cправа № 910/5508/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,
розглянувши заяву Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/5508/23
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву
до Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Фонд державного майна України,
про розірвання договору оренди та виселення,
1. Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" про розірвання договору від 18.12.2018 № 347 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, та виселення з нежитлових приміщень, розташованих за адресою: місто Київ, вулиця Остапа Вишні, 5-А.
2. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором щодо повного та своєчасного внесення орендної плати, а також порушення його умов внаслідок передачі орендованого майна в суборенду іншим особам та нездійснення страхування об`єкта оренди.
3. 12.12.2024 рішенням Господарського суду міста Києва, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025, у задоволенні позову відмовлено повністю.
4. 28.07.2025 додатковим рішенням Господарського суду міста Києва, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025, стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на користь Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
5. 13.10.2025 додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду частково задоволено заяву Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" про розподіл судових витрат і стягнуто з Фонду державного майна України по місту Києву на користь Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
6. 09.12.2025 постановою Верховного Суду касаційні скарги Фонду державного майна України залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025, рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 і додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 у справі № 910/5508/23 залишити без змін.
Підстави прийняття додаткової постанови
7. Громадська організація "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5508/23, у якій просить стягнути з Фонду державного майна України на користь Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 21 000,00 грн.
8. 16.12.2025 ухвалою Верховного Суду прийнято до розгляду заяву Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5508/23 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Позиція інших учасників справи
9. 24.12.2025 від Фонду державного майна України до Верховного Суду надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат, в яких заявник просить у задоволенні заяви про розподіл судових витрат відмовити повністю.
10. Також, на адресу Верховного Суду від Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому заявник просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн.
Позиція Верховного Суду
11. Як зазначено у статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.
12. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, що унормовано у пункті 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
13. За змістом статті 16 цього Кодексу учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
14. Водночас у статті 124 ГПК України викладено вимоги щодо попереднього визначення суми судових витрат.
15. Так, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
16. Відповідно до частин першої, другої статті 126 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
17. У пунктах 1, 2 абзацу 2 частини другої цієї статті також передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
18. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
19. Загальне правило розподілу судових витрат врегульоване частиною четвертою статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову ? на відповідача; 2) у разі відмови в позові ? на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову ? на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
20. Як передбачено у частині восьмій статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
21. У цій справі Громадська організація "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" у поданій 04.12.2025 заяві про розподіл судових витрат повідомила про те, що згідно з пунктом 3 Додаткової угоди від 01.12.2025 до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 01.11.2021 сторони дійшли згоди про те, що вартість юридичних послуг за представництво інтересів Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" у Верховному Суді щодо оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024, постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025, додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2025, постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 і додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 у справі № 910/5508/23 є фіксованим і складає 21 000,00 грн.
22. Також у вказаній Додатковій угоді вказано, що вартість юридичних послуг (робіт) мають бути сплачені Виконавцю протягом 30 робочих днів з дня винесення судом касаційної інстанції постанови у справі № 910/5508/23 на розрахунковий рахунок Виконавця, що буде додатково повідомлений Клієнту.
23. У відзиві на касаційну скаргу було зазначено, що орієнтовний розмір витрат, які Відповідач очікує понести під час розгляду даної справи у суді касаційної інстанції складає 21 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, докази понесення яких будуть надані в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.
24. З наведеного вбачається, що відповідачем дотримано вимоги частини першої статті 124 ГПК України та частини восьмої статті 129 цього Кодексу як щодо подання попереднього (орієнтовного) розрахунку відповідних витрат, так і щодо подання доказів їх понесення.
25. Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
26. За змістом пункту 4 частини першої статті 1 названого Закону договір про надання правничої допомоги ? домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
27. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції в розмірі 21 000 грн Громадська організація "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" до заяви про ухвалення додаткового рішення у цій справі додала копії документів, що підписані сторонами та скріплені їх печатками:
- АКТ №1 приймання - передачі наданих послуг за Додатковою угодою №3 від 01.12.2025 до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 01.11.2021.
29. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має керуватись загальним правило розподілу судових витрат визначеним в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
30. Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
31. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
32. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
33. Аналогічні висновки викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
34. Разом з тим процесуальне законодавства надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
35. У запереченнях на заяву про стягнення судових витрат на заяву Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" про ухвалення додаткового рішення Фонд державного майна України зазначив, що відповідачем не доведено належним чином розумності, реальності та співмірності розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які були заявлені. Звертає увагу, що у Акті приймання-передачі наданих послуг від 12.12.2025 відсутній опис кожного виду виконаних робіт із зазначенням суми вартості таких робіт, що дає підстави вважати про необґрунтованість такої суми витрат на професійну правничу допомогу, а також зазначає про проведення лише одного нетривалого судового засідання у справі, стандартність і нескладність певних дій, а тому просить у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у розмірі 21 000 грн з Фонду державного майна України відмовити повністю.
36. Також, Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву подало клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги на заяву Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" про ухвалення додаткового рішення, в якому зазначило, що заявлена сума є явно неспівмірною із обсягом наданих адвокатом послуг (одне судове засідання; невеликий об`єм необхідної правової допомоги; сталість правової позиції у справі; заперечення проти включення певних пунктів в оплату;). У зв`язку з чим розмір витрат позивача на правничу допомогу не може становити більше ніж 10 000 грн, а тому просить задовольнити клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 грн.
37. Суд зазначає, що визначаючи суму відповідного відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
38. Проаналізувавши заперечення на заяву про стягнення судових витрат Фонду державного майна України та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, з урахуванням наведеного, Верховний Суд вважає, що викладені доводи у запереченнях та клопотанні є необґрунтованими та не можуть бути підставою для відмови та зменшення розміру заявлених ним до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
39. Перелік та обсяг наданих за договором послуг, а також долучені докази, дозволяють встановити фактичне надання адвокатом правничої допомоги Громадській організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" за додатковою угодою від 01.12.2025 до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 01.11.2021 при розгляді справи № 910/5508/23 у суді касаційної інстанції у відповідному обсязі.
40. Крім того, у своїх запереченнях Фонд державного майна України та клопотанні Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву не доводять з наведенням відповідного належного мотивування неспівмірності суми витрат відповідача на правничу допомогу зі ступенем складності справи чи невідповідності наданих послуг принципам адекватності, співмірності, необхідності, реальності, фінансового стану сторін тощо.
41. Також з огляду на погодження фіксованого розміру гонорару (пункти 19, 23 цієї додаткової постанови) Суд відхиляє викладені у пунктах 33-36 цієї додаткової постанови доводи, оскільки фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
42. Верховний Суд враховує, що доводи заявника, викладені ним у клопотанні, є суто декларативними та не містять належного обґрунтування щодо непропорційності чи неспівмірності визначеної заявником суми, тобто не доводять обставин, за наявності яких Верховний Суд має підстави визначити інший розмір судових витрат, ніж той, що був доведений стороною.
43. Сама лише незгода однієї сторони з розміром визначених іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, без належного доведення їх неспівмірності не може бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
44. З огляду на наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, ураховуючи усі наведені сторонами доводи, їх обґрунтування та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої відповідачем заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Фонду державного майна України на користь Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 21 000 грн.
45. Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати ? без повідомлення учасників справи.
Висновки Верховного Суду
46. Отже, враховуючи викладене, заява Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції підлягає задоволенню.
47. Верховний Суд вважає за можливе розглянути заяву у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 244, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
1. Заяву Громадської організації "Всеукраїнська спілка інвалідів війни в Афганістані та інших локальних конфліктів" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5508/23 задовольнити.
3. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий О. В. Случ
Судді Н. О. Волковицька