ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 902/951/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Приватного підприємства "Екатерина."

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 (колегія суддів: Мельник О. В. - головуючий, Олексюк Г. Є, Петухов М. Г.) та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.09.2025 (суддя Нешик О.С.) у справі

за позовом Ладижинської міської ради

до Приватного підприємства "Екатерина."

про стягнення 128 393,60 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

1. Обставини, які передували поданню заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

1.1. Ладижинська міська рада Гайсинського району Вінницької області (далі - Ладижинська міська рада) звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного підприємства "Екатерина." (далі - ПП "Екатерина.") про стягнення 128 393,60 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за самовільне використання земельної ділянки площею 0,3492 га без належних правових підстав.

1.2. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.01.2022, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 у справі № 902/951/21, задоволено позов Ладижинської міської ради, вирішено стягнути з ПП "Екатерина." на користь Ладижинської міської ради 128 939,60 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, 22 70,00 грн судового збору. На виконання цього рішення суду 01.03.2022 видано наказ.

1.3. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги Ладижинської міської ради, виходив із того, що ПП "Екатерина." з 01.10.2020 до 05.08.2021 не сплачувало за користування цією земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, тому зберегло за рахунок Ладижинської міської ради як власника земельної ділянки майно - грошові кошти в розмірі орендної плати. Посилаючись на рішення 28-ї сесії Ладижинської міської ради 7 скликання "Про встановлення розміру ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності в місті Ладижин" від 07.06.2019 № 981, витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.05.2020, а також ураховуючи обставини, встановлені в рішенні місцевого господарського суду у справі № 902/1026/20 (про стягнення з ПП "Екатерина." безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період із 01.02.2020 до 30.09.2020), суд констатував, що позивач правильно визначив місячний розмір орендної плати, який становить 12 689,29 грн. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що розмір безпідставно збережених коштів ПП "Екатерина." за період із 01.10.2020 до 05.08.2021 становить 128 939,60 грн.

2. Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

2.1. ПП "Екатерина." звернулося 02.05.2025 до Господарського суду Вінницької області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2022 у справі № 902/951/21.

2.2. Заява ПП "Екатерина." обґрунтована тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2025 у справі № 120/3735/24 визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру) щодо формування та видачі витягу з технічної документації від 29.05.2020 № 791 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0261 площею 3492 м2; визнано протиправним і скасовано витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.05.2020 №791. ПП "Екатерина." зазначало про наявність підстав для перегляду судового рішення від 25.01.2022 за нововиявленими обставинами на підставі пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України. ПП "Екатерина." посилалося на те, що, задовольняючи позовні вимоги Ладижинської міської ради про стягнення з ПП "Екатерина." безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 128 393,60 грн, господарський суд враховував нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0261. Тому, за твердженням заявника, скасування в подальшому витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.05.2020 № 791, є нововиявленою обставиною.

3. Короткий зміст судових рішень

3.1. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 15.09.2025, яка залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі № 902/951/21, відмовлено в задоволенні заяви ПП "Екатерина." від 02.05.2025 про перегляд рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2022 у справі № 902/951/21 за нововиявленими обставинами та залишено це судове рішення в силі.

3.2. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ПП "Екатерина." від 02.05.2025 про перегляд рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2022 у справі № 902/951/21 за нововиявленими обставинами, дійшов висновку про те, що визнання протиправним та скасування витягу ГУ Держгеокадастру від 29.05.2020 № 791 згідно з рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2025 у справі № 120/3735/24 не зумовлює прийняття іншого рішення в господарській справі № 902/951/21. При цьому суд першої інстанції зазначив, що при ухваленні рішення у справі № 902/951/21 у частині розрахунку розміру безпідставно збережених коштів суд, окрім витягу ГУ Держгеокадастру з технічної документації від 29.05.2020 № 791, враховував також інші наявні в матеріалах справи № 902/951/21 докази, зокрема, рішення 28 сесії Ладижинської міської ради 7 скликання "Про встановлення розміру ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності в місті Ладижин" від 07.06.2019 № 981 тощо.

3.3. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу місцевого господарського суду, виходив із того, що витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки - це індивідуальний документ, який містить результат застосування технічної документації до конкретної земельної ділянки (згідно з її кадастровим номером). За висновком апеляційного господарського суду, цей витяг не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує відомості, розраховані відповідно до затвердженої технічної документації, а тому має виключно інформаційний характер і не породжує будь-яких прав чи обов`язків. Суд апеляційної інстанції також дійшов висновку, що визнання недійсним витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки без одночасного визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено технічну документацію щодо земельної ділянки згідно зі статтею 23 Закону України "Про оцінку земель", не породжує жодних правових наслідків, не змінює спірних правовідносин, тому не може свідчити про наявність нововиявленої обставини в цій справі.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи відсутність необхідних ознак нововиявлених обставин, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, виснував про правильність висновку суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви ПП "Екатерина." про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2022 у справі № 902/951/21.

4. Короткий зміст касаційної скарги

4.1. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, ПП "Екатерина." звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.09.2025 у справі № 902/951/21, скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2022 у справі № 902/951/21, передати справу № 902/951/21 на новий розгляд.

4.2. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ПП "Екатерина." зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник також зазначає про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, від 03.02.2021 у справі № 826/20239/16, від 21.10.2020 у справі № 726/938/18, від 20.09.2022 у справі № 904/4262/17, від 30.08.2022 у справі № 904/5417/18, від 08.08.2022 у справі № 925/2073/13, від 03.08.2018 у справі № 19/5009/1481/11, від 27.07.2023 у справі № 914/935/20, від 03.08.2022 у справі № 910/11027/18, від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, від 22.1.2019 у справі № 127/10129/17, від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18.

4.3. Ладижинська міська рада у відзиві на касаційну скаргу просить постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.09.2025 у справі № 902/951/21 залишити без змін, а касаційну скаргу ПП "Екатерина." - без задоволення. Позивач зазначає про необґрунтованість доводів касаційної скарги.

5. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

З метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи Верховний Суд дійшов висновку про її розгляд у розумний строк у розумінні положень статті 114 Господарського процесуального кодексу України, тобто такий, що є необхідним для виконання всіх процесуальних дій і дотримання прав та інтересів учасників справи.

5.2. За змістом частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

5.3. Переглянувши оскаржувані судові рішення, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

5.4. Порядок звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначено главою 3 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

5.5. Відповідно до частини 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

5.6. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частина 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України).

5.7. Згідно з положеннями частини 4 статті 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

5.8. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, що переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина 5 статті 320 Господарського процесуального кодексу України).

5.9. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та відповідно не могли надати суду про неї дані. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 26.02.2025 у справі № 907/910/22, від 19.03.2025 у справі № 906/672/18, від 24.02.2025 у справі № 904/5955/19.

5.10. Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною з новим розглядом справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін.

5.11. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення, для досягнення істини у справі. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13.

5.12. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.02.2025 у справі № 907/910/22, від 14.01.2025 у справі № 914/1565/23, від 20.01.2025 у справі № 910/12395/22.

5.13. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2020 у справі № 910/8113/16 висловила правову позицію, відповідно до якої суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 14.02.2025 у справі № 921/504/20, від 25.09.2024 у справі № 910/4490/22, від 23.02.2024 у справі № 909/837/13, від 17.01.2024 у справі № 910/542/21.

5.14. Наведене свідчить про сталу та послідовну практику Верховного Суду в питанні щодо застосування норм процесуального права, якими визначено порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

5.15. Колегія суддів також зазначає, що однією з умов перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі статті 320 Господарського процесуального кодексу України є істотність цих обставин для вирішення спору. Тому результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.02.2025 у справі № 907/910/22, від 18.07.2023 у справі № 914/935/20, від 23.06.2023 у справі № 918/887/21, від 12.04.2022 у справі № 904/3923/20.

5.16. Водночас Велика Палата Верховного Суду в постановах сформулювала правові висновки про те, які обставини не є нововиявленими, зокрема:

- не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18);

- не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами в разі, якщо обставини, передбачені частиною 2 статті 423 Цивільного процесуального кодексу України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною 2 статті 423 Цивільного процесуального кодексу України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 127/10129/17);

- обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими. До того ж не вважається нововиявленою обставиною зміна правової позиції суду в інших подібних справах (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а);

- не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, що беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 9901/230/20).

5.17. Системний аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо перегляду судових рішень дозволяє дійти висновку про те, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомі суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом зумовило би прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення у справах "Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України" від 26.06.2018, заява № 10640/05 та "Желтяков проти України" від 09.06.2011 заява № 4994/04). Подібний висновок також викладений у постановах Верховного Суду від 26.02.2025 у справі № 907/910/22, від 18.07.2023 у справі № 914/935/20.

5.18. При цьому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 321 Господарського процесуального кодексу України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини 2 статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

5.19. Як зазначає скаржник у касаційній скарзі, рішення міської ради, в якому визначений розмір орендної плати для земель із цільовим призначенням - 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, жодним чином не впливає на доведеність розміру безпідставно збережених коштів. Тому, на думку скаржника, витяг ГУ Держгеокадастру від 29.05.2020 № 791 при вирішенні справи був вирішальним доказом для визначення розміру безпідставно збережених коштів. Відтак, за твердженням скаржника, скасування документа, який був покладений в основу рішення господарського суду і був вирішальним, є нововиявленою обставиною, яка здатна змінити результат вирішення спору.

5.20. ПП "Екатерина." в касаційній скарзі зазначає, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 сформульовано такий висновок щодо процедури перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами:

"7.5. Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення".

5.21. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 826/20239/16, на яку посилається скаржник, сформульовано такий висновок:

"11. Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері адміністративного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї."

5.22. Як зазначає скаржник, Верховний Суд неодноразово наголошував, що під час вирішення питання про наявність нововиявлених обставин суд не має права оцінювати поведінку сторони, її активність або пасивність, своєчасність чи несвоєчасність звернення з певними процесуальними вимогами. Єдиними критеріями, що підлягають дослідженню, є: 1) чи існувала обставина на момент ухвалення рішення; 2) чи була вона істотною для вирішення спору; 3) чи могла бути відома заявнику під час первісного розгляду (такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 726/938/18, від 20.09.2022 у справі № 904/4262/17, від 30.08.2022 у справі № 904/5417/18, від 08.08.2022 у справі № 925/2073/13, від 03.08.2018 у справі № 19/5009/1481/11, від 27.07.2023 у справі № 914/935/20, від 03.08.2022 у справі № 910/11027/18, від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, від 22.01.2019 у справі № 127/10129/17, від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18).

5.23. ПП "Екатерина." також посилається на висновки, викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 910/8113/16. Водночас відповідно до вимог статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин Суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5.24. Розглянувши наведені доводи скаржника, колегія суддів зазначає, що підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції, на думку заявника, є пункт 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, а саме: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

5.25. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ПП "Екатерина." про перегляд рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2022 у справі № 902/951/21 за нововиявленими обставинами, виходив із того, що заявник не надав суду доказів наявності нововиявлених обставин в розумінні чинного процесуального закону, які би в установленому порядку спростовували факти, що були покладені в основу судового рішення у справі № 902/951/21.

5.26. При цьому суди попередніх інстанцій, розглядаючи заяву ПП "Екатерина." про перегляд рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2022 у справі № 902/951/21 за нововиявленими обставинами, установили, що рішенням Господарського суду Вінницької області від 23.03.2021 у справі № 902/1026/20, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.07.2021, рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.01.2022 у справі № 902/951/21, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2022, та рішенням Господарського суду Вінницької області від 03.06.2024 у справі № 902/29/24, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2024, з відповідача стягнуто безпідставно збережені кошти у зв`язку з використанням земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0261 площею 0,3492 га без належної правової підстави. Суд зазначили, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2025 у справі № 120/3735/24, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2025, визнано протиправними дії ГУ Держгеокадастру щодо формування та видачі витягу з технічної документації від 29.05.2020 № 791 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0261, площею 3492 м2; визнано протиправним та скасовано витяг з технічної документації від 29.05.2020 № 791 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0261, площею 3492 м2.

5.27. Розглянувши заяву ПП "Екатерина.", суд першої інстанції констатував, що витяг ГУ Держгеокадастру з технічної документації від 29.05.2020 № 791 був врахований як доказ при ухваленні рішення у справі № 902/951/21. Рішенням суду в адміністративній справі № 120/3735/24 встановлено, що під час виготовлення такого витягу ГУ Держгеокадастру з технічної документації від 29.05.2020 № 791 не були дотримані вимоги законодавства, що стало підставою до визнання його протиправним та скасування.

5.28. Суд першої інстанції дійшов висновку, що ця обставина (протиправність витягу) існувала на час розгляду справи № 902/951/21, однак не могла бути відомою заявникові. Водночас, вирішуючи питання щодо істотності встановлених Вінницьким окружним адміністративним судом в рішенні суду від 01.04.2025 у справі № 120/3735/24 обставин (протиправності витягу з технічної документації від 29.05.2020 № 791 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0261, площею 3492 м2) для розгляду цієї справи, суд першої інстанції зазначив, що при ухваленні рішення у справі № 902/951/21 у частині розрахунку розміру безпідставно збережених коштів суд, окрім витягу ГУ Держгеокадастру з технічної документації від 29.05.2020 № 791, враховував також інші наявні в матеріалах справи № 902/951/21 докази, зокрема, рішення 28 сесії Ладижинської міської ради 7 скликання "Про встановлення розміру ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності в місті Ладижин" №981 від 07.06.2019 тощо.

5.29. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу місцевого господарського суду, з урахуванням вимог статей 1, 5, 15, 20, 23 Закону України "Про оцінку земель", дійшов висновку про те, що нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Апеляційний господарський суд також виснував, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок є первинним, базовим документом, у якому визначається методика та результати розрахунку нормативної грошової оцінки земель, що відображає їх економічну цінність залежно від умов використання, та затверджується відповідною радою. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки - це індивідуальний документ, який містить результат застосування технічної документації до конкретної земельної ділянки (за її кадастровим номером). Витяг не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує відомості, розраховані відповідно до затвердженої технічної документації, а відтак має виключно інформаційний характер і не породжує будь-яких прав чи обов`язків. Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що визнання недійсним витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки без одночасного визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено відповідну технічну документацію згідно зі статтею 23 Закону України "Про оцінку земель", не породжує жодних правових наслідків, не змінює спірних правовідносин і, як наслідок, не може свідчити про наявність нововиявленої обставини у цій справі.

5.30. Колегія суддів зазначає, що статтею 13 Закону України "Про оцінку земель" встановлено випадки обов`язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. Зокрема, частина 1 цієї статті передбачає, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

5.31. За змістом частини 1 статті 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

5.32. Згідно із частинами 1 та 2 статті 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

5.33. Порядок затвердження технічної документації з оцінки земель визначений статтею 23 Закону України "Про оцінку земель". Частинами 1, 3 та 4 цієї статті передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Отже, нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2025 у справі № 907/882/22.

5.34. Крім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 сформульовано висновки щодо належних доказів на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка набула статусу об`єкта цивільних прав. Велика Палата Верховного Суду у справі № 905/1680/20 зазначила, що положення Податкового кодексу України і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом. Тому Велика Палата Верховного Суду у справі № 905/1680/20 виснувала, що земельним законодавством та Податковим кодексом України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98- 103 Господарського процесуального кодексу України, які містять інформацію щодо предмета спору.

5.35. Колегія суддів з огляду на обставини, встановлені на підставі доводів, заперечень та доказів, наданих сторонами та оцінених судами попередніх інстанцій у справі № 902/951/21, зазначає, що наведені заявником доводи не свідчать про наявність нововиявленими обставинами у розумінні положень пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, а заява скаржника по суті спрямована на перегляд судового рішення, яке набрало законної сили, без належних правових підстав.

5.36. Отже, суди попередніх інстанцій правильно застосували положення пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України та дійшли обґрунтованих висновків про те, що наведені відповідачем у заяві обставини не є нововиявленими обставинами у розумінні положень пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, а фактично ґрунтуються на переоцінці доказів, які вже оцінив господарський суд під час розгляду справи по суті, не спростовують факти, покладені в основу прийнятого судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів, а також зводяться до перегляду судового рішення, яке набуло законної сили, без належних підстав. Доводи скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, від 03.02.2021 у справі № 826/20239/16, від 21.10.2020 у справі № 726/938/18, від 20.09.2022 у справі № 904/4262/17, від 30.08.2022 у справі № 904/5417/18, від 08.08.2022 у справі № 925/2073/13, від 03.08.2018 у справі № 19/5009/1481/11, від 27.07.2023 у справі № 914/935/20, від 03.08.2022 у справі № 910/11027/18, від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, від 22.1.2019 у справі № 127/10129/17, від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18 у цьому випадку не підтвердилися, оскільки скаржник посилається на загальні висновки щодо визначення поняття нововиявлених обставин та їх ознак. Проте висновки судів попередніх інстанцій не суперечать наведених висновкам Верховного Суду, оскільки наявність чи відсутність нововиявлених обставин у кожній із наведених справ встановлювалася судами з урахуванням конкретних обставин, установлених судами у кожній із справ. Тому колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про відмову в задоволенні заяви ПП "Екатерина." про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки наведені заявником у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення місцевого господарського суду не є нововиявленими в розумінні вимог статті 320 Господарського процесуального кодексу України.

5.37. З урахуванням наведеного за результатами перегляду оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносин судами із правильним застосуванням норм матеріального права. Водночас Верховний Суд не встановив порушення господарськими судами попередніх інстанцій приписів процесуального законодавства, тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень немає.

5.38. Крім того, деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками господарських судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень у цій справі.

5.39. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, стосуються з`ясування обставин, уже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому суд касаційної інстанції не може взяти їх до уваги згідно з положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

6.3. За змістом статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. Оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6.5. Ураховуючи межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, тому підстав для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень немає.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Екатерина." залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.09.2025 у справі № 902/951/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак