ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
06.02.2026 року м.Дніпро Справа № 912/79/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),
суддів: Мороза В.Ф., Чередко А.Є.,
розглянувши заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Файний дім - 65" адвоката Васечко Олексія Ігоровича про ухвалення додаткового рішення у справі №912/79/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ", м. Світловодськ, Кіровоградська область
до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Файний дім - 65" м.Світловодськ, Кіровоградська область
про визнання недійсним рішення загальних зборів
Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ" (далі - ТОВ "Світ", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Файний дім - 65" (далі - ОСББ "Файний дім - 65", відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Файний дім - 65" від 01.08.2020, оформлені протоколом № 1 загальних зборів ОСББ, розташованого за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Героїв України, 65 від 01.08.2020.
В обґрунтування підстав позову зазначено про порушення прав позивача на участь у зборах з реалізацією відповідних прав на таких зборах, що сталось внаслідок неповідомлення ТОВ "Світ" про проведення зборів. Позивач зазначає про неприйнятність рішення зборів в силу вимог п. 13 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", оскільки не враховано площу, яка належить ТОВ "Світ". Зазначено про ненадання позивачу кошторису на обґрунтування розміру сплати внеску за квадратний метр.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2025 у справі № 912/79/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ", в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2025 у справі №912/79/25 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2025 у справі №912/79/25 залишено без змін. Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ" за подання апеляційної скарги на рішення суду покладені на заявника апеляційної скарги.

17.11.2025 до суду від представника відповідача надійшла заява про долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу на суму 20 000 грн, зазначено, що 10.11.2025, до судових дебатів, ним заявлена заява про подання відповідних доказів в порядку ч.8 ст.129 ГПК України.

18.11.2025 до суду від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Файний дім - 65" адвоката Васечко Олексія Ігоровича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №912/79/25 на заявлену суму витрат.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.11.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2026 заяву призначено до розгляду в письмовому провадженні, відповідно до ст.244 ГПК України.

19.11.2025 до суду від позивача надійшла заява про зменшення витрат на правничу допомогу, у якій позивач зазначає, що:

- Відповідачем не подано заяву про розподіл судових витрат відповідно відсутня вимога про відшкодування судових витрат та стягнення їх з позивача на користь відповідача;

- Відповідачем, ані в договорі про надання правової допомоги, ані в акті виконаних робіт від 12.11.2025 не встановлено вартості кожного виду робіт, а роботи, вказані адвокатом у акті виконаних робіт від 12.11.2025, не передбачені Договором №08/06-2025 від 30.06.2025;

- у акті виконаних робіт адвокатом вказано про надання послуг з участі адвоката у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Кіровоградської області 10.11.2025 (враховуючи час очікування розгляду справи) у господарській справі №912/79/25. Однак, у судовому засіданні апеляційного суду адвокат Васечко О.І. приймав участь у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судове засідання розпочалося вчасно;

- в акті виконаних робіт на усі виконані роботи адвокатом витрачено 9 годин. При розрахунку (20000,00 /9 годин = 2 222,22 грн./год) вбачається, що година роботи адвоката у цій справі становила 2 222,22грн. що є неспівмірним з вартістю роботи адвоката на території Кіровоградської області та вартістю роботи вказаної у акті виконаних робіт від 12.11.2025, що є надмірним, неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, вказана сума гонорару є завищена, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Файний дім - 65" адвоката Васечко Олексія Ігоровича про ухвалення додаткового рішення у справі №9121/79/25 в апеляційній інстанції та відповідні заперечення позивача, колегія суддів встановила наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У першій заяві по суті справи (відзиві на позов) відповідач наголошував на судових витрат, зокрема на правничу допомогу і зазначив їх орієнтовний розмір.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд дотримується позиції, відповідно до якої за статтею 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 916/24/18).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач також зазначив, що розмір судових витрат становить 20 000 грн і до відзиву надані:

- Копія ордеру АА № 1600547 від10.07.2025 на 1 арк;

- Копія адвокатського свідоцтва №419 від 19.12.2011 на 1 арк.;

- Докази надсилання стороні по справі.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів бере до уваги, що Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.04.2024 у справі № 346/2744/21, пославшись на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21, наголосила:

- якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, вона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

- у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

У постанові від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду врахував, що рішення суду першої інстанції було ухвалене 27.12.2022, при цьому позивач звернувся із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, до якої додав докази їх понесення, протягом п`яти днів після його ухвалення (03.01.2023). Докази були датовані за період з 09.12.2021 до 03.08.2022, тобто до моменту постановлення рішення суду першої інстанції; погодився з позицією суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки її зміст не містив обґрунтування поважних причин неподання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.

Верховний Суд, здійснюючи касаційний перегляд господарських справ, також неодноразово посилався на зазначені висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови від 04.06.2025 у справі №912/2005/24, постанови від 25.09.2024 у справі № 910/1007/22, від 26.11.2024 у справі № 916/2168/22, від 12.12.2024 у справі № 911/826/23, від 28.01.2025 у справі № 910/5810/24, від 12.03.2025 у справі №910/87/24, від 25.03.2025 у справі №910/11352/24, від 15.04.2025 у справі №910/6138/24).

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення можуть бути прийняті докази понесення витрат на правничу допомогу, які датовані після його ухвалення або, якщо вони датовані до ухвалення судового рішення, - в разі визнання поважними підстав їх неподання до судових дебатів, в інакшому випадку (якщо докази датовані до ухвалення судового рішення і сторона не заявляє клопотання про визнання поважними підстав неподання таких доказів до судових дебатів) такі докази не можуть бути прийняті судом і в задоволенні відповідної заяви сторони слід відмовити.

Суд звертає увагу, що у відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено орієнтовний розмір витрат в сумі 20 000 грн. До судових дебатів відповідачем заявлено заяву, що відповідні докази будуть подані додатково після ухвалення рішення. Постанову суду ухвалено 10.11.2025, а 17.11.2025 (з урахуванням того, що 15 та 16 листопада 2025 року вихідні дні) відповідачем подана заява, отже, останнім дотримано строк, визначений у ч.8 ст.129 ГПК України.

До заяви від 14.11.2025 про долучення доказів заявником надані:

- Свідоцтво адвоката;

- Ордер;

- Платіжна інструкція №390 від 14.11.2025 про сплату 20 000 грн;

- Виписка по рахунку за період 14.11.2025 ;

- Акт виконаних робіт № 1-08/06-2025 від 12.11.2025;

- Договір від 30.06.2025 №08/06-2025;

- Квитанцію про надсилання стороні.

Таким чином, докази прийняття відповідачем правничих послуг і їх оплати створені після ухвалення рішення, що є підставою для їх прийняття судом.

Так, 30.06.2025 між Адвокатським бюро «Васечка Олексія», в особі керуючого, Васечка Олексія Ігоровича, в подальшому Адвокатське бюро, та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ФАЙНИЙ ДІМ-65», в особі голови правління Громової Тетяни Михайлівни, яка діє на підставі Статуту, (надалі - Клієнт), укладено договір про надання правової допомоги №08/06-2025 (далі - Договір), згідно з пунктом 1.1 якого предметом даного Договору є надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту зі здійснення представництва, а також надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення у справі (справах), у тому числі, але не обмежуючись, у судових справах, з приводу визнання недійсними рішень Загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ФАЙНИЙ ДІМ-65» (в тому числі, в суді апеляційної інстанції у судовій справі №912/79/25), за що Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на Її надання в обсязі та на умовах, визначених Сторонами. Зазначені послуги надаються Адвокатським бюро відповідно до норм чинного законодавства України.

За пунктом 3.1 він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2025 року.

Згідно з п.5.2 договору порядок обчислення гонорару Адвокатського бюро - фіксований розмір. Вартість послуг (розмір гонорару Адвокатського бюро) за надання правової допомоги Клієнту з предмету даного Договору 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Таким чином, розмір витрат на правову допомогу, яку відповідач поніс і вважає необхідним компенсувати за рахунок позивача, складає 20 000,00 грн, який є фіксованим.

За змістом акту виконаних робіт від 12.11.2025 №1-08/06-2025 Адвокатське бюро передало (надало), а Клієнт прийняв наступні роботи (послуги):

1. Зустріч, консультація клієнта, вивчення документів, наданих клієнтом та підготовка правової позиції по справі, узгодження правової позиції з клієнтом;

2. Вивчення доводів та аргументів апеляційної скарги на рішення від 15 травня 2025 року у господарській справі №9 12/79/25;

3. Підготовка та подання до Центрального апеляційного господарського суду відзиву від 10.07.2025 на апеляційну скаргу на рішення від 15 травня 2025 року у господарській справі №912/79/25;

4. Підготовка адвоката до судового засідання, призначеного на 10.11.2025 у господарській справі №912/79/25;

5. Участь адвоката у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Кіровоградської області 10.11.2025 (враховуючи час очікування розгляду справи) у господарській справі №912/79/25.

Послуги прийняті замовником без зауважень щодо якості і вартості роботи.

Відповідачем згідно з платіжною інструкцією №390 від 14.11.2025 оплачені послуги в сумі 20 000 грн, що підтверджується як платіжною інструкцією, так і випискою по рахунку Адвокатського бюро за період 14.11.2025.

Матеріалами справи підтверджується надання відповідачу правової допомоги і складання процесуальних документів у справі в суді апеляційної інстанції адвокатом Васечко Олексієм Ігоровичем згідно з ордером серії АА № 1600547 від10.07.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №419 від 19.12.2011.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України, постанова суду апеляційної інстанції має містити, зокрема, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За приписами п.12 ч.3 ст.2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 ст. 126 ГПК України).

Суд апеляційної інстанції наголошує, що можуть бути розподілені витрати і такі, що вже фактично понесені (відшкодування) і такі, що тільки підлягають сплаті (згідно правового висновку, наведеного у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19).

Розподіл судових витрат передбачено ст.129 ГПК України, частинами 4, 5 якої встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням відмови у позові і залишення рішення суду першої інстанції в силі, судові витрати покладаються на позивача.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 ст.129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Аналогічна позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 925/932/20, від 04.06.2020 у справі № 906/598/19.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20, від 23.11.2023 у справі №911/2408/22.

До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22, від 23.11.2023 у справі №911/2408/22).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Так, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як: їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Як зазначено вище, відповідач заявив про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу вартість яких складає 20 000 грн.

Зазначене не суперечить вимогам законодавства, зокрема положенням Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

При цьому, оскільки договором визначено суму гонорару саме у фіксований спосіб 20 000,00 грн, відповідач не зобов`язаний посилатися на час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2022 у справі №922/1964/21).

З урахуванням наведеного відхиляються доводи клопотання позивача, що Відповідачем, ані в договорі про надання правової допомоги, ані в акті виконаних робіт від 12.11.2025 не встановлено вартості кожного виду робіт, а роботи, вказані адвокатом у акті виконаних робіт від 12.11.2025, не передбачені Договором №08/06-2025 від 30.06.2025.

З огляду на викладене, обставини щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу у вказаному вище розмірі доведені відповідачем згідно з положеннями ст.74 Господарського процесуального кодексу України. Доводи позивача щодо завищення розміру цих витрат (зокрема, що година роботи адвоката у цій справі становила 2 222,22грн. є неспівмірним з вартістю роботи адвоката на території Кіровоградської області) є декларативними та не підтверджені доказами, з урахуванням чого відхиляються судом апеляційної інстанції.

Здійснивши аналіз матеріалів справи і доказів понесення витрат відповідача на правову допомогу, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення вимоги відповідача та вважає необхідним стягнути з позивача 20000,00 грн. понесених відповідачем витрат в суді апеляційної інстанції.

Доводи позивача, наведені у клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з підстави, що у п. 5 акту вказано про участь адвоката у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Кіровоградської області 10.11.2025 (враховуючи час очікування розгляду справи) у господарській справі №912/79/25, попри те, що адвокат приймав участь в режимі відеоконференції, не спростовує того факту, що відповідачу була надана передбачена п.9 ч.1 ст.1, п.6 ч.1 ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» послуга з представництва.

Щодо доводів клопотання позивача, що Відповідачем не подано заяву про розподіл судових витрат відповідно відсутня вимога про відшкодування судових витрат та стягнення їх з позивача на користь відповідача, то вони відхиляються, з урахуванням змісту самої заяви про ухвалення додаткового рішення, в якій відповідач саме просив ухвалити додаткове рішення та вирішити питання про розподіл судових витрат у справі, зокрема на правничу допомогу.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Файний дім - 65" адвоката Васечко Олексія Ігоровича про ухвалення додаткового рішення у справі №912/79/25 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ", м. Світловодськ, Кіровоградська область на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Файний дім - 65" м.Світловодськ, Кіровоградська область 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Доручити Господарському суду Кіровоградської області видати відповідний наказ.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови підписаний 06.02.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко