РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2026Справа № 910/13760/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеф Монтаж Індастрі"

про стягнення 3663361,15 грн

представники учасників процесу:

від позивача: Потапова О.К.

від відповідача: Герасимчук Н.А.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Київський картонно-паперовий комбінат" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеф Монтаж Індастрі" про стягнення 3663361,15 грн, з яких: 3412825,00 грн - основний борг, 164000,00 грн - пеня, нарахована відповідно до п.6.2 договору підряду №34/26/2025 від 14.08.2025, 69565,53 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо повернення коштів, 10238,47 грн - інфляційні витрати, 6732,15 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду №34/26/2025 від 14.08.2025

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.11.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/13760/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 11.12.2025.

25.11.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

04.12.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

08.12.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

11.12.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на заперечення відповідача.

У підготовчому засіданні 11.12.2025 суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 15.01.2026.

12.01.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

15.01.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

У підготовчому засіданні 15.01.2026 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.01.2026.

20.01.2026 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка задоволена ухвалою суду від 22.01.2026.

27.01.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

У судовому засіданні 29.01.2026 суд постановив протокольну ухвалу про долучення до матеріалів справи додаткових пояснень відповідача з додатками (документи), наданих на вимогу суду.

Також у судовому засіданні 29.01.2026 позивач просив долучити до матеріалів справи витяг з ЄРДР від 03.12.2025. Суд постановив протокольну ухвалу про відмову в долученні до матеріалів справи витягу з ЄРДР від 03.12.2025, з урахуванням положень ч. 8 ст. 80 ГПК України.

У судовому засіданні 29.01.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 29.01.2026 суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

У порядку ст.240 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 29.01.2026 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до умов договору підряду №34/26/2025 від 14.08.2025 відповідач був зобов`язаний погодити з позивачем Проект Виробництва Робіт (далі - ПВР) та графік виконання робіт до 11.09.2025.

Позивач на виконання своїх зобов`язань здійснив передоплату в розмірі 3412825,00 грн.

Однак, у строки, визначені договором, відповідачем не було надано належно оформленого ПВР та графіку робіт.

Протягом серпня-вересня 2025 року між сторонами тривали переговори стосовно узгодження ПВР та виконання усіх умов договору підряду.

Відповідач лише 09.09.2025 на електрону пошту надав перший проект ПВР, на який 10.09.2025 позивач надав свої зауваження та зазначив про відсутність графіку робіт.

Наступний проект ПВР відповідач надав на розгляд позивачу електронною поштою 17.09.2025, який включав тільки графічну частину (креслення) на розвантаження та подачу Янки-циліндра на естакаду без надання описової частини та всіх креслень для переміщення та заміни старого Янки-циліндра новим.

Позивач 18.09.2025 надав свої зауваження на вказаний проект ПВР, які залишилися без виконання та відповіді зі сторони відповідача.

17.09.2025 року позивач направив відповідачу вимогу за вихідним номером № 26-10286 у якій вимагав погодити проект виробництва робіт та графік виконання робіт і надіслати підписані документи не пізніше 19.09.2025, приступити до виконання підготовчих робіт не пізніше 20.09.2025, надати страховий поліс зі страхування ризиків пов`язаних з роботами згідно договору в строк не пізніше 19.09.2025 та попередив про те що в разі не виконання даної вимоги та умов договору в строк до 22.09.2025 позивач згідно п.10.3. договору розпочне процедуру дострокового розірвання договору.

Враховуючи бездіяльність відповідача та тривале ігнорування законних вимог позивача, 30.09.2025 позивач направив відповідачу Лист-повідомлення № 26-10720 про дострокове розірвання договору №34/26/2025 від 14.08.2025 року з 30.10.2025 та повернення попередньої оплати.

Листом від 07.10.2025 відповідач повідомив, що не заперечує проти розірвання договору та повернення попередньої оплати з обов`язковим вирахуванням всіх понесених відповідачем витрат, в сумі майже 3,8 млн. грн.

Оскільки відповідач попередньої оплати не повернув, а позивач не вбачає підстав для відшкодування витрат відповідача за рахунок позивача, позивач звернувся до суду із цим позовом, у якому просить стягнути 3 412 825,00 грн, які становлять суму перерахованої попередньої оплати, 164 000,00 грн пені згідно з п. 6.2 договору, 69 565,53 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо повернення коштів попередньої оплати, 10 238,47 грн інфляційних витрат та 6 732,15 грн 3% річних.

У відповіді на відзив позивач відхиляє заперечення відповідача, посилаючись на таке:

- 28.08.2025 року, саме з метою полегшення та прискорення розробки відповідачем ПВР, позивачем було надано деякі матеріали з попереднього ПВР, який був розроблений позивачем з виконання аналогічних робіт в минулому, а відповідач фактично замість нового ПВР надсилав позивачу в зворотному порядку для ознайомлення вибіркові допоміжні матеріали, які отримав від позивача з попереднього ПВР;

- надані позивачем 10.09.2025 зауваження до ПВР були суттєвими, оскільки відповідачу було вказано про не відповідність наданих проектів до вимог законодавства, невідповідність формулювань, невідповідність креслень, невідповідність описової частини до креслень, що могло спричинити порушення вимог з охорони праці;

- вихідні дані було змінено саме з ініціативи відповідача, а не позивача;

- перший раз відповідач надав повний комплект, на який було надано зауваження. Другий раз відповідачем було надано тільки графічну частину на яку позивач теж надав свої зауваження. Відповідач не надав позивачу в повному обсязі (другий раз) ПВР на погодження, тому позивач не мав можливості його затвердити/підписати;

- підставою недопуску працівників відповідача стала відсутність узгоджених документів, відповідач (після отримання зауважень) не надав повного пакету документів з урахуванням цих зауважень чи інформації про їх усунення, а позивачу не була зрозуміла мета з якою відповідач намагався потрапити на територію підприємства;

- відповідач мав можливість достроково розірвати договір страхування та повернути сплачені кошти, проте цією можливістю не скористався;

- відповідач не погоджував з позивачем закупівлю матеріалів, а тому у позивача немає обов`язку щодо відшкодування коштів, які були витрачені відповідачем на власний розсуд без повідомлення про це позивача;

- позивачу невідома мета придбання відповідачем мостових кранів, враховуючи, що проект ПВР узгоджено не було;

- неможливість підрядника розпочати роботи полягала у його бездіяльності, що в результаті призвело до дострокового розірвання договору;

У відповіді на заперечення позивач зазначає, що надав усі необхідні документи, матеріали та креслення та не змінював вихідних даних.

Позиція відповідача

Відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на таке:

- затвердження ПВР є обов`язком обох сторін;

- протягом серпня-вересня сторони тісно співпрацювали над узгодженням ПВР, працівники відповідача неодноразово відвідували офіс ПрАТ «Обухівський картонно-паперовий комбінат» за спеціальними пропусками, проводили заміри на майданчику, працювали над технічними процедурами реалізації проєкту;

- 19.09.2025 відповідач надіслав позивачу лист, в якому, зокрема, було зазначено, що проєктна команда враховує зауваження до наданого ПВР та, крім цього, звертає увагу на те, що під час підготовки тендерної пропозиції частина вихідних даних була змінена з боку Замовника, що вплинуло на вартісні показники виконання робіт, у зв`язку з чим підрядником було запропоновано більш вигідний метод виконання; також повідомлено, що 22.09.2025 команда підрядника прибуде на об`єкт для проведення повного обходу майданчика із представниками заводу та підрядника та початку робіт на майданчику, після чого буде сформований остаточний графік виконання робіт;

- позивачем не виконано обов`язки, встановлені пунктами п. 3.3.4, 3.3.5 та 3.3.6 договору;

- відповідачем двічі подавався проєкт ПВР позивачу на затвердження, проте, кожного разу Замовник змінював вихідні дані та вносив нові коригування та доповнення;

- відповідач не визнає претензій позивача стосовно невиконання обов`язку щодо надання ПВР та графіка виконання робіт, оскільки ПВР був наданий відповідачем на затвердження позивачу у встановлений строк, проте, не був остаточно погоджений Сторонами виключно з вини позивача;

- з метою проведення підготовчих робіт по договору відповідачем були понесені такі витрати: 500 566,86 грн у зв`язку з укладенням договору страхування; 850693,80 грн на придбання металевих балок; 1 400 000,00 грн. на закупівлю крану мостового КМО у кількості 2 шт; всього 2 751 260,66 грн;

- відповідач заперечує проти повернення авансу, оскільки кошти були витрачені на забезпечення умов для виконання договору, відповідач не відмовлявся від виконання договору, а незабезпечення умов для виконання договору сталося з вини замовника;

- оскільки графік виконання робіт так і не був узгоджений сторонами, посилання позивача на п. 6.2 договору є безпідставним;

- оскільки договір припиняється з 30.10.2025, тому саме з цієї дати повинні проводитися розрахунки. Визначений позивачем період розрахунку штрафних санкцій (з 08.10.25 по 31.10.25 ) є невірним.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач, крім іншого, зазначає, що без доступу на об`єкт неможливо провести заміри, без замірів неможливо скласти точний ПВР. Цим самим підтверджується створення позивачем перешкод для підрядника та небажання затверджувати ПВР/

Завдання збитків позивачем не доведено, тому ч. 2 ст. 849 ЦК України застосуванню не підлягає. В матеріалах справи відсутні докази того, що надані підрядником проєкти ПВР були технічно недосконалі чи непридатні до застосування, немає висновку експерта про непридатність запропонованих підрядником рішень. Всі доводи позивача щодо цього ґрунтуються виключно на суб`єктивній думці працівників ПрАТ "Київський КПК", залучених до цього проєкту. Деякі зауваження наявні лише в рукописному варіанті незрозумілим почерком, що не може вважатися офіційним документом та бути належним і допустимим доказом.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

14.08.2025 між Приватним акціонерним товариством "Київський картонно-паперовий комбінат" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шеф Монтаж Індастрі" (далі - підрядник) укладено договір підряду №34/26/2025 (далі - договір), відповідно до якого підрядник зобов`язується власними силами і на свій ризик виконати комплекс робіт із заміни сушильного "Янки-циліндра" та ковпака швидкісної сушки на папероробній машині №2 "під ключ", відповідно до Додатка №Б до цього договору, завдання, креслень та іншої необхідної документації, а замовник зобов`язується прийняти результати виконаних робіт та сплатити їх вартість. Будь-які відхилення обов`язково узгоджуються із замовником.

Сторони погодили визначення понять і термінів, зокрема: "Обладнання" - янки циліндр, ковпак швидкісної сушки та інше обладнання; "Матеріали" - будівельні матеріали, металопрокат, металовироби, прокладочні матеріали, електроди, балони з пропан-бутаном та киснем, пальне - мастильні матеріали, матеріали, що використовуються і підлягають використанню в процесі виконання робіт за цим договором; "Роботи" - підготовчі роботи, демонтажні роботи, монтажні роботи, будівельні роботи, ремонтні роботи, роботи пов`язані з технічним оглядом судин, що працюють під тиском, пускові роботи, зазначених у договорі, технічному завданні, кошторисах та додатках до цього договору за адресою: 08700, Київська обл. Київська 130.

Згідно з п. 1.1 договору детальний перелік, склад робіт за кількістю, що становлять предмет договору, визначені сторонами у Додатку №Б до даного договору, який є невід`ємною його частиною

Відповідно до п. 1.5 договору сторони погодили затвердити Проект Виробництва Робот (ПВР) та графік виконання робіт протягом 20 робочих днів з дати підписання договору.

Дата початку підготовчих робіт та робіт із заміни Янки-циліндра, узгоджується сторонами у вигляді затвердженого графіка виконання робіт з доповненням про дату подачі циліндра в монтаж, який є невід`ємною частиною договору. Підрядник зобов`язується приступити до виконання робіт згідно з графіком виконання робіт та ПВР, а також після отримання передоплати згідно з п. 2.3.1 договору (п. 1.6 договору).

Згідно з п. 2.1 договору загальна сума цього договору, включаючи страхування, передбачене п.10.6 Додатку №Б цього договору складає 13 651 300.00 грн з ПДВ.

У п. 2.3 договору сторони погодили, що якщо додатками не зазначено інакше, платежі за цим договором здійснюються таким чином:

- передплата у розмірі 3 412 825.00 грн з ПДВ проводиться протягом 7 (семи) банківських днів з моменту підписання договору (2.3.1);

- передплата у розмірі 3 412 825.00 грн з ПДВ проводиться протягом 7 (семи) банківських днів з моменту підписання плану виконання робіт ( далі - ПВР) (п. 2.3.2);

- остаточна оплата 6 825 650.00 грн з ПДВ проводиться замовником протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт. Акт виконаних робіт підписується замовником на підставі наданих підрядником документів згідно п. 3.1.16 та п. 3.1.17 даного договору та виконання переліку робіт вказаного в Додатку № Б.

Згідно з п. 3.1.2 договору підрядник зобов`язується, зокрема, мати та надати на узгодження до початку виконання робіт страховий поліс зі страхування ризиків пов`язаних з роботами передбаченими цим договором за сумою страхового поліса не менше 4,5 млн. Євро, де ця сума становить одночасно ліміт відповідальності підрядника за завдані збитки замовнику. При цьому страховий випадок (страхові ризики) повинен включати всі можливі ризики, пов`язані з будь-яким пошкодженням сушильного "Янки-циліндра" або іншого обладнання, з яким здійснюються будь-які дії в рамках виконання цього договору або замовника.

Відповідно до п. 3.3.4, 3.3.5, 3.3.6 замовник зобов`язується, зокрема: надати для складання ПВР точку подачі "вантажу" (розвантаження нового Янки- циліндра та ковпака швидкісної сушки), дорога вздовж будівлі Паперового виробництва в районі "естакади"; надати для складання ПВР точку розвантаження старого сушильного "Янки- циліндра" та ковпака швидкісної сушки з платформи; надати підряднику необхідні документи та креслення для складання ПВР та для виконання даної роботи.

Згідно з п. 3.4.5 договору замовник має право відмовитися від виконання цього договору та вимагати повернення передоплати та відшкодування збитків, якщо підрядник не розпочинає своєчасно виконання цього договору або виконує роботу настільки повільно, що закінчення її в строк, зазначений у договорі, стає явно неможливим.

У п. 10.1 договору сторони погодили, що даний договір набуває чинності з моменту підписання сторонами й діє до 30.03.2026 (включно), але, в будь-якому разі, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань, в тому числі виконання гарантійних зобов`язань.

Кожна сторона має право достроково розірвати договір, письмово сповістивши про це за 30 календарних днів, до запланованої дати розірвання. Протягом цього періоду сторони проводять звірку виконаних робіт і оплат за договором та зобов`язуються здійснити відповідні розрахунки. Припинення (розірвання) договору не звільняє сторони від виконання всіх своїх зобов`язань, передбачених договором, і невиконаних на момент припинення (розірвання) дії договору, а також, від відповідальності за невиконання таких зобов`язань (п. 10.3 договору).

Сторонами у Додатку № Б до договору погоджено технічне завдання.

У п. 3 Додатку № Б погоджено, що терміни виконання робіт: 30 діб з моменту зупинки ПРМ-2. Підготовчі роботи потрібно починати виконувати до зупинки ПРМ-2 (розробка плану виконання робіт, підготовка майданчику для розвантаження та проведення гідравлічних випробувань, підготовка майданчику для подачі Янки-циліндра на естакаду, розбірка проєму для подачі Янки-циліндра в цех та інші роботи, що необхідні для виконання робіт вказаних у розділі 4 даного додатку).

Відповідно до п. 10.3 Додатку № Б встановлений обов`язок підрядника роботи, вказані в п.4 з п.п. 4.1. по п.п.4.11, виконати протягом 30 діб з моменту початку виконання робіт згідно затвердженого графіку.

Також п. 10.8 Додатку № Б встановлений обов`язок підрядника розробити та узгодити з замовником ПВР та графік виконання робіт в термін до 30.08.2025.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач сплатив на рахунок відповідача попередню оплату в сумі 3412825,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 24745 від 03.09.2025.

На виконання умов договору позивачем:

- 25.08.2025 на електронну пошту відповідача надіслані креслення підставки для збирання ковпака;

- 26.08.2025 на електронну пошту відповідача надіслані креслення будівлі та розміщення обладнання та попередній ПВР;

- 05.09.2025 на електронну пошту відповідача надіслані креслення площадки розвантаження з комунікаціями, креслення автопотягу.

09.09.2025 відповідачем на електронну пошту позивача надісланий проект ПВР.

10.09.2025 позивачем на електронну пошту відповідача надані зауваження на проект ПВР у вигляді рукописних виправлень.

17.09.2025 відповідач надіслав позивачу змінений ПВР по частині майданчику (піднімання Янки-циліндру в цех) та зазначив, що інші частини ПВР оформлюються і будуть направлені по готовності.

18.09.2025 позивач на електронну пошту відповідача надіслав зауваження до креслень.

Також 18.09.2025 позивач на електронну пошту відповідача надіслав вимогу № 26-10286 від 17.09.2025, у якій вимагав погодити проект виробництва робіт та графік виконання робіт і надіслати підписані документи не пізніше 19.09.2025; приступити до виконання підготовчих робіт не пізніше 20.09.2025, надати страховий поліс не пізніше 19.09.2025.

У відповідь на вказану вимогу відповідач листом вих № 05/092205 від 19.09.2025 зазначив, зокрема, що 22.09.2025 прибуде на об`єкт для проведення повного обходу майданчика, за результатами огляду відповідач остаточно сформує та наддасть погоджений графік виконання робіт. До листа відповідачем додатні докази укладення договору страхування.

19.09.2025 позивач звернувся з вимогою вих № 26-10422, у якій вимагав 22.09.2025 надати погоджений сторонами та підписаний відповідачем ПВР та графік виконання робіт, приступити до виконання підготовчих робіт, надати страховий поліс.

В подальшому позивач звернувся до відповідача з листом-повідомленням про дострокове розірвання договору вих № 26-10720 від 30.09.2025, у якому з посиланням на п. 3.4.5, 10.3 договору, ч. 3 ст. 651 ЦК України повідомив про дострокове розірвання договору з 30.10.2025, та вимагав у строк до 07.10.2025 повернути попередню оплату у повному обсязі.

У відповідь на вказаний лист-повідомлення відповідач листом № 7/1025 від 07.10.2025 звернув увагу, що 30 календарних днів відповідно до п. 10.3 договору сплинуть 30.10.2025, відповідач не проти розірвання договору та повернення попередньої оплати з обов`язковим вирахуванням всіх понесених відповідачем збитків.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач просить стягнути 3 412 825,00 грн, які становлять суму перерахованої попередньої оплати, 164 000,00 грн пені згідно з п. 6.2 договору, 69 565,53 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо повернення коштів попередньої оплати, 10 238,47 грн інфляційних витрат та 6 732,15 грн 3% річних.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Глава 61 Цивільного кодексу України у параграфах 2 - 4 регулює окремі різновиди договорів підряду. Тому загальні норми параграфа 1 глави 61 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до окремих видів договорів підряду, передбачених цим Кодексом.

Юридичний аналіз зазначених правових положень дозволяє зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Згідно із статтею 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Як встановив суд, на виконання умов договору позивач сплатив на рахунок відповідача попередню оплату в сумі 3412825,00 грн.

Статтею 846 ЦК України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Як встановив суд вище, відповідно до п. 1.5 договору сторони погодили затвердити Проект Виробництва Робіт (ПВР) та графік виконання робіт протягом 20 робочих днів з дати підписання договору.

Оскільки договір укладений 14.08.2025, то відповідно у строк до 11.09.205 включно сторони мали затвердити ПВР та графік виконання робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, у строки, визначені договором, ні ПВР, ні графік виконання робіт не були погоджені та затверджені сторонами. При цьому, між сторонами не досягнуто згоди щодо того, з чиєї вини не були затверджені ПВР та графік виконання робіт.

При цьому, як визначено умовами договору, підрядник зобов`язується приступити до виконання робіт згідно з графіком виконання робіт та ПВР.

Незатвердження ПВР та графіку виконання робіт у визначені строки стало підставою для розірвання позивачем договору підряду в односторонньому порядку. При цьому, позивач зазначає, що непослідовність відповідача та його бездіяльність у вигляді затягування строків підготовки документів, узгодження методів та термінів для виконання робіт, змусила позивача достроково розірвати договір.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо у договорі та можуть бути узалежнені від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Підстави для реалізації замовником права на односторонню відмову від договору підряду визначено положеннями частин 2 - 4 статті 849, частини 2 статті 852, частиною 3 статті 858 Цивільного кодексу України.

За ч. ч. 2 - 4 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

З аналізу ст. 849 ЦК України вбачається, що вказана стаття встановлює три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови.

Так, частинами 2- 3 вказаної статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначених законодавством умов. При цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника.

Натомість ч. 4 зазначеної статті встановлює безумовне право замовника відмовитися від договору (без будь-яких причин та умов), але з обов`язком саме замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати підряднику збитки, завдані розірванням договору.

Отже, в залежності від підстави розірвання договору підряду настають різні правові наслідки захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

У позовній заяві позивач посилається в тому числі на приписи ч. 2 ст. 849 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у листі-повідомленні про дострокове розірвання договору вих № 26-10720 від 30.09.2025 позивач як на правову підставу для дострокового розірвання договору посилався на п. 3.4.5, 10.3 договору та ч. 3 с. 651 ЦК України. Посилання на приписи ст. 849 ЦК України лист не містить.

Суд зазначає, що п. 3.4.5 договору є аналогічним до приписів ч. 2 ст. 849 ЦК України.

В той же час, право замовника, встановлене п. 3.4.5 договору та ч. 2 ст. 849 ЦК України на відмову від договору підряду, не є безумовним і пов`язано із діями підрядника (своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим).

Однак, оскільки сторони графік виконання робіт не погодили, а відповідно до умов договору підрядник зобов`язується приступити до виконання робіт згідно з графіком виконання робіт, то у даному випадку відповідач не допустив прострочення виконання робіт, оскільки ні початок виконання робіт, ні закінчення виконання робіт сторонами не узгоджено.

При цьому, не є таким строком умова п. 3 Додатку № Б (про те, що терміни виконання робіт: 30 діб з моменту зупинки ПРМ-2), оскільки зупинки ПРМ-2 не було. При цьому, Додаток № Б також передбачає, що початок виконання робіт визначається графіком виконання робіт.

Суд зазначає, що сторони не погодили спеціальних наслідків або відповідальності за неузгодження ПВР та графіка виконання робіт в залежності від вини тієї чи іншої сторони.

Отже, оскільки строк виконання робіт у відповідача не розпочався, а згідно з ч. 2 ст. 849 ЦК України та п. 3.4.5 договору позивач мав право відмовитися від договору підряду якщо відповідач вчасно не розпочав роботу або виконував її настільки повільно, що закінчення її у строк стало явно неможливим, то відповідно приписи ч. 2 ст. 849 ЦК України та п. 3.4.5 договору не можуть бути застосовані.

В той же час, частиною 4 статті 849 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

У постановах Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 910/10198/23, від 11.11.2024 у справі № 912/335/24 (на які посилається скаржник у касаційній скарзі) викладено висновок про те, що частина 4 статті 849 Цивільного кодексу України встановлює безумовне право замовника відмовитися від договору (без будь-яких причин та умов), але з обов`язком саме замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати підряднику збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як встановлено судом, у п. 10.3 договору сторони погодили, що кожна сторона має право достроково розірвати договір, письмово сповістивши про це за 30 календарних днів, до запланованої дати розірвання. Протягом цього періоду сторони проводять звірку виконаних робіт і оплат за договором та зобов`язуються здійснити відповідні розрахунки.

30.09.2025 (як зазначає позивач та не заперечує відповідач) позивач повідомив про дострокове розірвання договору.

Отже, суд зазначає, що у даному випадку позивачем вчинено односторонній правочин стосовно дострокового розірвання договору, таке право позивачу надане умовами договору, що є самостійною та достатньою підставою для припинення правовідносин сторін.

Таким чином, враховуючи п. 10.3 договору договір діяв до 30.10.2025 (30 календарних днів з 30.09.2025).

При цьому, щодо доводів сторін про те, з чиєї вини відбулось незатвердження ПВР та графіка виконання робіт, то суд зазначає, що у даному випадку, враховуючи умови укладеного між сторонами договору та реалізацію позивачем безумовного права на дострокове розірвання договору не має правового значення дії чи бездіяльність якої сторони призвели до незатвердження ПВР та графіка виконання робіт, а тому суд не спростовує аргументи кожної із сторін в цій частині, оскільки вони не впливають на вирішення спору по суті.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду відмова замовника від договору є підставою для задоволення вимоги про повернення невикористаної частини авансу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 Цивільного кодексу України (постанова Верховного Суду від 16.09.2025 у справі № 910/13855/24).

Аналогічних правових висновків щодо застосування положень частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України та можливість стягнення з підрядника на користь замовника коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду дійшов Верховний Суд у постановах від 11.11.2018 у справі № 910/13332/17, від 14.06.2018 у справі № 912/2709/17, від 15.02.2019 у справі № 910/21154/17.

Тобто, відмова позивача від договору є безумовним правом замовника, яке надає відповідачу потенційне право на отримання плати за виконану частину роботи та відшкодування збитків, за умови доведення відповідних обставин. Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16.10.2024 у справі 910/10198/23.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 16.09.2025 у справі № 910/13855/24 зазначив, що норма частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України не містить застереження "якщо інше не передбачено договором".

Отже, у даному випадку, враховуючи реалізацію позивачем безумовного права на розірвання договору, відповідач в силу приписів чинного законодавства, має право на відшкодування збитків, за умови доведення відповідних обставин.

Сторони в договорі погодили, що кожна сторона має право достроково розірвати договір, письмово сповістивши про це за 30 календарних днів, до запланованої дати розірвання. Протягом цього періоду сторони проводять звірку виконаних робіт і оплат за договором та зобов`язуються здійснити відповідні розрахунки.

Отже, розрахунки між сторонами мали бути здійснені до 30.10.2025 включно.

Позивач у цій справі просить повернути усю суму перерахованої попередньої оплати у розмірі 3 412 825,00 грн.

Відповідач в свою чергу зазначає та просить врахувати, що з метою проведення підготовчих робіт по договору відповідачем були понесені такі витрати: 500 566,86 грн у зв`язку з укладенням договору страхування; 850693,80 грн на придбання металевих балок; 1 400 000,00 грн. на закупівлю крану мостового КМО у кількості 2 шт; всього 2 751 260,66 грн.

На підтвердження понесення витрат відповідачем долучені до матеріалів справи: договір комплексного страхування монтажних ризиків № 303410269.25 від 01.09.2025 з додатками платіжну інструкцію № 10602 від 17.09.2025 на суму 500566,86 грн про оплату за договором страхування; договір поставки № 100925 від 10.09.2025, платіжні інструкції № 692 від 04.09.2025 на суму 676368,00 грн та № 10646 від 14.10.2025 на суму 174325,80 грн, видаткову накладну № -000685 від 06.10.2025, договір поставки № 25/08-2025 від 25.08.2025.

Так, суд зазначає, що згідно з п. 3.1.2 договору підрядник зобов`язується, зокрема, мати та надати на узгодження до початку виконання робіт страховий поліс зі страхування ризиків пов`язаних з роботами передбаченими цим договором за сумою страхового поліса не менше 4,5 млн. Євро, де ця сума становить одночасно ліміт відповідальності підрядника за завдані збитки замовнику. При цьому страховий випадок (страхові ризики) повинен включати всі можливі ризики, пов`язані з будь-яким пошкодженням сушильного "Янки-циліндра" або іншого обладнання, з яким здійснюються будь-які дії в рамках виконання цього договору або замовника.

На виконання умов договору відповідач 01.09.2025 уклав із Акціонерним товариством "Страхова компанія "ІНГО" договір комплексного страхування монтажних ризиків № 303410269.25 та сплатив страхову премію у розмірі 500 566,86 грн.

В той же час, на виконання вимог суду, відповідач надав додаткову угоду № 1 до договору комплексного страхування монтажних ризиків № 303410269.25 від 01.09.2025, відповідно до якої строк дії договору страхування з 01.09.2025 по 03.10.2025.

Відповідно до п. 3 додаткової угоду № 1 до договору комплексного страхування монтажних ризиків № 303410269.25 від 01.09.2025, частина сплаченої страхової премії (за період, що залишився до закінчення строку дії договору страхування, з вирахуванням витрат, пов`язаних безпосередньо з укладенням і виконанням цього договору страхування) у розмірі 343666,49 грн. підлягає поверненню відповідно до заяви страхувальника.

Отже, оскільки відповідачу підлягає поверненню 343666,49 грн, то витрати відповідача у зв`язку з укладенням договору страхування становлять 156 900,37 грн. а не 500 566,86 грн, як зазначає відповідач.

Щодо витрат відповідача у розмірі 850693,80 грн на придбання металевих балок, то суд зазначає, що у договорі сторони погодили, що "Матеріали" - будівельні матеріали, металопрокат, металовироби, прокладочні матеріали, електроди, балони з пропан-бутаном та киснем, пальне - мастильні матеріали, матеріали, що використовуються і підлягають використанню в процесі виконання робіт за цим договором.

Отже, металеві балки є матеріалами в розумінні понять та термінів, що визначені договором.

У п. 1.2 договору сторони погодили, що якщо Додатками не зазначено інакше, всі матеріали та інструменти, необхідні для виконання робіт, зазначених у цьому договорі, Додатках, а також Проекті Виробництва Робіт (ПВР), надаються підрядником за свій рахунок та погоджуються із замовником у письмовій формі.

Суд зазначає, що оскільки ПВР та графік виконання робіт погоджені не були, строк виконання робіт, в тому числі підготовчих не розпочався, відповідач не погоджував із позивачем закупівлю металевих балок, а тому такі витрати відповідача не можуть покладатись на позивача.

Що стосується витрат у розмірі 1 400 000,00 грн. на закупівлю крану мостового КМО у кількості 2 шт, то суд зазначає таке.

Згідно з п. 10.5 Додатку № Б до договору для виконання робіт, які вказані в розділі 4. п.п.4.1- 4.12. 4.14 за власний рахунок забезпечити наявність необхідних матеріалів, такелажного оснащення, вантажопідіймальних механізмів, автомобільних кранів та іншого обладнання, інвентарні риштування, інструмент (слюсарний, електричний, свердлильний, динамометричний та інший).

Отже, умовами договору передбачено, що відповідач за власний рахунок мав забезпечити наявність, зокрема, крану мостового.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували фактичне понесення ним витрат на суму 1 400 000,00 грн, зокрема не надано ні видаткових накладних про поставку кранів, ні доказів перерахування вказаної суми, як і не надано доказів, що такі витрати пов`язані зі спірним договором підряду.

Отже, на переконання суду, відповідачем не доведено, що у позивача наявний обов`язок з відшкодування 850693,80 грн на придбання металевих балок; 1 400 000,00 грн. на закупівлю крану мостового КМО у кількості 2 шт.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем здійснено попередню оплату на суму 3 412 825,00 грн, відповідачу завдані збитки одностороннім розірванням договору у сумі 156 900,37 грн внаслідок укладення договору страхування на виконання спірного договору підряду, а тому за висновком суду, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають грошові кошти в сумі 3 255 924,63 грн (3 412 825,00 грн - 156 900,37 грн =3 255 924,63 грн).

Отже, вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення 164 000,00 грн пені згідно з п. 6.2 договору.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При цьому за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 6.2 договору у разі невиконання робіт (несвоєчасного виконання робіт) у строки, зазначені у цьому договорі. Підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,5% від суми пункту договору згідно п. 2.3.4. за кожний день прострочення, але не більше ніж 10% від суми пункту договору згідно п. 2.3.4.

Позивач здійснює нарахування пені на підставі п. 6.2 договору на суму здійсненої попередньої оплати за період з 12.09.2025 (наступний день після кінцевої дати для погодження графіка виконання робіт) по 31.10.2025.

Суд зазначає, що умовами п. 6.2 договору не передбачено відповідальності підрядника за несвоєчасне узгодження графіка виконання робіт.

Пункт 6.2 передбачає відповідальність за невиконання робіт (несвоєчасне виконання робіт). При цьому, як встановив суд вище, відповідач зобов`язувався приступити до виконання робіт згідно з графіком виконання робіт та ПВР

В той же час, оскільки графік виконання робіт погоджений не був, то відповідно відповідач не допустив прострочення виконання робіт чи їх невиконання у строки, встановлені договором, а тому відсутні підстави для застосування до відповідача відповідальності, встановленої п. 6.2 договору.

Отже, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення 164 000,00 грн пені.

Щодо позовних вимог про стягнення 69 565,53 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо повернення коштів попередньої оплати, 10 238,47 грн інфляційних витрат та 6 732,15 грн 3% річних, то суд зазначає таке.

Як встановив суд вище, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, відповідач мав повернути позивачу кошти у розмірі 3 255 924,63 грн до 30.10.2025, отже з 31.10.2025 відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, оскільки відпала підстава для утримання цих коштів відповідачем.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та процентів річних від простроченої суми.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Позивач здійснює нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат за період з 07.10.2025 по 31.10.2025.

В той же час, як встановив суд вище, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з 31.10.2025, а не з 07.10.2025, оскільки договір діяв до 30.10.2025 включно, до вказаної дати сторони мали здійснити розрахунки, а тому відповідач не є таким, що прострочив, до вказаної дати.

Суд з огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3 % річних, інфляційних втрат та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

За перерахунком суду, здійсненим за період з 31.10.2025 по 31.10.2025 на суму заборгованості 3 255 924,63 грн, суд встановив, що розмір 3% річних становить 267,61 грн, розмір інфляційних втрат - 0 грн, розмір пені - 2765,31 грн, а тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що у п.58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішенні даного спору враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних Приватного акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеф Монтаж Індастрі", а саме в частині стягнення 3 255 924,63 грн основного боргу, 2765,31 грн пені, 267,61 грн 3% річних. В іншій частині позову суд відмовляє.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеф Монтаж Індастрі" (03194, м. Київ, б. Кольцова, буд.14-Д, офіс 610, ідентифікаційний код 44824890) на користь Приватного акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат" (08700, Київська обл., м. Обухів(пн), вул. Київська, буд.130, ідентифікаційний код 05509,63 грн основного боргу, 2765,31 грн пені, 267,61 грн 3% річних та 39107,49 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.02.2026.

Суддя С.О. Турчин