ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

12.02.2026м. Дніпро№ 904/499/26

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Рудь І.А., розглянувши заяву:

заявник: Комунальне підприємство "Міські Активи", Дніпровської міської ради, м. Дніпро

боржник: ОСОБА_1 , м. Дніпро

про видачу судового наказу на стягнення заборгованості у сумі 49 719 грн 84 коп.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міські Активи" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника - ОСОБА_1 заборгованості у сумі 49 719 грн 84 коп.

Розглянувши заяву та докази, подані Комунальним підприємством "Міські Активи", суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці (ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ці приписи законодавства є спеціальними, такими що підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом, для цілей визначення порядку правового регулювання при здійсненні стягнення на підставі судового наказу.

Частиною 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, які є підставами для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Частиною 9 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Як встановлено судом, Прудкий Денис Анатолійович припинив підприємницьку діяльність Фізичної особи - підприємця 29.09.2025, що підтверджується записом про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця №001089035, згідно відповіді № 2324259 від 10.02.2026 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно норм Господарського процесуального кодексу України процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання. Наказне провадження має чіткі, формальні межі, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до спірних правовідносин процедури наказного провадження.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Господарський суд зазначає, що заявнику варто врахувати позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі 910/8729/18 щодо правовідносин, що існували, як під час здійснення боржником підприємницької діяльності, так і після припинення у боржника статусу підприємця та звернутися до суду в порядку спрощеного позовного провадження.

Також, суд звертає увагу Комунального підприємства "Міські Активи", що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 147-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Міські Активи" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з боржника - Прудкого Дениса Анатолійовича заборгованості у сумі 49 719 грн 84 коп.

.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 12.02.2026.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь