ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2026 р.

м. Київ

Справа № 911/3545/25

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Василець О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріскел сервіс" (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, місто Вишгород, вул. Шолуденка 19/"КАРАТ" Промисловий Майданчик, будинок 32, код 39878608);

2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

3. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

4. Вишгородської міської ради (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, місто Вишгород, площа Шевченка, будинок 1, код 04054866)

про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії,

за участю представників:

від позивача: Войтович Максим Олегович;

від відповідачів: не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

Історія розгляду справи.

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріскел сервіс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Вишгородської міської ради, в якій позивачка просить суд:

- визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріскел Сервіс» (код39878608) у зв`язку зі звільненням з посади директора з моменту набрання рішенням суду законної сили;

- зобов`язати уповноважену особу державного реєстратора Вишгородської міської ради (код 04054866) внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріскел Сервіс» (код 39878608).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.11.2025, зокрема, відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Призначено проведення підготовчого засідання на 22.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.12.2025 відкладено розгляд справи на 12.01.2026.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.01.2026 суд, вирішив, в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 27.01.2026.

В судовому засіданні 27.01.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.01.2026 повідомлено учасників справи, що у зв`язку з неналежним енергопостачанням у приміщенні суду, що має наслідком постійні непрогнозовані відключення енергообладнання суду - вступна та резолютивна частини рішення у справі будуть проголошені 03.02.2026.

Суд встановив, що у визначений судом строк для подання відзиву на позов відповідач своїм процесуальним правом не скористався. Відповідач не подавав жодних письмових клопотань, пов`язаних з розглядом спору, не надав заперечень та доказів на спростування вимог позивача. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виявляв наміру ознайомлюватися з матеріалами справи, а також не подавав заяв про визнання чи заперечення будь-яких обставин, що мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не реалізував надане йому законом право на участь у судовому процесі та доступ до правосуддя, що не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Фактичні обставини справи та узагальнена позиція позивача

Судом встановлено, що 09.09.2019 ОСОБА_1 призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріскел Сервіс» (код 39878608), що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та наказом №7 від 09.09.2019 про призначення на посаду директора.

Позивач зазначає, що протягом тривалого часу Товариство фактично не здійснює господарської діяльності, заробітна плата позивачу не нараховується та не виплачується, а учасники Товариства участі в управлінні юридичною особою не беруть та на звернення позивача не реагують.

У зв`язку з відсутністю економічної та іншої заінтересованості у подальшому перебуванні на посаді директора, 21.10.2024 позивач направила на адресу Товариства та його учасників письмову заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням, що підтверджується матеріалами справи.

Того ж дня позивач, як чинний виконавчий орган Товариства, ініціювала скликання загальних зборів учасників Товариства на 20.12.2024, повідомивши учасників про дату, час і місце їх проведення та запропонувавши порядок денний, який, зокрема, включав питання щодо розгляду заяви про звільнення директора, обрання нового керівника, внесення змін до статуту та здійснення державної реєстрації відповідних змін.

Однак загальні збори учасників Товариства 20.12.2024 не відбулися у зв`язку з неявкою жодного з учасників, рішення з питань порядку денного не приймалися, заява позивача про припинення її повноважень як директора залишилася нерозглянутою.

Таким чином, станом на момент звернення до суду позивач формально продовжує значитися керівником Товариства в Єдиному державному реєстрі, незважаючи на відсутність волевиявлення на продовження виконання відповідних функцій та фактичну неможливість припинити свої повноваження в корпоративному порядку.

З огляду на наведене позивач звернулася до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріскел Сервіс», його учасників та Вишгородської міської ради як суб`єкта державної реєстрації.

Узагальнена позиція позивача

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що між нею та Товариством виникли та існують правовідносини управління юридичною особою, відносини представництва перед третіми особами, а також трудові відносини, пов`язані з виконанням повноважень одноосібного виконавчого органу.

Позивач вказує, що реалізувала своє право на ініціювання припинення відповідних правовідносин, зокрема шляхом подання заяви про звільнення та належного скликання загальних зборів учасників Товариства, однак з незалежних від неї причин такі збори не відбулися, а питання про припинення її повноважень залишилося невирішеним.

На думку позивача, бездіяльність учасників Товариства та відсутність прийнятого корпоративного рішення фактично позбавляють її можливості припинити свої повноваження як керівника, що суперечить принципу свободи праці, забороні примусової праці та порушує її законний інтерес у правовій визначеності.

Позивач посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20, відповідно до яких вимоги про припинення трудових правовідносин або правовідносин представництва директора з товариством спрямовані насамперед на припинення правовідносин управління юридичною особою, а не виключно на застосування норм трудового законодавства.

З огляду на те, що припинення повноважень директора як посадової особи пов`язується з моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру, позивач вважає належним та ефективним способом захисту її порушеного права визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання суб`єкта державної реєстрації внести відповідні зміни до реєстру на підставі судового рішення.

У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати припиненими трудові відносини між нею та Товариством з моменту набрання рішенням суду законної сили, а також зобов`язати державного реєстратора Вишгородської міської ради виключити відомості про неї як керівника Товариства з Єдиного державного реєстру.

Висновки господарського суду.

Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини, воно закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України; у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Частинами 1, 2 статті 97 ЦК України передбачено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1, 2 та 4 статті 98 ЦК України, загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб (частини 1, 2 статті 99 ЦК України).

Відповідно до статті 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Згідно з частиною 1 статті 29 статті 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Положеннями статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства (пункт 7 частина 2).

Згідно з частинами 1-5 статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення). Виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва. Статутом може бути встановлено, що виконавчий орган товариства є колегіальним, та визначено його кількісний склад. Назвою колегіального виконавчого органу є "дирекція", а його голови - "генеральний директор", якщо статутом не передбачені інші назви.

Частинами 12, 13 вказаної статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» встановлено, що з одноосібним виконавчим органом та кожним членом колегіального виконавчого органу укладається цивільно-правовий або трудовий договір (контракт). Договір (контракт), що укладається з одноосібним виконавчим органом та членом колегіального виконавчого органу, від імені товариства підписує особа, уповноважена на таке підписання загальними зборами учасників. Повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.

Згідно з абзацом 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 зазначила, що позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та/або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством.

Цими висновками Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків Верховного Суду про застосування в подібних правовідносинах положень законодавства про працю, зокрема, статті 38 Кодексу законів про працю України, викладених у постановах від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18, від 17.03.2021 у справі № 761/40378/18 та від 19.01.2022 у справі № 911/719/21, зокрема, в частині тверджень про те, що відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як і будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні, а також про те, що визначальним при вирішенні справ цієї категорії є не перевірка дотримання керівником юридичної особи порядку скликання загальних зборів учасників товариства, а волевиявлення працівника на звільнення з роботи та дотримання ним процедури звільнення, передбаченої частиною першою статті 38 Кодексу законів про працю України.

Необхідність такого відступу зумовлена тим, що у справах № 761/40378/18, № 758/1861/18 та № 911/719/21 Верховний Суд застосував норми законодавства про працю та поклав їх в основу своїх висновків, зроблених у спорах за позовами директорів, які були обрані рішеннями загальних зборів учасників, за відсутності встановлених судами обставин укладення з ними трудових договорів (контрактів), що суперечить викладеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Доказів укладення між Товариством та позивачем трудового договору (контракту) в порядку, передбаченому частиною дванадцятою статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», або відповідного цивільно-правового договору матеріали справи не містять.

Отже, Товариство не укладало з позивачем трудового договору (контракту) або окремого цивільного правового договору, тому слід дійти висновку про те, що між позивачем та Товариством не виник спір стосовно припинення такого правочину.

Відтак, норми Кодексу законів про працю України, зокрема статті 38 цього Кодексу, яка визначає порядок розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника, спірні правовідносини не регулює, а тому суд не вбачає необхідності застосування цих положень при вирішені спору у цій справі.

Неодноразово розглядаючи питання щодо юрисдикційності спору про звільнення чи відсторонення від виконання обов`язків керівника або члена виконавчого органу юридичної особи приватного права, Велика Палата Верховного Суду робила правові висновки про те, що такий спір за своєю правовою природою та правовими наслідками належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами.

Такі висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.11.2018 у справі № 562/304/17, від 30.01.2019 у справі № 145/1885/15-ц, від 10.04.2019 у справі № 510/456/17, від 10.09.2019 у справі № 921/36/18, від 16.10.2019 у справі № 752/10984/14-ц, від 08.11.2019 у справі № 667/1/16, від 04.02.2020 у справі № 915/540/16, від 19.02.2020 у справах № 361/17/15-ц та № 145/166/18, від 23.02.2021 у справі № 753/17776/19, від 14.06.2023 у справі № 448/362/22, від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також з ініціативи виконавчого органу товариства.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін. Виконавчий орган товариства приймає рішення про включення запропонованих питань до порядку денного загальних зборів учасників (частини 2-6 статті 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 дійшла висновку про те, що директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників Товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства.

Суд встановив, що позивач, дотримуючись вимоги Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» для припинення повноважень позивача, як директора, у належний спосіб скликав загальні збори учасників Товариства.

Однак, скликані на 20.12.2024 загальні збори учасників Товариства не відбулись у зв`язку з неявкою на них учасників Товариства.

Неявка учасників Товариства на позачергові загальні збори для розгляду питання щодо звільнення позивача є прямим порушенням його права на припинення трудових відносин.

З урахуванням встановлених судом обставин та те, що позивачем в належний спосіб було реалізовано своє право на припинення трудових відносин з Товариством, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання припиненими трудових відносин між ним та Товариством є обґрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про внесення відомостей до ЄДР пов`язаних з припиненням трудових відносин між позивачем та Товариством.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 13 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», до Єдиного державного реєстру підлягають внесенню відомості, зокрема про керівника юридичної особи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі, щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

Суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 зазначив, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДР.

Таким чином, процедура звільнення директора із займаної посади внаслідок припинення трудових відносин та відносин з представництва з товариством має супроводжуватись внесенням відповідного запису до ЄДР, який підтверджує припинення відносин з управління товариством у зв`язку з цим.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про припинення трудових відносини між позивачем та Товариством, то вимога позивача про виключення з ЄДР відомостей про позивача як особи, що може вчиняти дії від імені Товариства також підлягає задоволенню.

З урахуванням встановлених судом обставин, та оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 129 ГПКУкраїни покладаються судом в рівних частинах на Товариство з обмеженою відповідальністю "Тріскел сервіс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки в наслідок їх бездіяльності виник спір.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріскел Сервіс» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, місто Вишгород, вул. Шолуденка 19/"КАРАТ" Промисловий Майданчик, будинок 32, код 39878608) у зв`язку зі звільненням з посади директора з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Зобов`язати уповноважену особу державного реєстратора Вишгородської міської ради (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, місто Вишгород, площа Шевченка, будинок 1, код 04054866) внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріскел Сервіс» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, місто Вишгород, вул. Шолуденка 19/"КАРАТ" Промисловий Майданчик, будинок 32, код 39878608).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріскел сервіс" (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, місто Вишгород, вул. Шолуденка 19/"КАРАТ" Промисловий Майданчик, будинок 32, код 39878608) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2018,66 грн витрат зі сплати судового збору

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2018,66 грн витрат зі сплати судового збору

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2018,66 грн витрат зі сплати судового збору

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України. Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України. Повний текст рішення складено та підписано 11.02.2026.

Суддя А.Ф. Черногуз