ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" лютого 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4291/25

ІНФОРМАЦІЯ_1 у складі:

суддя ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова, м. Харків
до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , м. Харків , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , м. Харків
про визнання недійсним договору та повернення майна
за участю представників учасників справи:

прокурора - ОСОБА_4 ,

відповідача (ХМР) -не з`явився,

відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) -не з`явився,

відповідача (ФОП ОСОБА_3 ) - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Слобідської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з позовом до відповідачів: ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , в якому просить суд:

- визнати поважною причину пропуску строку на звернення до суду та поновити його;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 03.06.2014 № 5137-В-С, укладений між ІНФОРМАЦІЯ_3 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 і зареєстрований в реєстрі № 1351;

- зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути ІНФОРМАЦІЯ_7 в особі ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-10 в житловому будинку літ. "А-1", загальною площею 102,4 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_8 - прийняти у власність зазначені приміщення.

Судові витрати прокурор просить суд покласти на відповідачів.

Ухвалою суду від 04.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

05.02.2026 у судове засідання з`явилися прокурор та представник відповідача (ФОП ОСОБА_3 ), надали пояснення щодо обставин справи.

Інші учасники справи в призначене судове засідання не з`явилися. Втім, про розгляд справи та проведення судових засідань повідомлені судом належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини 4 статті 11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки").

Статтею 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, обов`язковість судового рішення, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 1 статті 177 ГПК України передбачено, що завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Так, із відкритого Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 30.07.2025 Верховний Суд у складі колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_9 постановив ухвалу про передачу на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності ІНФОРМАЦІЯ_9 у складі Верховного Суду справи №922/1414/20 за позовом виконувача обов`язків керівника Харківської місцевої прокуратури №1, який звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_10 ", в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення 7 сесії ІНФОРМАЦІЯ_6 7 скликання від 06.07.2016 №283/16 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова" в частині, а саме, пункт 10 додатку до рішення;

- визнати недійсним договір від 10.11.2016 №5395-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень підвальної частини №1-:-5, 1а, 7-:-9, 11, 11а, 12, 17-:-26, VI, III нежитлової будівлі літ. "А-1", загальною площею 259,9 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ІНФОРМАЦІЯ_11 та ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_10 ", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 і зареєстрований в реєстрі за №2365;

- зобов`язати ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_10 " повернути територіальній громаді міста Харкова нежитлові приміщення напівпідвальної частини №1-:-5, 1а, 7-:-9, 11, 11а, 12, 17-:-26, VI, III нежитлової будівлі літ. А-1, загальною площею 259,9 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та вартістю 808045,20 грн., шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі вказаного майна.

На обґрунтування позовних вимог у справі №922/1414/20 було зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_12 незаконно обрала спосіб приватизації спірного майна шляхом викупу орендарем. Прокурор наполягає на тому, що оскаржуване рішення міської ради є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що воно прийнято з порушенням вимог статті 345 ЦК України, статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статей 1, 2, 4, 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", статей 11, 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Крім того, прокурор вважав, що укладений на підставі оспорюваного рішення ІНФОРМАЦІЯ_6 договір купівлі-продажу від 10.11.2016 №5395-В-С не відповідає вимогам законодавства, суперечить інтересам держави і суспільства, що є підставою для визнання цього договору недійсним відповідно до статей 203, 215, 228 ЦК України, а спірні приміщення підлягають поверненню територіальній громаді міста Харкова на підставі частини 1 статті 216 ЦК України шляхом підписання відповідного акта прийому-передачі вказаного майна.

Разом з цим, підставою передачі справи №922/1414/20 на розгляд палати є необхідність відступити від висновків ІНФОРМАЦІЯ_13 , викладених у постановах від 09.10.2024 року у справі №922/4250/19, від 04.12.2024 року у справі №922/801/21, від 13.11.2024 року у справі №922/2008/21, від 16.10.2024 року у справі №922/979/21, від 09.10.2024 року у справі №922/4361/19 щодо застосування позовної давності у таких правовідносинах.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_13 у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності ІНФОРМАЦІЯ_9 від 11.09.2025 прийнято до розгляду справу №922/1414/20 за касаційними скаргами ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНФОРМАЦІЯ_10 " на постанову ІНФОРМАЦІЯ_14 від 24.03.2021 і рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.09.2020.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_13 у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності ІНФОРМАЦІЯ_9 від 20.11.2025 призначено розгляд касаційних скарг на 19.03.2026 об 11:00.

В обґрунтування позовних вимог у справі №922/4192/25 прокурор, зокрема, в наданих поясненнях щодо строків позовної давності зазначає, що про незаконність рішення ІНФОРМАЦІЯ_6 від 26.02.2014 р. № 1481/14, існування спірного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 03.06.2014 № 5137-В-С та про факт порушення процедури продажу спірних нежитлових приміщень, прокурору стало відоме під час здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 22.03.2023 та після отримання слідчим у кримінальному провадженні № 0000064 дозволу на тимчасовий доступ до приватизаційних справ, та вилучення їх копій на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_15 від 20.07.2023 у справі № 638/2612/23, в т.ч. щодо приватизації спірних нежитлових приміщень ФОП ОСОБА_3 .

Відтак, зазначає, що встановлену статтею 257 ЦК України позовну давність пропущено з поважних причин. При цьому, прокурор посилається на висновок ІНФОРМАЦІЯ_13 у складі колегії суддів ІНФОРМАЦІЯ_9 , викладений у постанові від 13.11.2024 у справі №922/2008/21, від якого ІНФОРМАЦІЯ_16 вважає за необхідне відступити у справі №922/1414/20.

За висновками суду, судове рішення ІНФОРМАЦІЯ_13 у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та прав власності ІНФОРМАЦІЯ_9 у справі №922/1414/20 щодо питання строків позовної давності з урахуванням практики ІНФОРМАЦІЯ_13 , а також наданих суду пояснень та заперечень учасників справи щодо цього питання, матиме значення для вирішення спору у даній справі.

Відповідно до статті 7 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Дана норма кореспондується зі статтею 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пунктах 1- 3 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Так, статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також згідно з усталенню практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", рішення від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії") принцип правової визначеності вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їхні рішення не викликали сумнівів (п.61 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumаrescu v. Romania), заява №28342/95). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (п.123 рішення ЄСПЛ у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії" (Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania), заява №76943/11).

Таким чином, правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до частини 2 статті 315 ГПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Згідно зі статтею 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 7 частини 1 статті 228 ГПК України передбачено право суду зупинити провадження у справі за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Положеннями пункту 11 частини 1 статті 229 ГПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Отже, за змістом вказаної норми право на зупинення провадження у справі може бути реалізовано за наявності двох умов: 1) правовідносини є подібними; 2) палата, об`єднана палата, Велика Палата Верховного Суду, здійснює перегляд справи (висновки викладено у постановах ІНФОРМАЦІЯ_13 від 18.11.2024 у справі №907/1115/23, від 22.01.2025 у справі №910/8568/23).

Враховуючи, що єдність судової практики є складовою принципу правової визначеності та фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя, в той час як застосування судами різних підходів до тлумачення норм законодавства призводить до його суперечливого та довільного застосування, з огляду на вказівки Верховного Суду під час нового розгляду даної справи, а саме надати оцінку заяві відповідача 2 про застосування наслідків спливу строку позовної давності з урахуванням практики Верховного Суду, а також посилання прокурора в обґрунтування строків позовної давності на практику Верховного Суду, від якої виникла необхідність відступити, що стало підставою передачі справи №922/1414/20 на розгляд палати, з урахуванням того, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_13 є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі до закінчення розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності ІНФОРМАЦІЯ_9 у складі Верховного Суду справи №922/1414/20 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду, що жодним чином не суперечить завданням та засадам судочинства, які визначено приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження по справі №922/4291/25 зупинити до закінчення розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності ІНФОРМАЦІЯ_9 у складі Верховного Суду справи №922/1414/20 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

Учасникам справи невідкладно повідомити господарський суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України ІНФОРМАЦІЯ_17

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена, в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до ІНФОРМАЦІЯ_14 протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повна ухвала підписана 10 лютого 2026 року.

СуддяОСОБА_1