витрат, оцінюючи обсяг наданої позивачу правничої допомоги та її вартість, з урахуванням законодавчих критеріїв визначення витрат на професійну правничу допомогу при їх розподілі, зважаючи на критерій розумного розміру, що пропагується й застосовується Європейським судом з прав людини, враховуючи заперечення відповідача та зміст орієнтовного попереднього розрахунку судових витрат позивача, суд доходить висновку, що вартість наданої професійної правничої допомоги у цій справі не може бути покладена на відповідача повністю, та з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, справедливим та співрозмірним буде зменшення розміру витрат на 25% (на 8 000 грн) та, відповідно, присудження позивачу компенсації витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 24 000,00 грн.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд задовольняє частково.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 123, 126, 129, 233, 236-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника Фермерського господарства "Джерело-2" адвоката Гулого А.В. від 30.01.2026 про стягнення судових витрат у справі № 912/2769/25 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело-2" (28022, Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Веселе, вул. Мирна, буд. 27, ) на користь Фермерського господарства "Джерело-2" (28001, Кіровоградська область, Олександрійський район, м. Олександрія, вул. Кременчуцька, буд. 217А, ) 24 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду.

Копію додаткового рішення надіслати до електронних кабінетів сторін.

Дата складення повного додаткового рішення 11.02.2026.

Суддя Б.М. Кузьміна