ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/519/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Руда Г. В.,

за участю представників:

позивача - Гайдук У. П. (самопредставництво, в режимі відеоконференції),

відповідача - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 (колегія суддів: Євсіков О. О. - головуючий, Корсак В. А., Алданова С. О.) та рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 (суддя Павленко Є. В.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 224 075 969,42 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (далі - ТОВ "Тернопільелектропостач") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго"), в якій просило стягнути з ПрАТ "НЕК "Укренерго" 298 064 374,36 грн, із яких: 280 859 988,97 грн - основна заборгованість, 2 416 479,02 грн - 3 % річних, 14 787 906,37 грн - інфляційні втрати.

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "Тернопільелектропостач" посилалося на неналежне виконання ПрАТ "НЕК "Укренерго" зобов`язань за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0261-09021 у редакції додаткової угоди від 12.08.2024 № 10.

1.3. ТОВ "Тернопільелектропостач" звернулося 07.03.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему "Електронний суд" із заявою про збільшення розміру позовних вимог, у якій просило стягнути з ПрАТ "НЕК "Укренерго" 298 064 651,38 грн, із яких: 280 859 988,97 грн - основна заборгованість, 2 416 668,04 грн - 3 % річних, 14 787 906,37 грн - інфляційні втрати.

1.4. ТОВ "Тернопільелектропостач" звернулося 02.04.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему "Електронний суд" із заявою про зменшення розміру позовних вимог, у якій просило стягнути з ПрАТ "НЕК "Укренерго" 224 075 969,42 грн, із яких: 206 871 395,01 грн - основна заборгованість, 2 416 668,04 грн - 3 % річних, 14 787 906,37 грн - інфляційні втрати.

1.5. 03.04.2025 Господарський суд міста Києва протокольними ухвалами прийняв до розгляду заяви ТОВ "Тернопільелектропостач" від 07.03.2025 про збільшення розміру позовних вимог та від 02.04.2025 про зменшення розміру позовних вимог.

1.6. ТОВ "Тернопільелектропостач" звернулося 23.04.2025 до Господарського суду міста Києва через систему "Електронний суд" із клопотанням, у якому просило розділити в резолютивній частині рішення нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за періодами: із квітня 2024 року до серпня 2024 року включно; з вересня 2024 року до листопада 2024 року включно.

1.7. 22.05.2025 Господарський суд міста Києва постановив протокольну ухвалу, якою залишив без розгляду клопотання ТОВ "Тернопільелектропостач" від 23.04.2025 на підставі частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України.

У цьому ж судовому засіданні представник позивача просив суд провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 28 574 417,55 грн закрити. В іншій частині позовні вимоги представник ТОВ "Тернопільелектропостач" підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 у справі № 910/519/25, частково задоволено позов ТОВ "Тернопільелектропостач", вирішено стягнути з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ТОВ "Тернопільелектропостач" 178 296 977,46 грн - основного боргу, 2 416 668,04 грн - 3 % річних, 14 787 906, 37 грн - інфляційних втрат і 739 722,50 грн - судового збору.

Закрито провадження у справі в частині стягнення з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ТОВ Тернопільелектропостач" 28 574 417,55 грн основного боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2.2. Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі в частині стягнення з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ТОВ Тернопільелектропостач" 28 574 417,55 грн основного боргу, зазначив, що після закриття підготовчого провадження у справі відповідач сплатив на рахунок позивача частину основної заборгованості в загальному розмірі 28 574 417,55 грн. Тому суд дійшов висновку про відсутність предмета спору в частині зазначеної суми основного боргу.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов у частині стягнення з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ТОВ "Тернопільелектропостач" 178 296 977,46 грн основного боргу, виходив із того, що ця сума основного боргу відповідача за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0261-09021 підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи; відповідач на момент прийняття судового рішення не надав документів, які свідчать про погашення цієї заборгованості перед позивачем. Тому суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ "Тернопільелектропостач" у частині стягнення з відповідача вказаної суми основного боргу.

Суд першої інстанції при розрахунку інфляційних втрат зазначив, що в разі використання правил для обрахунку сукупного індексу інфляції, викладених у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, враховуючи арифметичні правила округлення, сума інфляційних втрат, нарахованих, зокрема, на суми основної заборгованості за актом приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2024 № 61/07 за липень 2024 року за загальний період прострочення із 07.09.2024 до 31.12.2024 становитиме 4 140 198,62 грн. Як установив суд першої інстанції, це на 21 750,66 грн більше, ніж розрахована позивачем сума інфляційних втрат (60 885 273,86 грн х 106,8 % - 60 885 273,86 грн). При цьому суд зауважив, що аналогічне суттєве збільшення сум інфляційних втрат у разі застосування округленого до десяткового значення сукупного індексу інфляції відбувається також щодо інфляційних втрат, нарахованих на суми основної заборгованості за актом приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2024 № 62/08 за серпень 2024 року (тобто за ті періоди, коли сума основної заборгованості протягом заявленого періоду прострочення була сталою).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ТОВ "Тернопільелектропостач" про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що розмір позовних вимог не перевищує розміру розрахованих судом сум. Тому суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ТОВ "Тернопільелектропостач" 2 416 668,04 грн - 3% річних та 14 787 906, 37 грн - інфляційних втрат.

2.3. Суд апеляційної інстанції, здійснюючи перегляд судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, зазначив, що суд першої інстанції надав належну оцінку доводам відповідача щодо здійсненого ТОВ "Тернопільелектропостач" розрахунку інфляційних втрат із посиланням на дію правил про заокруглення величини індексу інфляції до десяткового числа після коми (один знак після коми) та перевірив надані сторонами розрахунки інфляційних втрат. При цьому суд апеляційної інстанції встановив, що за результатами такої перевірки сума інфляційних втрат, нарахована, зокрема, на відповідні суми основної заборгованості за актом приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2024 № 61/07 за липень 2024 року за загальний період прострочення з 07.09.2024 до 31.12.2024 становитиме 4 140 198,62 грн (тобто на 21 750,66 грн більше, ніж сума, розрахована позивачем). Суд апеляційної інстанції зазначив, що аналогічне суттєве збільшення сум інфляційних втрат у разі застосування заокругленого до десяткового значення сукупного індексу інфляції відбувається також стосовно інфляційних втрат, нарахованих на відповідні суми основної заборгованості за актом приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2024 № 62/08 за серпень 2024 року в межах заявленого позивачем періоду прострочення (тобто за ті періоди, коли сума основної заборгованості протягом відповідного періоду прострочення була сталою). Крім того, суд апеляційної інстанції зауважив, що під час розрахунку інфляційних втрат на суми основної заборгованості, які виникли за актами приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2024 № 58/04 за квітень 2024 року, від 30.06.2024 № 60/06 за червень 2024 року та від 31.10.2024 № 64/10 за жовтень 2024 року позивач застосував інший метод розрахунку інфляційних втрат із використанням помісячних показників індексу інфляції (без застосування сукупного індексу інфляції).

Відтак суд апеляційної інстанції, враховуючи вимоги частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, зазначив, що розмір позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат не перевищує розрахованих судом першої інстанції розмірів, тому висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ "Тернопільелектропостач" щодо стягнення з ПрАТ "НЕК "Укренерго" цих нарахувань у розмірах, зазначених позивачем, є правильним.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 у справі № 910/519/25, ПрАТ "НЕК "Укренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Тернопільелектропостач" відмовити.

3.2. ПрАТ "НЕК "Укренерго", звертаючись із касаційною скаргою, зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, ПрАТ "НЕК "Укренерго" зазначає, що позивач при розрахунку інфляційних втрат використав формулу без заокруглення індексу інфляційних втрат. На думку скаржника, це суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 23.09.2021 у справі № 924/2/21, від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 03.04.2024 у справі № 910/4170/23, які не були враховані судами попередніх інстанцій. Крім того, скаржник зазначає про неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.04.2020 у справі № 914/1001/19, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19, про те, що сплата 3 % річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

3.3. ТОВ "Тернопільелектропостач" у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу ПрАТ "НЕК "Укренерго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 у справі № 910/519/25 - без змін. ТОВ "Тернопільелектропостач" зазначає, що позивач при поданні позовної заяви розрахував суми інфляційних втрат за прострочення відповідачем платежів за липень 2024 року, серпень 2024 року, вересень 2024 року без заокруглення сукупного індексу інфляції, проте цей розрахунок був проведений без застосування сукупного індексу інфляції, тому сума інфляційних втрат є меншою, ніж у разі, якщо розрахунок інфляційних втрат проводити із заокругленням із застосуванням сукупного індексу інфляції. ТОВ "Тернопільелектропостач" також зазначає, що за квітень 2024 року, червень 2024 року, жовтень 2024 року воно застосовувало метод розрахунку інфляційних втрат із використанням помісячних показників індексу інфляції (без застосування сукупного індексу інфляції). Тому, на думку позивача, суди ухвалили законні та обґрунтовані рішення про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі, заявленому позивачем. Крім того, ТОВ "Тернопільелектропостач" зазначає, що відповідач не заперечував суми основного боргу, оплатив його в повному обсязі, не погоджується лише з розрахунком інфляційних втрат. Тому, як вважає позивач, вимоги відповідача про скасування рішення та постанови повністю є необґрунтованими.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій встановили, що 25.07.2019 між ТОВ "Тернопільелектропостач" та Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго", правонаступником якого є ПрАТ "НЕК "Укренерго", укладено договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0261-09021, за умовами якого позивач як постачальник послуг зобов`язався на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим тарифом" надати замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим правочином, а замовник - сплатити ТОВ "Тернопільелектропостач" вартість таких послуг на умовах цього договору.

4.2. До цього договору сторони неодноразово укладали додаткові угоди. Додатковою угодою від 12.02.2024 № 9 цей договір разом із додатками до нього викладено в новій редакції. Умови цієї додаткової угоди поширюються на взаємовідносини сторін, які виникли з 26.01.2024.

Додатковою угодою від 12.08.2024 № 10 договір разом із додатками до нього викладено в новій редакції. Умови цієї додаткової угоди поширюються на взаємовідносини сторін, які виникли з 31.07.2024.

4.3. Вартість і порядок оплати послуги визначаються згідно з вимогами Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок від 26.04.2019 № 641), у розрахунковому періоді та з урахуванням фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг, визначеними згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, і Порядком продажу та обліку електричної енергії, виробленої активними споживачами, та розрахунків за неї, затвердженим постановою НКРЕКП від 29.12.2023 № 2651 (пункт 2.1 договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0261-09021 у редакції додаткової угоди від 12.08.2024 № 10).

4.4. Пунктом 3.1 договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0261-09021 у редакції додаткової угоди від 12.08.2024 № 10 визначено, що постачальник послуг зобов`язаний, зокрема: надавати послугу; здійснювати розрахунок вартості послуги, виходячи з фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідно до Порядку від 26.04.2019 № 641; подавати Регулятору для затвердження розмір вартості послуги, погоджений замовником; повідомляти про вартість послуги, визначену в розрахунковому періоді.

4.5. Водночас за умовами пункту 3.3 договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0261-09021 у редакції додаткової угоди від 12.08.2024 № 10 замовник зобов`язаний: приймати послугу, яку надає постачальник, за процедурою, визначеною Порядком від 26.04.2019 № 641; у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг, погодженої замовником та затвердженої Регулятором; повертати підписані та належним чином оформлені акти приймання-передачі наданих послуг та акти коригування до акта приймання-передачі наданих послуг протягом п`яти днів з дня їх отримання; проводити оплату вартості послуги виключно у грошовій формі.

4.6. Згідно з пунктом 4.1 договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0261-09021 у редакції додаткової угоди від 12.08.2024 № 10 сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим правочином відповідно до чинного законодавства.

4.7. Договір набирає чинності з 25.07.2019 та діє до 31.12.2024 (пункт 8.1 договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0261-09021 у редакції додаткової угоди від 12.08.2024 № 10).

4.8. Суди попередніх інстанцій також установили, що на виконання умов договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0261-09021 у редакції додаткової угоди від 12.08.2024 № 10 за період із квітня 2024 року до листопада 2024 року ТОВ "Тернопільелектропостач" передало, а ПрАТ "НЕК "Укренерго" прийняло послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі наданих послуг.

4.9. Розміри вартості послуг ТОВ "Тернопільелектропостач" затверджені постановами НКРЕКП: від 28.05.2024 № 1057, від 26.06.2024 № 1210, від 31.07.2024 № 1409, від 03.09.2024 № 1573, від 01.10.2024 № 1702, від 29.10.2024 № 1855, від 26.11.2024 № 2017, від 24.12.2024 № 2364.

4.10. Як установили суди, відповідач із порушенням узятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0261-09021 у редакції додаткової угоди від 12.08.2024 № 10 надані позивачем послуги оплатив частково, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій. Тому позивач звернувся до відповідача з претензією від 21.10.2024 № 838/08 про сплату ПрАТ "НЕК "Укренерго" наявної заборгованості. Однак ця претензія була залишена відповідачем без задоволення та виконання.

4.11. Позивач, вважаючи порушеними свої права у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0261-09021 у редакції додаткової угоди від 12.08.2024 № 10, звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0261-09021, зокрема: 206 871 395,01 грн - основної заборгованості, 2 416 668,04 грн - 3 % річних, 14 787 906,37 грн - інфляційних втрат.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представника позивача, дослідивши наведені в касаційній скарзі та відзиві доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є матеріального-правові вимоги ТОВ "Тернопільелектропостач" про стягнення з ПрАТ "НЕК "Укренерго" заборгованості за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0261-09021, зокрема: 206 871 395,01 грн - основної заборгованості, 2 416 668,04 грн - 3 % річних, 14 787 906,37 грн - інфляційних втрат.

5.4. Колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

5.5. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

5.6. Згідно зі статтею 202 Цивільного кодексу України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

5.7. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

5.8. Зобов`язання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина 3 статті 509 Цивільного кодексу України) та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України).

5.9. Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

5.10. Принцип "належного виконання" полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 910/11949/21).

5.11. Натомість порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

5.12. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України одним із основних видів порушення зобов`язання є прострочення боржника. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

5.13. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України).

Отже, в разі несвоєчасного виконання грошового зобов`язання у боржника виникає обов`язок сплатити кредитору, крім суми основного боргу: 1) 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, - особливий вид цивільно-правової відповідальності за прострочення боржником грошового зобов`язання (серед іншого, користування чужими коштами); 2) суму інфляційних втрат - компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.12.2025 у справі № 910/16204/24).

5.14. У справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли на підставі договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0261-09021. Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідач неналежно виконав свої грошові зобов`язання за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0261-09021, тому дійшли висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ "Тернопільелектропостач".

5.15. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, ПрАТ "НЕК "Укренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

ПрАТ "НЕК "Укренерго", звертаючись із касаційною скаргою, зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.16. Пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

5.17. За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарження судових рішень з підстави, передбаченої цим пунктом, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих же норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, в якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.18. Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2

статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 924/2/21, від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 03.04.2024 у справі № 910/4170/23 (щодо необхідності округлення сукупного індексу інфляції за період прострочення оплати до десяткового числа після коми); від 30.04.2020 у справі № 914/1001/19, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19 (про те, що сплата 3 % від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові).

Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд переглядає оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

5.19. Розглянувши доводи скаржника щодо неправильного застосування судами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та неврахування судами висновків Верховного Суду стосовно необхідності округлення сукупного індексу інфляції за період прострочення оплати (до десяткового числа після коми), колегія суддів зазначає таке.

5.20. У постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 924/2/21, на яку посилається скаржник, зазначено таке:

"Так, зокрема, за період з червня по жовтень 2019 року сукупний індекс інфляції складає 100 %, а не 99,99 % (як визначено в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції), а за період із травня по жовтень 2020 року при заокруглюванні до десяткового числа після коми сукупний індекс інфляції має визначатись як 101,2 %, а не 101,19 % - оскільки саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України".

5.21. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, на яку посилається скаржник, Верховний Суд не погодився із правильністю визначення судами попередніх інстанцій величини приросту індексу споживчих цін - 107,637090183 %, зазначивши, що він має заокруглюватися до десяткового числа після коми та становить за період із жовтня 2017 року до квітня 2018 року 107,6 %.

5.22. У постанові Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 910/4170/23, на яку посилається скаржник, сформульовано подібний висновок про те, що при нарахуванні сукупного індексу інфляції відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України індекс споживчих цін (сукупний індекс інфляції) має заокруглюватися до десяткового числа після коми.

5.23. Колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.03.2024 у справі № 191/4364/21 зауважила, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

5.24. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2020 у справі № 905/21/19 сформульовано висновки щодо застосування положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, статей 1, 2, 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", пунктів 1, 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265. Зокрема, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню положення Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення і Методики розрахунку базового індексу споживчих цін.

5.25. Верховний Суд у постанові від 06.06.2020 у справі № 905/21/19 дійшов таких висновків:

"Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1078).

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається "послідовність, утворена за певною закономірністю".

5.26. У справі, що розглядається, суд першої інстанції зазначив, що частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України не містить жодних приписів щодо порядку та методики обрахунку інфляційних втрат, у тому числі обмежень щодо заокруглення сукупного індексу інфляції до десяткового числа після коми. Суд першої інстанції також зауважив, що згідно із загальновідомими арифметичними правилами округлена цифра розряду, до якого виконується округлення, залишається без змін, якщо в числі, яке округлюється, за нею йде одна із цифр: 0, 1, 2, 3, 4, а якщо за нею йдуть цифри: 5, 6, 7, 8, 9, - тоді до цифри розряду, до якої округляли, додається 1; округлюючи десятковий дріб до якого-небудь розряду, усі цифри, що йдуть за цим розрядом, замінюють нулями (якщо вони стоять після коми, то їх відкидають).

Суд першої інстанції при розрахунку інфляційних втрат зазначив, що в разі використання правил для розрахунку сукупного індексу інфляції, викладених у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, враховуючи арифметичні правила округлення, сума інфляційних втрат, нарахованих, зокрема, на суми основної заборгованості за актом приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2024 № 61/07 за липень 2024 року за загальний період прострочення із 07.09.2024 до 31.12.2024, становитиме 4 140 198,62 грн. Як установив суд першої інстанції, це на 21 750,66 грн більше, ніж розрахована позивачем сума інфляційних втрат (60 885 273,86 грн х 106,8 % - 60 885 273,86 грн). При цьому суд зауважив, що аналогічне суттєве збільшення сум інфляційних втрат у разі застосування округленого до десяткового значення сукупного індексу інфляції відбувається також щодо інфляційних втрат, нарахованих на суми основної заборгованості за актом приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2024 № 62/08 за серпень 2024 року (тобто за ті періоди, коли сума основної заборгованості протягом заявленого періоду прострочення була сталою).

Суд першої інстанції встановив, що при розрахунку інфляційних втрат на суми основної заборгованості, які виникли: за актом приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2024 № 58/04 за квітень 2024 року; за актом приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2024 № 60/06 за червень 2024 року; за актом приймання-передачі наданих послуг від 31.10.2024 № 64/10 за жовтень 2024 року, - позивач застосовував інший метод розрахунку інфляційних втрат із використанням помісячних показників індексу інфляції (без застосування сукупного індексу інфляції).

5.27. Суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції надав належну оцінку доводам відповідача щодо здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат із посиланням на дію правила заокруглення величини індексу інфляції до десяткового числа після коми (один знак після коми) та здійснив перевірку наданих сторонами розрахунків. При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що розмір позовних вимог ТОВ "Тернопільелектропостач" про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат не перевищує розрахованих судом сум, тому визнав правильним висновок суду першої інстанції щодо задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача зазначених нарахувань у заявлених позивачем розмірах.

5.28. Верховний Суд зазначає, що з урахуванням установлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин у цій справі, висновки судів про задоволення позовних вимог позивача стосовно стягнення 3 % річних та інфляційних втрат не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається скаржник. Місцевий та апеляційний господарські суди, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, встановили, що він не перевищує розрахованого судом розміру. Водночас наведені скаржником у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій. Господарські суди попередніх інстанцій із урахуванням положень частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу надали оцінку всім наведеним сторонами доказам та розглянули справу виключно в межах заявлених позовних вимог, тому доводи скаржника про неправильне застосування судами положень статті 625 Цивільного кодексу України є безпідставними.

5.29. Крім того, скаржник у касаційній скарзі зазначає про неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 914/1001/19, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19, про те, що сплата 3% від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Проте ухвалені судами попередніх інстанцій рішення не суперечать зазначеному висновку. Так, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, тому застосували положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин. Отже, наведені скаржником доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

5.30. Таким чином, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень із цих підстав.

5.31. Інші доводи, наведені в касаційній скарзі, стосуються з`ясування обставин, уже встановлених господарськими судами, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому суд касаційної інстанції не може взяти їх до уваги згідно з положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

6.3. За змістом статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. Оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6.5. Ураховуючи межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, тому підстав для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень немає.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 у справі № 910/519/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак