ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" лютого 2026 р. Справа № 924/1190/25

м.Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., при секретарі судового засідання Гайдуку Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІССТОН"

про стягнення 129 133,56 грн.

Представники сторін:

від позивача: Стецюк Т.Л.

від відповідача: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 10.02.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.

04.12.2025 через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІССТОН" про стягнення 129 133,56 грн., з яких 46021,66 грн. борг по орендній платі, 77 289,98 грн. неустойка та 5 821,92 грн. пеня.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2025 року вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Ухвалою суду від 08.12.2025 вищевказану позовну заяву залишено без руху, надано Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях строк у 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 12.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою встановлено строки для подачі відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, визначено дату проведення підготовчого засідання у справі.

06.01.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

07.01.2026 через підсистему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив.

Судом у підготовчому засіданні 08.01.2026 постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про встановлення відповідачу строку для подання заперечень на відповідь на відзив до 15.01.2026 та відкладення підготовчого засідання на 12:00 год. 22.01.2026 року. Ухвалою суду від 08.01.2026 повідомлено ТОВ "ЛІССТОН" про дату, час та місце підготовчого засідання у справі.

Судом у підготовчому засіданні 22.01.2026 постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті у судовому засіданні на 12:00 год. 10.02.2026 року. Ухвалою суду від 22.01.2026 повідомлено ТОВ "ЛІССТОН" про дату, час та місце судового засідання у справі.

06.02.2026 на адресу суду (10.02.2026 електронною поштою повторно) надійшов супровідний лист відповідача, до якого додано додаткові пояснення та додатки №№1-4 (фотоматеріали), зокрема план приміщень поверху, пояснювальна схема об`єкта оренди, обладнання балансоутримувача у приміщенні №89, підвісні інженерні системи в приміщенні №102.

10.02.2026 електронною поштою від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи.

Суд у судовому засіданні 10.02.2026 подані 06.02.2026 заяви (пояснення) відповідача на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України залишив без розгляду.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях звернулось з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІССТОН" про стягнення 129 133,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати орендних платежів за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2363 від 13.06.2024, припиненням вказаного договору, що встановлено у рішенні Господарського суду Хмельницької області від 12.11.2025 №924/838/25 та неповерненням орендованого майна, позивач на підставі п. 3.8 та п. 4.1 розділу ІІ договору просить стягнути 46021,66 грн. орендної плати за період січень - листопад 2025 та нарахованої на останню 5821,92 грн. пені. Окремо на підставі п. 4.4. розділу ІІ договору нараховано неустойку за липень-листопад 2025 у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном після дати припинення цього договору, яку належить відповідачу сплатити до державного бюджету.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, вказує на непридатність орендованих приміщень для провадження медичної діяльності, на підтвердження чого додає фотоматеріали, які на думку останнього демонструють фактичне блокування доступу орендаря для проведення підготовчих і ремонтних робіт. У відзиві зазначено, що роботи з демонтажу та вивезення стороннього майна здійснювалися за власні кошти. При цьому, вказує, що фактично використовувались лише приміщення №88 та №110. Як стверджує відповідач, з моменту укладення договору оренди орендар протягом тривалого часу добросовісно сплачував орендну плату та інші платежі, однак припинив сплату у зв`язку з неусуненням балансоутримувачем перешкод у користуванні об`єктом оренди. Вказана обставина, на думку ТОВ "Лісстон", звільняє останнього від обов`язку сплачувати орендну плату у відповідності до ч. 6 ст. 762 ЦК України. Оскільки основний борг відсутній або не доведений, то будь-які вимоги щодо штрафних санкцій є юридично необгрунтованими.

За змістом відповіді на відзив позивач зауважує, що ТОВ «ЛІССТОН», як орендар за договором, мав право достроково припинити дію договору оренди, якщо Регіональне відділення як орендодавець, на його думку, порушувало обов`язки за договором. При цьому, відповідач свідомо ігнорував виконання зобов`язань за договором, оскільки не висловлював жодних заперечень щодо оплати оренди, щодо непридатності об`єкта оренди та неможливості користування об`єктом оренди, що спростовує доводи ТОВ «ЛІССТОН» про неможливість користуватись об`єктом оренди. Крім того, у рішенні Господарського суду Хмельницької області від 12 листопада 2025 року по справі № 924/838/25 зазначено, що 04.08.2025 складено Акт огляду об`єкта оренди, та встановлено, що представник ТОВ "ЛІССТОН" для підписання акта повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності не з`явився; приміщення фактично зайняті майном орендаря, кімнати №110 та №88 зачинені, замки в дверях змінені, копії ключів балансоутримувачу не було надано, доступу до кімнат балансоутримувач немає; решта кімнат у вільному доступі. Також у відповіді на відзив вказано, що заперечення щодо позовних вимог ТОВ "ЛІССТОН" спростовуються Актом приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності від 13.06.2024, підписаним представниками сторін одночасно з підписанням договору. Так, пункт 2 акту визначає, що балансоутримувач і орендар засвідчують, що, за винятком тих випадків і обставин, про які зазначено у пункті 3 нижче: 2.1 об`єкт оренди є вільним від третіх осіб, всередині об`єкта немає майна, належного третім особам, повний і безперешкодний доступ до об`єкта може бути наданий Орендарю в день підписання акта приймання-передачі; 2.2 повністю відповідає дійсності інформація про об`єкт оренди, оприлюднена в оголошенні про передачу в оренду, а також розкрита на сайті ФДМУ у Переліку нерухомого державного майна, щодо якого прийнято рішення про передачу в оренду на аукціоні.

Представник відповідача в судове засідання 10.02.2026 не з`явився, при цьому судом враховується подана до судового засідання заява про розгляд справи без участі представника ТОВ "ЛІССТОН" за наявними матеріалами справи.

Представниця позивача в судовому засіданні 10.02.2026 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Будь-які не розглянуті судом клопотання, подані учасниками процесу в межах розгляду справи, в матеріалах справи №924/1190/25 відсутні.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2025 у справі №924/447/25 (набрало чинності 30.06.2025) задоволено позов Донецького національного університету імені Василя Стуса до ТОВ "ЛІССТОН" та присуджено до стягнення з ТОВ "ЛІССТОН" на користь Донецького національного університету імені Василя Стуса 12153,56 орендної плати, 504,29 грн. пені, 23243,16 грн. комунальних послуг, 1647,84 грн. податку на земельну ділянку та 3028,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12.11.2025 року по справі №924/838/25 (набрало чинності 03.12.2025) задоволено частково позов та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛІССТОН на користь Донецького національного університету імені Василя Стуса 20974,69 грн. орендної плати, 908,35 грн. пені, 13444,03 грн. відшкодування комунальних послуг, 1895,90 грн. відшкодування податку на земельну ділянку, 5600,09 грн. витрат зі сплати судового збору. Вирішено виселити Товариство з обмеженою відповідальністю „ЛІССТОН з нежитлових приміщень (номери згідно з поверховим планом 88, 89, 90, 91, 92, 93, 104, 104, 105, 110) загальною площею 282,0 кв.м. на третьому поверсі лабораторного корпусу, що знаходиться за адресою: вул. Свободи, б. 36, м. Хмельницький, 29000.

Як встановлено у вищевказаному рішенні суду, 13.06.2024 між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (Орендодавець), Донецьким національним університетом імені Василя Стуса, (Балансоутримувач) та ТОВ "ЛІССТОН" (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2363, згідно якого Орендодавець та Балансоутримувач передають, а Орендар приймає у строкове платне користування майно, а саме: приміщення (номери згідно з поверховим планом 88, 89, 90, 91, 92, 93, 103, 104, 105, 110) загальною площею 282,0 кв.м на третьому поверсі, лабораторного корпусу, що знаходиться за адресою: вул. Свободи, 36, м. Хмельницький, 29000 (п. 1.1. договору).

У п. 7.1.1 Розділу І договору визначено цільове призначення майна - Майно може бути використане орендарем з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо установами або закладами, визначеними у пункті 29 Порядку, і які є пов`язаними із забезпеченням або обслуговуванням діяльності такої установи чи закладу, а саме: здійснення медичної практики.

Відповідно до п. 3.1 Розділу ІІ договору орендна плата становить суму визначену у п. 9 Умов.

За змістом п. 9.1 Розділу І договору орендна плата становить без податку на додану вартість - 7 751,00 грн (сім тисяч сімсот п`ятдесят одна гривня 00 коп.)

Орендар сплачує до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 16 Умов, щомісяця 15 числа поточного місяця оренди (п. 3.3 Розділу ІІ договору).

У п. 16 Розділу І договору визначено співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору: балансоутримувачу 50 відсотків суми орендної плати та державному бюджету 50 відсотків суми орендної плати.

У п. 3.1, 3.3 Розділу ІІ договору визначено, що до складу орендної плати, не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту будівлі, у т.ч. покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальником комунальних послуг, в порядку, визначеному п. 6.5. договору.

Пунктом 3.2 Розділу ІІ договору передбачено, що орендна плата за січень-грудень року оренди, що настає за роком, на який припадає перший місяць оренди, визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць оренди на річний індекс інфляції року, на який припадає перший місяць оренди. Орендна плата за січень-грудень третього року оренди і кожного наступного календарного року оренди визначається шляхом коригування місячної орендної плати, що сплачувалася у попередньому році, на річний індекс інфляції такого року.

Відповідно до п. 3.4 Розділу ІІ договору орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків Балансоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок Балансоутримувача, і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати Орендар сплачує Балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати. Балансоутримувач надсилає Орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди Балансоутримувач передає Орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації Орендаря платником податку на додану вартість.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Орендодавцем (в частині, належній державному бюджету) та/або Балансоутримувачем (в частині, належній Балансоутримувачу). Орендодавець і Балансоутримувач можуть за домовленістю звернутися із позовом про стягнення орендної плати та інших платежів за цим договором, за якими у Орендаря є заборгованість, в інтересах відповідної сторони цього договору. Сторона, в інтересах якої подається позов, може компенсувати іншій стороні судові і інші витрати, пов`язані з поданням позову (п. 3.7 Розділу ІІ договору).

На суму заборгованості Орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати (п. 3.8 Розділу ІІ договору).

Відповідно до п. 3.10 Розділу ІІ договору припинення договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи пеню та неустойку (за наявності).

У п. 4.1 Розділу ІІ договору передбачено, що у разі припинення договору:

- Орендар зобов`язаний звільнити протягом трьох робочих днів орендоване Майно від належних Орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого Майна в тому стані в якому Майно перебувало на момент передачі його в оренду, із врахуванням нормального фізичного зносу, а якщо Орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт. - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті повернення Майна з оренди пеню (за наявності), сплатити Балансоутримувачу платежі за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю нараховані до дати, що передує даті повернення Майна з оренди;

- відшкодувати Балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря (і в межах сум, що перевищують суму страхового відшкодування, якщо воно поширюється на випадки погіршення стану або втрати орендованого Майна), або в разі демонтажу чи іншого вилучення невід`ємних поліпшень/капітального ремонту.

Згідно з п. 4.3 Розділу ІІ договору майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання Балансоутримувачем та орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.

Відповідно до п. 4.4 Розділу ІІ договору якщо Орендар не повертає Майно після отримання від Балансоутримувача примірників акта повернення з оренди орендованого Майна, Орендар сплачує до державного бюджету неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування Майном після дати припинення цього договору.

У пунктах 5.1 - 5.4 Розділу ІІ договору узгоджено порядок здійснення орендарем поліпшень і ремонту орендованого майна, а також порядок компенсації вартості відповідних робіт.

Сторони у пунктах 6.1 - 6.4 Розділу ІІ договору визначено обов`язки орендаря щодо утримання майна.

Балансоутримувач і Орендодавець запевняють Орендаря, що крім випадків, коли про інше зазначене в акті приймання-передачі, об`єкт оренди є вільним від третіх осіб, всередині об`єкта немає майна, належного третім особам, повний і безперешкодний доступ до об`єкта може бути наданий Орендарю в день підписання акта приймання-передачі разом із комплектом ключів від об`єкта у кількості, зазначеній в акті приймання-передачі (п. 9.1.1 Розділу ІІ договору).

Пунктом 12.1. передбачено, що договір укладено на строк, визначений у п. 12 Умов 5 років з дати набрання чинності та діє з 13.06.2024 по 12.06.2029.

За змістом п. 12.12 Розділу ІІ договору Майно вважається поверненим Орендодавцю/Балансоутримувачу з моменту підписання Балансоутримувачем та орендарем акта повернення з оренди орендованого Майна.

13.06.2024 між позивачем та відповідачем підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, що є додатком до договору оренди від 13.06.2024р. №2363.

В акті приймання-передачі від 13.06.2024 зазначено, що нерухоме майно належить до державної власності, перебуває на балансі Донецького національного університету імені Василя Стуса належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України. Характеристика нерухомого майна - майно оснащене електромережею, забезпечене теплопостачанням, водопостачанням і водовідведенням. Технічний стан характеризується задовільним. Загальна (корисна) площа - 282,0 кв.м. Назва об`єкта - приміщення в лабораторному корпусі. За змістом п. 2.1 акту 2 об`єкт оренди є вільним від третіх осіб, всередині Об`єкта оренди немає майна, належного третім особам, повний і безперешкодний доступ до Об`єкта оренди надається Орендарю в день підписання цього акта приймання-передачі.

Запевнення Балансоутримувача зазначені у пункті 9.1.1 договору оренди повністю відповідають дійсності, а випадки і обставини, на які є посилання у ньому пункті договору оренди відсутні. Цим Актом Орендар засвідчує, що отримав від Балансоутримувача необхідний комплект ключів від Об`єкта оренди у кількості 6 штук (п.п. 3, 4 акту).

У рішенні суду від 12.11.2025 №924/838/25 встановлено, що 07.07.2025 Регіональним відділенням фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях направлено на поштову адресу ТОВ "ЛІССТОН", на адресу орендованого майна та на електронну пошту відповідача лист від 07.07.2025 за №11-11.2-00494 про дострокове припинення договору оренди №2363 від 13.06.2024, посилаючись на те, що станом на 04.07.2025 орендар заборгованості до державного бюджету не сплачує, тому порушення триває і після закінчення строку, відведеного для його усунення та визначеного у листі від 04.04.2025 №11-11.2-00434. Зазначено, що у зв`язку з припиненням договору оренди, орендар зобов`язаний повернути орендоване майно в порядку та у строки встановлені пп. 4.1.-4.3. договору оренди №2363 від 13.06.2024. Також вказано, що відповідно до п. 12.8. договору, договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після надіслання орендодавцем орендарю листа про дострокове припинення договору.

Лист орендодавця (Регіонального відділення фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях) від 07.07.2025 за №11-11.2-00494 про дострокове припинення договору оренди було направлено 07.07.2025 на електронну пошту ТОВ "ЛІССТОН", а також поштову адресу відповідача та адресу орендованого майна.

В подальшому 04.08.2025 Донецьким національним університетом імені Василя Стуса складено Акт огляду об`єкта оренди, в якому встановлено наступне: 14.07.2025 договір оренди від 13.06.2024 №2363 достроково припинено орендодавцем - Регіональним відділенням фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях; орендар для підписання акта повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності не з`явився; приміщення фактично зайняті майном орендаря, кімнати №110 та №88 зачинені, замки в дверях змінені, копії ключів балансоутримувачу не було надано, доступ до кімнат балансоутримувач не має; решта кімнат у вільному доступі.

Таким чином, у рішенні суду від 12.11.2025 №924/838/25 встановлено, що договір оренди від 13.06.2024 №2363 вважається припиненим 14.07.2025 (понеділок).

Докази підписання між сторонами спірного договору акту повернення з оренди орендованого Майна матеріали справи не містять.

За змістом наданих розрахунків заборгованості до державного бюджету, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях нарахувало до стягнення 46 021,66 грн. орендної плати (за січень 2025 залишок боргу - 2616,06 грн. та за лютий-листопад 2025 нараховано по 4340,56 грн. щомісячної орендної плати), а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення сплати орендної плати у сумі 5821,92 грн. за період з 16.12.2024 по 13.11.2025.

Окремо позивач просить стягнути з відповідача на підставі п. 4.4 Розділу ІІ договору 77 289,98 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати (за 14 днів липня 2025 - 7841,02 грн. та щомісячно по 17362,24 грн за серпень-листопад 2025 року).

Окрім вищевикладеного, до матеріалів справи також додано копії: листа від 04.04.2025, фіскального чеку від 07.04.2025 та роздруківки відстеження відправки, претензії від 05.05.2025 з додатками, фіскального чеку від 06.05.2025 та роздруківки відстеження відправки, листа від 07.07.2025, фіскальних чеків від 07.07.2025 з описами вкладень, фотоматеріали у Додатках №№1-4 (план приміщень поверху, пояснювальна схема об`єкта оренди, обладнання балансоутримувача у приміщенні №89, підвісні інженерні системи в приміщенні №102).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду:

Відповідно до ст. 326 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

За змістом ч.1 ст.4 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" суб`єктом управління об`єктами державної власності є Фонд державного майна України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про Фонд державного майна України", Фонд державного майна України у сфері оренди державного майна, зокрема здійснює контроль за надходженням до Державного бюджету України плати за оренду державного майна.

За приписами ч.ч. 1 - 3 ст. 6 вищевказаного закону Фонд державного майна України здійснює повноваження безпосередньо та через свої регіональні відділення (представництва). До структури Фонду державного майна України входять апарат та регіональні відділення (представництва). Регіональні відділення (представництва) діють на підставі положень, що затверджуються Головою Фонду державного майна України.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ч. 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.06.2024 між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (Орендодавець), Донецьким національним університетом імені Василя Стуса, (Балансоутримувач) та ТОВ "ЛІССТОН" (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2363, згідно якого Орендодавець та Балансоутримувач передають, а Орендар приймає у строкове платне користування майно, а саме: приміщення (номери згідно з поверховим планом 88, 89, 90, 91, 92, 93, 103, 104, 105, 110) загальною площею 282,0 кв.м на третьому поверсі, лабораторного корпусу, що знаходиться за адресою: вул. Свободи, 36, м. Хмельницький, 29000.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

За змістом ст. 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі Закон) оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором (ч. 1 ст. 17 Закону).

Частиною 4 ст. 17 Закону встановлено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

За змістом ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12.11.2025 року по справі №924/838/25 (набрало чинності 03.12.2025) встановлено, що договір оренди від 13.06.2024 №2363 вважається припиненим 14.07.2025 (понеділок).

В подальшому, з урахуванням неявки відповідача, 04.08.2025 Донецьким національним університетом імені Василя Стуса складено Акт огляду об`єкта оренди, в якому встановлено наступне: 14.07.2025 договір оренди від 13.06.2024 №2363 достроково припинено орендодавцем - Регіональним відділенням фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях; орендар для підписання акта повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності не з`явився; приміщення фактично зайняті майном орендаря, кімнати №110 та №88 зачинені, замки в дверях змінені, копії ключів балансоутримувачу не було надано, доступ до кімнат балансоутримувач не має; решта кімнат у вільному доступі.

За змістом відзиву відповідач не заперечує факти укладення договору оренди №2363 від 13.06.2024, підписання акту приймання-передачі та отримання формального доступу до приміщень.

У п. 4.1 Розділу ІІ договору передбачено, що у разі припинення договору, Орендар зобов`язаний звільнити протягом трьох робочих днів орендоване Майно від належних Орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого Майна в тому стані в якому Майно перебувало на момент передачі його в оренду, із врахуванням нормальною фізичного зносу, а якщо Орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт. - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті повернення Майна з оренди пеню (за наявності), сплатити Балансоутримувачу платежі за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю нараховані до дати, що передує даті повернення Майна з оренди.

Докази повернення орендованого майна відповідачем балансоутримувачу/орендодавцеві після 14.07.2025 матеріали справи не містять. У відзиві відповідач зазначає про подальше формальне користування окремими приміщеннями орендованого майна за договором №2363 від 13.06.2024.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3.10 Розділу ІІ договору припинення договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи пеню та неустойку (за наявності).

Докази сплати ТОВ "ЛІССТОН" 46 021,66 грн. орендної плати за договором №2363 від 13.06.2024 у період з січня 2025 по листопад 2025 матеріали справи не містять, що не заперечується відповідачем у відзиві.

З приводу нарахування орендної плати після припинення дії договору господарський суд враховує висновки, наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі №910/11131/19 стосовно того, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 Цивільного кодексу України ("Плата за користування майном") і охоронна норма частини другої статті 785 Цивільного кодексу України ("Обов`язки наймача у разі припинення договору найму") не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

Отже, положення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 Цивільного кодексу України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Неврахування таких висновків щодо застосування положень цивільного та господарського законодавства на практиці призводить до того, що з орендаря, який після припинення строку дії договору не повернув майно орендодавцю на його вимогу, фактично стягується потрійний розмір орендної плати, а саме: безпосередньо орендна плата, а також неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Такий підхід у регулюванні орендних правовідносин вочевидь не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

З огляду на вищезазначене, оскільки припинення дії договору не пов`язане з моментом припинення зобов`язання відповідача за спірним договором, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, висновки Об`єднаної палата Верховного Суду викладені у постанові від 19.04.2021 у справі №910/11131/19, суд вважає за належне позовну вимогу про стягнення 46021,66 грн. орендної плати задовольнити частково на суму 26139,12 грн., яку судом обраховано до 14.07.2025. Відтак, у стягненні 19882,54 грн. орендної плати суд відмовляє, оскільки не підлягають застосуванню положення договору щодо сплати орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, позаяк сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною шостою статті 762 Цивільного кодексу України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Вказана норма не містить вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин та засобів їх підтвердження, а тому підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством. Відповідний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладено в постанові від 08.05.2018 року в справі №910/7495/16.

Отже, для застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає, тобто позивач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем, і він не відповідає за ці обставини.

Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми закону він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статті 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду у справах №914/1248/18, № 914/2264/17, №910/13158/20.

Звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, відтак з дослідження змісту п. 9.1.1 Розділу ІІ договору та акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, що є додатком до договору оренди від 13.06.2024 №2363, суд вбачає прийняття відповідачем нерухомого майна у користування у задовільному стані та повним фактичним доступом до об`єкта оренди для провадження господарської діяльності.

Отже, відповідач мав можливість здійснювати свою господарську діяльність за місцем знаходження орендованого майна за заявлений позивачем період з січня 2025 по листопад 2025 року (включно). Суд зауважує, що часткове використання орендованого майна або невикористання останнього загалом здійснюється на розсуд орендаря, що не звільняє відповідача від необхідності виконання договірних зобов`язань.

Докази звернення відповідача до позивача або до суду щодо усунення перешкод у користуванні орендованим майном згідно договору від 13.06.2024 №2363, а також неможливості фактичного доступу до орендованого приміщення, матеріали справи не містять.

Неодноразово Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що кожна зі сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

Відтак, відповідачем не доведено об`єктивну неможливість використовувати переданого в оренду нерухомого майна через обставини, за які він не відповідає, а тому положення ч. 6 ст. 762 ЦК України не застосовуються до спірних правовідносин.

Зважаючи на несплату відповідачем орендної плати позивач просить стягнути з останнього 5821,92 грн пені обрахованої за період 16.12.2024 - 13.11.2025.

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст.ст. 546, 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Виходячи зі змісту ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 3.8 Розділу ІІ договору сторони передбачили, що на суму заборгованості Орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені за заявлений період з урахуванням дати припинення договору оренди, суд дійшов до висновку, що обрахунок здійснено поза межами максимального розміру можливого до стягнення за заявлений період, відтак вимога про стягнення 5821,92 грн. пені підлягає задоволенню частково на суму 4930,47 грн. У стягненні 891,45 грн. пені суд відмовляє, з огляду на нарахування останньої на збільшену щомісячну заборгованість по орендній платі, право на яку у позивача не виникло з підстав викладених вище.

У зв`язку з неповерненням орендованого майна після припинення договору оренди від 13.06.2024 №2363 на підставі п. 4.4. розділу ІІ договору позивач заявив до стягнення 77 289,98 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном обрахованої за 14 днів липня та серпень-листопад 2025.

За змістом ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Санкція, передбачена частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є різновидом неустойки (штрафної санкції), яка є законною неустойкою і застосовується у разі, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19).

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Верховний Суд, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі №910/12949/16 та від 17.12.2018 у справі №906/1037/16, вказав на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 4.4 Розділу ІІ договору якщо Орендар не повертає Майно після отримання від Балансоутримувача примірників акта повернення з оренди орендованого Майна, Орендар сплачує до державного бюджету неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування Майном після дати припинення цього договору.

З огляду на продовження користування відповідачем орендованим майном після припинення дії договору, що не спростовано останнім, суд вбачає наявність вини ТОВ "ЛІССТОН" у невиконанні обов`язку з повернення майна балансоутримувачу/орендодавцеві. З огляду на викладене, до відносин сторін застосовується охоронна норма частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення 77289,98 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за заявлений період, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість її нарахування, відтак задоволення позовних вимог в цій частині.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Наведені відповідачем у відзиві доводи спростовуються вищевикладеними висновками суду та наявними в матеріалах справи доказами.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за належне позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України 26 139,12 грн. орендної плати, 77289,98 грн. неустойки, 4930,47 грн. пені. У стягненні 19882,54 грн. орендної плати, 891,45 грн. пені належить відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІССТОН" (31340, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Садова, буд. 28, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях для зарахування до Державного бюджету України (отримувач: ГУК у Хмельницькій обл./Хмельницька міська тг/22080200, код отримувача: 37971775, банк отримувача: Казначейство України, номер рахунку (IBAN): UA0022775) 26 139,12 грн. орендної плати, 77289,98 грн. неустойки, 4930,47 грн. пені та 2032,71 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

У стягненні 19882,54 грн. орендної плати, 891,45 грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Рішення надіслати позивачу за допомогою підсистем ЄСІТС в електронний кабінет, відповідачу - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.02.2026.

Суддя Андрій ЯРОЦЬКИЙ