ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4468/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Охорона і безпека плюс", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю"Вайшалі Груп Европ", м.Харків
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Охорона і безпека плюс" через систему "Електронний суд" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю"Вайшалі Груп Европ" в якій просить суд стягнути суму заборгованості за Договором на охорону пультом централізованого спостереження і реагування з виїздом мобільної групи на об`єкт №63018/1А/Г від 04.10.2021 року в розмірі 8 430,75 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму судових витрат пов`язаних з розглядом справи у розмірі 6 665,80 грн.

В обґрунтовані позовних вимог зазначає, що відповідачем не було надано доступ на «Об`єкт» для проведення демонтажу встановленого ППК «Лунь» та не проведено всі необхідні розрахунки з дотриманням умов Договору №63018/1А/Г на охорону пультом централізованого спостереження і реагування з виїздом мобільної групи від 04.10.2021, що стало підставою для розірвання вказаного вище договору в односторонньому порядку.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/4468/25 та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов, встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив та встановлено відповідачу 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечення на відповідь на відзив, а також повідомлено відповідача про обов`язок як юридичної особи, зареєструвати свій електронний кабінет в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі) та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Зазначену ухвалу відповідно до вимог ст. 122 ГПК України вчасно офіційно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та її копії в порядку ч. 2-4 ст. 120 та ч. 5 ст. 242 ГПК України направлено позивачу в електронному вигляді до його зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІТС, та відповідачу у паперовому вигляді листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на його юридичну адресу (яка вказана в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Від учасників справи після відкриття провадження у даній справі будь-яких заяв по суті справи або заяв чи клопотань з процедурних питань на адресу суду станом на день прийняття судом цього рішення не надходило.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вайшалі Груп Европ" в порушення ч. 6 ст. 6 ГПК України не зареєстрував Електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС та своїм правом на захист не скористався, ні в установлений судом строк, ні станом на день прийняття судом даного рішення не подав відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі № 922/4468/25, що була направлена на юридичну адресу відповідача, адресату не вручена та повернулася за зворотною адресою до суду з довідкою працівника оператора поштового зв`язку про причину повернення поштового відправлення: "адресат відсутній ", що відповідно до приписів ч. 6 ст. 242 ГПК України свідчить про належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

За приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. В разі відсутності заяви учасника справи про зміну адреси, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається за останньою відомою суду адресою цього учасника справи, і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться.

Тобто, в разі, якщо ухвалу суду направлено за належною адресою, а саме: за адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або яка повідомлена суду стороною, вважається, що адресат належно повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, не може вважатися поважною причиною невиконання відповідачем зазначеної ухвали суду, оскільки таке неотримання зумовлене не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою самого учасника справи щодо отримання кореспонденції, яка надходить від суду на його адресу.

Крім того, як вже зазначалося вище, ухвала суду від 17.12.2025 про відкриття провадження у справі № 922/4468/25 була вчасно офіційно оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень у відповідності до ст. 122 ГПК України.

У силу приписів ст. 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, судом вчинено всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи й надання йому можливості висловити свою позицію щодо заявлених позивачем вимог і звернутись до суду із заявами по суті справи та заявами чи клопотаннями з процесуальних питань. Втім, відповідач, відзиву на позовну заяву, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та жодних доказів для долучення до матеріалів справи не надав та із заявами або клопотаннями по суті справи та з процедурних питань до суду не звернувся.

У відповідності до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тобто, подання відповідачем відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком учасника справи, а отже не може бути підставою для невиправданого затягування судового розгляду справи.

За приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На підставі зазначеного, з огляду на закінчення встановленого ст. 248 ГПК України строку розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що судом вчинено всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача розгляд даної справи, та враховуючи, що подання відзиву на позовну заяву є правом (а не обов`язком) відповідача і суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, а також враховуючи, що позивачем досить повно висловлено свою позицію по суті заявлених ним позовних вимог і в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду спору впродовж розумного строку, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності відзиву відповідача за наявними у справі матеріалами.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та докази, надані позивачем до позовної заяви, суд встановив таке.

04.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Охорона і безпека плюс" (надалі-позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вайшалі Груп Европ" (надалі-відповідач, замовник) було укладено Договір № 63018/1А/Г на охорону пультом централізованого спостереження і реагування з виїздом мобільної групи на об`єкт відповідача з Додатком №1, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, 19 (н.п.).

Відповідно до пункту 1.5. Договору він укладається після обладнання «Об`єкта» засобами сигналізації.

На виконання умов Договору №63018/1А/Г від 04.10.2021 року для надання послуг позивачем на об`єкті було встановлено обладнання - Прилад приймально-контрольний "Лунь-11" (далі - ППК).

Акт приймання -передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 31.03.2021 підтверджує передачу приладу приймально-контрольний "Лунь-11" за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, 19 (н.п.).

Відповідно до п.8.1 Договору загальний розмір щомісячної плати за цим Договором складає: 505,00 грн. (П`ятсот п`ять гривень 00 копійок), у т.ч. ПДВ 20% - 84,17 грн.

Сплата за надані послуги здійснюється "Замовником" щомісяця, протягом перших 5-ти (п`яти) банківських днів поточного місяця за безготівковим розрахунком, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок "Виконавця". Сплата проводиться через відділення банків. (п.8.1.1 Договору)

Згідно пункту 4.2. договору виконавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, якщо замовник має заборгованість по оплаті за охорону, незалежно від перебування «Об`єкта» під охороною чи ні, що не звільняє замовника від виконання п. 3.13. цього договору.

Також відповідно до пункту 10.2. Договору, за вимогою однієї з Сторін, цей Договір може бути припинений або призупинений на певний строк, при цьому Сторона-позивач зобов`язана не пізніше ніж за 5 календарних днів листом письмово повідомити про це іншу Сторону, а також провести необхідні взаєморозрахунки та виконати всі зобов`язання з дотриманням умов цього Договору, у тому числі передбачені п.3.13 цього Договору.

Відповідно до пункту 3.13. Договору, в разі розірвання цього Договору «Замовник» зобов`язаний провести в 5-ти денний строк всі необхідні взаєморозрахунки за цим Договором. А також забезпечити в 3-х денний строк доступ фахівця «Виконавця» на «Об`єкт» для проведення демонтажу встановленого «Виконавцем» ППК. Наслідки неповернення ППК з будь-яких підстав, передбачені в п.8.1.4 цього Договору.

Відповідно до пункту 8.1.4. Договору, в разі пошкодження, знищення, викрадення та/або неповернення за будь-яких обставин встановленого на «Об`єкті» приладу приймально-контрольний "Лунь-11", «Замовник» в 3-х денний строк в безумовному порядку сплачує на розрахунковий рахунок «Виконавця» його вартість, у розмірі еквівалентному 176,00 ДОЛАРІВ США. Оплата проводиться в національній валюті України за курсом, встановленим НБУ на день проведення розрахунку.

Позивач листом вих. №142 від 07.10.2025 повідомив відповідача про одностороннє розірвання договору. Зазначений лист було направлено відповідачу за всіма каналами зв`язку, погодженими сторонами в Додатку №1 до Договору, у тому числі засобами електронного зв`язку та месенджерів.

Окрім листа про розірвання договору, було додатково направлено відповідачу роз`яснення адвоката вих. №14/10 від 14.10.2025 року. У вказаному роз`ясненні адвокат, діючи в інтересах позивача, зазначив, що між сторонами був укладений договір №63018/1А/Г від 04.10.2021, на підставі якого позивач надавав відповідачу послуги охорони об`єкта з використанням встановленого обладнання, яке залишалося у власності позивача. У роз`ясненні наголошено, що у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору та на підставі передбачених договором положень позивач реалізував право на одностороннє розірвання договору, про що відповідача було повідомлено раніше письмово. Також у документі роз`яснено, що з моменту припинення дії договору на відповідача покладається обов`язок виконати всі передбачені договором зобов`язання, зокрема провести взаєморозрахунки та забезпечити повернення встановленого обладнання або сплатити його вартість у розмірі, визначеному договором.

Крім того, у роз`ясненні адвоката звернуто увагу відповідача на те, що неповернення обладнання або ухилення від виконання грошових зобов`язань тягне за собою виникнення заборгованості та є підставою для звернення позивача до суду з відповідними вимогами про її стягнення.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, вказує, що відповідачем порушено умови договору №63018/1А/Г від 04.10.2021, у зв`язку з чим договір було розірвано в односторонньому порядку, однак зобов`язання щодо оплати наданих послуг у розмірі 1010,00 грн. та повернення встановленого обладнання відповідачем виконані не були, що й стало підставою для звернення до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи статті 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статей 11, 629 ЦК України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 598 ЦК України встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Положеннями статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Розірвання господарського договору може здійснюватися за згодою сторін і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак, окремі види договорів допускають можливість одностороннього розірвання договору. Крім того, право сторони на одностороннє розірвання договору може бути встановлене законом або безпосередньо у договорі.

Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Судом встановлено, що позивач листом за вих. №142 від 07.10.2025 повідомив відповідача про одностороннє розірвання договору. Зазначений лист було направлено відповідачу за всіма каналами зв`язку, погодженими сторонами у договорі, у тому числі засобами електронного зв`язку та месенджерів. Крім того, факт доведення змісту повідомлення до відповідача підтверджується відповіддю контактної особи відповідача. Лист про розірвання договору було складено у письмовій формі та направлено відповідачу засобами електронного зв`язку, що відповідає вимогам статті 207 Цивільного кодексу України.

Окрім листа про розірвання договору, позивач додатково направив відповідачу роз`яснення адвоката №14/10 від 14.10.2025 року, в якому повторно повідомлено про розірвання договору та роз`яснено обов`язок відповідача повернути обладнання або сплатити його вартість, що свідчить про належне інформування відповідача та його обізнаність про правові наслідки.

Як зазначено вище, відповідно до пункту 8.1.4. Договору, в разі пошкодження, знищення, викрадення та/або неповернення за будь-яких обставин встановленого на «Об`єкті» приладу приймально-контрольний "Лунь-11", «Замовник» в 3-х денний строк в безумовному порядку сплачує на розрахунковий рахунок «Виконавця» його вартість, у розмірі еквівалентному 176,00 ДОЛАРІВ США. Оплата проводиться в національній валюті України за курсом, встановленим НБУ на день проведення розрахунку.

При цьому обов`язок відповідача сплачувати за отримані послуги охорони встановлені пунктами 8.1, 8.1.1 Договору.

Матеріалами справи підтверджується, що договір №63018/1А/Г від 04.10.2021 між сторонами було розірвано позивачем в односторонньому порядку з дотриманням умов договору та вимог законодавства, про що відповідач був належним чином повідомлений. Водночас відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували наявність заборгованості за надані послуги охорони у розмірі 1010,00 грн, а також доказів повернення позивачу встановленого обладнання або сплати його вартості відповідно до умов договору. За таких обставин доводи позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за неповернений прилад приймально-контрольний «Лунь 11Т» у розмірі 7398,64, 64 грн та отриманих послуг охорони у розмірі 1010,00 грн. є обґрунтованими і підтвердженими матеріалами справи.

Стаття 2 ГПК України визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа чи суб`єкт господарювання має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного та господарського законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Нормами ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ч. 2 ст. 1213 ЦК України).

Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми ст. 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала.

Із цього моменту виникає передбачений ч. 2 ст. 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Як убачається з наданого позивачем розрахунку, 3 % річних нараховані на суму основного грошового зобов`язання у розмірі 8 408,63 грн за період прострочення з 13.10.2025 по 13.11.2025, що становить 22,12 грн. Зазначений розрахунок є арифметично правильним, відповідає вимогам статті 625 Цивільного кодексу України та узгоджується з іншими матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, перевіривши розрахунки позивача 3% річних, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у справі є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 6665,80 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З урахуванням приписів ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 по даній справі покладаються на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Частиною 1 статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За приписами ч. 2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями ч.1 ст.1 зазначеного Закону унормовано, що договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги з адвокатом (договір про надання юридичних послуг) №08/08 від 08.08.2024, укладений з Фізичною особою-підприємцем Матрикіною Світланою Петрівною (Виконавець за Договором) за умовами якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику визначені цим Договором юридичні послуги у встановленому законом порядку, (надалі іменуються "послуги"), а Замовник зобов`язується оплатити такі послуги. Виконавець зобов`язується вирішувати всі питання КЛІЄНТА ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОХОРОНА І БЕЗПЕКА ПЛЮС», що стосуються його правового захисту в будь- яких судових, правоохоронних, виконавчих, нотаріальних органах, у встановленому законом порядку, З УСІХ ПИТАНЬ ПРЕДСТАВНИЦТВА, відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до інших законодавчих актів України.

Згідно п.1.2 Договору на підтвердження факту надання Виконавцем Замовнику послуг відповідно до умов цього Договору складаються Акти виконання наданих послуг.

Відповідно до п.5.1 Договору Оплата здійснюється на підставі виставлених Виконавцем рахунків в строк протягом 3 (трьох) календарних днів після надання відповідного рахунку.

Оплата здійснюється на підставі виставлених Виконавцем рахунків в строк протягом 3 (трьох) календарних днів після надання відповідного рахунку дорученням на поточний рахунок Виконавця на підставі виставлених рахунків. (п.5.2 Договору).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано акт виконання наданих послуг від 31.08.2025, складений на виконання Договору про надання правової допомоги №08/08 від 08.08.2024, згідно з яким вартість наданих адвокатом послуг становить 4 000,00 грн.

Згідно переліку послуг, що був наданий адвокатом відповідно до умов вищезазначеного Договору про надання правової допомоги з адвокатом (договору про надання юридичних послуг) №08/08 від 08.08.2024 року у акті зазначені надання наступних послуг:

1.1. Підготовка, написання та відправлення Клієнту Замовника Роз`яснень адвоката, як додаткового повідомлення Клієнта про розірвання договору про падання послуг охорони.

1.2. Вивчення документів Клієнта Замовника для написання Заяви про видачу судового наказу та/або Позовної заяви та відправлення Заяви про видачу судового наказу та/або Позовної заяви до суду через Елект ронний кабінет Виконавця.

1.3. Присутність адвоката па судовому засіданні в призначений день та час судового засідання в разі необхідності. Та моніторинг Єдиного реєстру судових рішень щодо стягнення заборгованості з Клієнта за Судовим наказом та/або за Рішенням суду.

1.4. Отримання завіреної копії Судового наказу та/або Рішення суду та Виконавчих листів у встановленому законом порядку.

1.5. Робота з Виконавчою службою та/або з Приватним виконавцем щодо стягнення заборгованості з Клієнта за договором про падання послуг охорони.

Щодо зазначеної у вищевказаному акті від 31.08.2025 послуги «Присутність адвоката па судовому засіданні в призначений день та час судового засідання в разі необхідності. Та моніторинг Єдиного реєстру судових рішень щодо стягнення заборгованості з Клієнта за Судовим наказом та/або за Рішенням суду» суд наголошує, що дана справа розглядається судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судові засідання у межах розгляду цієї справи не призначались та не проводились.

За таких обставин суд дійшов висновку, що послуги, пов`язані з участю адвоката у судових засіданнях у цій справі, фактично не могли бути надані, а відтак не підтверджені матеріалами справи.

Щодо зазначеної у акті послуги «Отримання завіреної копії Судового наказу та/або Рішення суду та Виконавчих листів у встановленому законом порядку» суд вказує, що оскільки на момент складання акта виконання наданих послуг рішення у даній справі не ухвалювалось та виконавчі документи не видавались, а представник позивача до суду з відповідними заявами не звертався, зазначена в акті послуга не могла бути надана у межах цього провадження , а отже є необгрунтованою та недоведеною.

Судом також досліджено послугу, зазначену в акті виконання наданих послуг як «робота з органами державної виконавчої служби та/або з приватним виконавцем щодо стягнення заборгованості». Разом з тим матеріали справи не містять жодних доказів звернення представника позивача до органів державної виконавчої служби або до приватного виконавця у межах даного спору.

Крім того, на момент складання акта виконання наданих послуг судове рішення у справі відсутнє, виконавчі документи не видавались, а відтак відсутні й правові підстави для ініціювання виконавчого провадження. За таких обставин вчинення дій, пов`язаних із примусовим виконанням судового рішення, у межах цієї справи було об`єктивно неможливим.

Отже, суд приходить до обгрунтованого висновку, що, зазначений перелік послуг має узагальнений характер та не містить конкретизації щодо надання таких послуг у межах саме цієї судової справи, що унеможливлює однозначне встановлення їх зв`язку з предметом розгляду даного спору.

Також суд зазначає, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, в період з 08.08.2024 в провадженні Господарського суду Харківської області перебувало ще дві справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Охорона і безпека плюс" в особі представника Матарикіної С.П.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а саме акт виконання наданих послуг від 31.08.2025, рахунок №01/08 від 01.08.2025, платіжну інструкцію №3200661 від 26.08.2025 суд установив, що вони не містять посилань на номер даної справи, предмет спору. За таких обставин суд позбавлений можливості об`єктивно встановити, що зазначені в цих документах юридичні послуги були надані позивачу саме у межах розгляду цієї справи, а не в межах іншого судового провадження. У зв`язку з цим надані докази не підтверджують належним чином зв`язок заявлених витрат з розглядом даного спору, а отже не підлягають задоволенню заявлені до стягнення послуги на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Досліджуючи поданий позивачем інформаційний лист вих.№170 від 12.11.2025, яким останній намагається уточнити призначення витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що вказаний інформаційний лист складений самим позивачем, має пояснювальний характер та не є первинним документом, що підтверджує надання чи обсяг правничої допомоги. За таких обставин цей лист не спростовує наведених вище судом висновків щодо відсутності належного підтвердження зв`язку заявлених витрат із розглядом цієї справи.

Щодо витрат позивача на оплату послуг поштового зв`язку за надіслання копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача у загальному розмірі 190,50 грн. суд зазначає, що дані витрати були фактичними і неминучими, у зв`язку з чим дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо витрат позивача на оплату послуг поштового зв`язку на відправлення роз`яснення адвоката як додаткового повідомлення відповідача про розірвання договору за вих.№14/10 від 14.10.2025 суд зазначає, що ці витрати не відносяться до складу судових витрат у розумінні статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України, оскільки здійснені з ініціативи самого позивача, як додатковий спосіб повідомлення відповідача про припинення договірних відносин. Такі витрати є складовою господарської діяльності позивача та не можуть бути перекладені на відповідача як судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙШАЛІ ГРУП ЕВРОП» (61019, Харківська обл., місто Харків, вулиця Архангельська, будинок 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Охорона і безпека плюс" (61002, м. Харків, вул. Садова, буд. 10/12, ) заборгованість за прилад приймально-контрольний «Лунь 11Т» у розмірі 7398,64,64 грн, заборгованість за отримані послуги охорони у розмірі 1010,00 грн., 3% річних за період з 13.10.2025 року по 13.11.2025 року у розмірі 22,12 грн., витрати на оплату послуг поштового зв`язку за надіслання копії позовної заяви з додатками у розмірі 190,50 грн., а також витрати по сплаті судового збору 2422,40 грн.

В частині витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн, витрат на відправлення Роз`яснення адвоката як додаткового повідомлення Відповідача про розірвання договору у розмірі 52,90 грн.- відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "12" лютого 2026 р.

СуддяЮ.Ю. Мужичук