ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/2854/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Тіщенко Володимира Вікторовича

на рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2025

по справі №916/2854/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Техметалбуд»

до фізичної особи-підприємця Тіщенко Володимира Вікторовича

про стягнення 40 000,00 грн.

суддя суду першої інстанції Желєзна С.П.

місце винесення рішення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,

повний текст рішення складено та підписано: 25.09.2025 року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техметалбуд» (далі по тексту ТОВ «Техметалбуд») звернулося до господарського суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Тіщенко Володимира Вікторовича (далі по тексту ФОП Тіщенко В.В.) про стягнення коштів у розмірі 40 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на обставини перерахування на рахунок відповідача грошових коштів в рахунок погашення заборгованості згідно з рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 у справі №915/1757/23. Водночас, як стверджує позивач, після пред`явлення ФОП Тіщенко В.В. виконавчого документа по справі №915/1757/23 до примусового виконання ТОВ «Техметалбуд» було вимушене погасити всю суму коштів для розблокування діяльності товариства. Таким чином, як повідомляє позивач, перераховані на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 40 000,00 грн є безпідставно сплаченими у зв`язку з погашенням наявного боргу у межах виконавчого провадження.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.09.2025 позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Тіщенко Володимира Вікторовича на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Техметалбуд» грошові кошти у розмірі 40 000,00 грн, судовий збір у розмірі 3028,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, фізична особа-підприємець Тіщенко Володимира Вікторовича звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення Господарського суду Одеської області від 25 вересня 2025 року по справі № 916/2854/25 - скасувати. Прийняти нове рішення, яким у позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХМЕТАЛБУД» до Фізичної особи-підприємця Тіщенко Володимир Вікторович про стягнення грошових коштів у розмірі 40 000 грн. відмовити, у вимозі про стягнення з Фізичної особи підприємця Тіщенка Володимира Вікторовича на користь ТОВ «ТЕХМЕТАЛБУД» витрати на правову допомогу у сумі 8700,00 грн.- відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки наданим платіжним інструкціям, які є неналежними та недопустимим та не можуть бути взяти як доказ.

Скаржник зазначає, що платіжні інструкції, які надав позивач відрізняються від платіжних інструкцій, які він надавав по справі № 916/1980/25, що є неприпустимим та свідчить про введення в оману суд.

Судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивач надав до суду платіжні інструкції на суми 5000 грн., ці суми відповідачу не зрозуміли та не передбачалися будь яким договором або додатковими угодами.

Тобто надані платіжні інструкції на суми 5 000 тисяч гривень, не передбачені будь яким договором, сторонами не узгоджувались.

14 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХМЕТАЛБУД», в особі директора Пархоменка Олега Володимировича, та Фізичною особою-підприємцем Тіщенко ВолодимирВікторович був укладений Договір про надання послуг № 1404-21.

Проте суд першої інстанції не взяв до уваги, що вказаним договором не передбачено періодична оплата по 5000 грн. Окрім того, суд першої інстанції не дослідив обставину, що сторонами не укладалася додаткова угода про розстрочення або зміну ціни договору.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/2854/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/2854/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Тіщенко Володимира Вікторовича на рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2025 по справі №916/2854/25 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

27.10.2025 матеріали справи №916/2854/25 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2025 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Тіщенко Володимира Вікторовича на рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2025 по справі №916/2854/25 - залишено без руху.

Встановлено фізичній особі-підприємцю Тіщенко Володимиру Вікторовичу строк для надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633, 60 грн. протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

10.11.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від фізичної особи-підприємця Тіщенко Володимира Вікторовича надійшла заява про усунення недоліків. До вказаної заяви було додано: докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633, 60 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Тіщенко Володимира Вікторовича на рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2025 по справі №916/2854/25.

Визначено розглянути апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Тіщенко Володимира Вікторовича на рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2025 по справі №916/2854/25 у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

Встановлено іншим учасникам провадження у справі, а саме: позивачу у справі Товариству з обмеженою відповідальністю «Техметалбуд» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу.

24.11.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Техметалбуд» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з частино тринадцятою статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Однак, станом на до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною першою статті 273 ГПК України.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 у справі №915/1757/23 позовні вимоги ФОП Тіщенко В.В. до ТОВ «Техметалбуд» було задоволено частково шляхом присудження до стягнення з відповідача грошових коштів у загальній сумі 142525,31 грн, з яких 97223,00 грн - основний борг за договором, 45302,31 грн - інфляційні втрати, а також судовий збір у розмірі 2684,00 грн, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 10 000,00 грн закрито.

У межах справи №915/1757/23 судом було встановлено, що ТОВ «Техметалбуд» в порушення зобов`язань за договором про надання послуг № 1404-21 від 14.04.2021, укладеним з ФОП Тіщенко В.В., не було сплачено вартості наданих останнім послуг згідно підписаних сторонами актів наданих послуг на загальну суму 284 787,50 грн.

Водночас ТОВ «Техметалбуд» протягом періоду з 25.08.2024 до 05.03.2025 перерахувало на рахунок ФОП Тіщенко В.В. грошові кошти у загальному розмірі 40 000,00 грн, що підтверджується наданими суду платіжними інструкціями №334 від 25.08.2024 на суму 5000,00 грн, №389 від 27.09.2024 на суму 5000,00 грн, №436 від 31.10.2024 на суму 5000,00 грн, №464 від 29.11.2024 на суму 5000,00 грн, №488 від 30.12.2024 на суму 5000,00 грн, №5 від 03.01.2025 на суму 5000,00 грн, №19 від 31.01.2025 на суму 5000,00 грн, №42 від 05.03.2025 на суму 5000,00 грн, у призначенні платежів яких зазначено: оплата за договором №1404-21 від 14.04.2021 за оренду техніки.

Як встановлено місцевим господарським судом, на всіх наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій наявна печатка АТ «Перший український міжнародний банк» та підпис працівника банку.

06.03.2025 заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербатих М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77418400 з примусового виконання наказу від 30.08.2024 у справі №915/1757/23 про стягнення з ТОВ «Техметалбуд» на користь ФОП Тіщенко В.В. боргу у розмірі 145 209,31 грн. При цьому виконавцем було вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 14 520,93 грн.

06.03.2025 ТОВ «Техметалбуд» перерахувало на рахунок Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) грошові кошти у розмірі 160 099,24 грн, що підтверджується інформаційним повідомленням про платіжну операцію за платіжною інструкцією стягувача, у призначенні платежу якого зазначено: за ВП № 77418400; з виконання наказу від 30.08.2021 у справі № 915/1757/23.

10.03.2025 заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербатих М.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №77418400 у зв`язку з фактичним виконанням наказу в повному обсязі.

08.04.2025 ТОВ «Техметалбуд» звернулося до ФОП Тіщенко В.В. з претензією про повернення надміру сплачених коштів у розмірі 40 000,00 грн. Вказана вимога була вручена відповідачу 17.04.2025, проте докази надання відповідачем відповіді на претензію в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.07.2025 у справі №916/1980/25 позов ТОВ «Техметалбуд» до ФОП Тіщенко В.В. про стягнення 40000,00 грн було залишено без розгляду у зв`язку з ненаданням позивачем належним чином засвідчених копій платіжних інструкцій.

Джерела права та позиція Південно західного апеляційного господарського суду.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Предметом заявлених ТОВ «Техметалбуд» є вимоги про стягнення з ФОП Тіщенко В.В. коштів у розмірі 40 000,00 грн на підставі приписів ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

Позивач стверджує про перерахування вказаних коштів в рахунок погашення заборгованості за договором №1404-21 від 14.04.2021 та на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 у справі №915/1757/23.

Проте пред`явлення відповідачем наказу суду по справі №915/1757/23 до примусового виконання, а також сплата коштів у межах виконавчого провадження для недопущення блокування діяльності ТОВ «Техметалбуд», за переконанням останнього, свідчить про наявність підстав для стягнення з відповідача надмірно сплачених коштів.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 3 ст. 1212 ЦК України врегульовано, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 ЦК України.

Тобто умовою безпідставного збагачення є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ «Техметалбуд» після ухвалення Господарським судом Миколаївської області рішення від 01.08.2024 у справі №915/1757/23 перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 40 000,00 грн, що підтверджується належним чином засвідченими платіжними інструкціями.

Так, обставина перерахування ТОВ «Техметалбуд» на користь ФОП Тіщенко В.В. коштів у розмірі 40 000,00 грн підтверджується відповідними доказами, а саме: платіжними інструкціями №334 від 25.08.2024 на суму 5000,00 грн, №389 від 27.09.2024 на суму 5000,00 грн, №436 від 31.10.2024 на суму 5000,00 грн, №464 від 29.11.2024 на суму 5000,00 грн, №488 від 30.12.2024 на суму 5000,00 грн, №5 від 03.01.2025 на суму 5000,00 грн, №19 від 31.01.2025 на суму 5000,00 грн, №42 від 05.03.2025 на суму 5000,00 грн, у призначенні платежів яких зазначено: оплата за договором №1404-21 від 14.04.2021 за оренду техніки.

Як вірно зауважено місцевим господарським судом, що ТОВ «Техметалбуд», отримавши кошти у розмірі 40 000,00 грн в рахунок погашення заборгованості за договором, мав пред`явити виконавчий документ по справі №915/1757/23 до виконання в невиконаній частині, чого відповідачем зроблено не було.

Так, 06.03.2025 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77418400 з примусового виконання наказу від 30.08.2024 у справі №915/1757/23 про стягнення з ТОВ «Техметалбуд» на користь ФОП Тіщенко В.В. боргу у розмірі 145 209,31 грн, а також виконавчого збору у розмірі 14 520,93 грн. Вказане виконавче провадження було закінчено 10.03.2025 у зв`язку з фактичним виконанням наказу в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, в результаті пред`явлення наказу суду у справі №915/1757/23 до примусового виконання у повному обсязі та стягнення всієї суми боргу у межах виконавчого провадження, раніше сплачені позивачем кошти слід вважати такими, правова підстава для сплати яких відпала.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення заявленого ТОВ «Техметалбуд» позову шляхом присудження до стягнення з ФОП Тіщенко В.В. грошових коштів у розмірі 40 000,00 грн, які за своєю правовою природою є безпідставно набутими відповідачем.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що договором не передбачено періодична оплата по 5000 грн., суд першої інстанції не дослідив обставину, що сторонами не укладалася додаткова угода про розстрочення або зміну ціни договору, оскільки правовими підставами для стягнення коштів згідно з позовною заявою є приписи ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, як безпідставно набутими відповідачем.

Також колегія суддів не приймає доводи скаржника, що на не належність вказаних платіжних інструкцій, їх підробку та те що вони відрізняютсья від платіжних інструкцій поданих с праву № 916/1980/25.

По перше: надані до матеріалів справи платіжні інструкції відповідають приписам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять підписи та печатки банку.

По друге: ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.07.2025 р. по справі № 916/1980/25 позов ТОВ «ТЕХМЕТАЛБУД» було залишено без розгляду, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина четверта статті 226 ГПК України).

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на завищення судових витрат щодо правничої допомоги, відповідно до наступного.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу )

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем було надано суду договір про надання правової допомоги від 01.04.2025, укладений між позивачем та адвокатом Захар`євою Я.В., додаткову угоду від 14.05.2025 до договору про надання правової допомоги від 01.04.2025, акт наданих послуг від 19.05.2025 на суму 8700,00 грн, а також платіжну інструкцію №312 від 15.05.2025 на підтвердження перерахування коштів у розмірі 8700,00 грн на рахунок адвоката.

З змісту акта наданих послуг від 19.05.2025 можна встановити, що адвокатом були надані наступні види правової допомоги: аналіз норм чинного законодавства та актуальної судової практики, надання консультацій та роз`яснень, ознайомлення з матеріалами справи, узгодження правової позиції щодо позовних вимог Клієнта, збір доказів, оформлення та подання позовної заяви до суду, у тому числі виготовлення усіх необхідних додатків у потрібній кількості, загальна кількість годин надання правової допомоги становить дев`ять.

Так, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Колегія суддів відзначає, що критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, позивачем надано належні докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, вирішуючи питання про стягнення судових витрат за надання правової допомоги, з урахуванням критеріїв розумності і реальності таких витрат, їх співмірності зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з урахуванням наданих стороною доказів на підтвердження таких витрат, враховуючи заперечення відповідача, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення 6 000,00 грн. правничих послуг, які можуть вважатись розумними і обґрунтованими по даній справі.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу, тощо.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Тіщенко Володимира Вікторовича - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2025 у справі № 916/2854/25 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на фізичну особу-підприємця Тіщенко Володимира Вікторовича.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.