УХВАЛА

м. Київ

09.02.2026Справа № 910/6973/25

Суддя Н.Плотницька, розглянувши клопотання Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про скасування заходів забезпечення позову у частині, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" (01010, місто Київ, вулиця Московська, будинок, 23, офіс 3/4)
доАкціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28)
Акціонерного товариства "Банк Альянс" (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 50)
провизнання банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню
Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

02.06.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" з вимогами до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" та Акціонерного товариства "Банк Альянс" про визнання банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" про забезпечення позову до подання позовної заяви, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Банк Альянс" здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями № 4482-22 від 26.10.2022 та № 4483-22 від 26.10.2022 по будь-яким вимогам Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

19.01.2026 до Господарського суду мста Києва від Акціонерного товариства "Укргазвидобування" надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про скасування заходів забезпечення позову.

02.02.2026 до Господарського суду мста Києва від Акціонерного товариства "Укргазвидобування" надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Водночас, приймаючи до уваги, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, внаслідок військової агресії Російської Федерації в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до частини 1 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 3 Конституції України життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, забезпечення яких є головним обов`язком держави.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 № 9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного рішення зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

02.03.2022 Радою суддів України оприлюднено рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, згідно з пунктом 5 яких судам рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

У зв`язку із викладеним суд вважає за можливе розглянути подану заяву в порядку письмового провадженні без виклику учасників справи.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про скасування заходів забезпечення позову суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

З огляду на приписи статті 145 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані лише за умови виявлення фактичних обставин у справі, що впливають на необхідність вжиття чи продовження дії таких заходів.

Тобто, з системного аналізу наведеної правової норми полягає, що скасування заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду, реалізація якого залежить насамперед від достатньої вмотивованості клопотання відповідного учасника справи.

Судом враховано правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 15.08.2019 року у справі №15/155-б, згідно з якою забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а тому господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до ухвалення виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Сторона, яка звертається з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, повинна обґрунтувати достатні підстави звернення з таким клопотанням.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання належних та достатніх доказів наявності фактичних (змінених) обставин, з якими пов`язується скасування застосованих судом заходів забезпечення позову.

Отже, саме на заявника відповідного клопотання покладається тягар доведення необхідності здійснення скасування вжитого судом заходу забезпечення позову, зокрема, спростування доцільності, адекватності та співмірності вжитих судом заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про скасування заходів забезпечення позову відповідач 1 посилається на те, що заборона банку здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями за будь-якими вимогами бенефіціара є втручанням у господарську діяльність банку, не відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності заходів забезпечення позову, порушує збалансованість інтересів сторін, а також враховуючи те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/6973/25 відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимогах в повному обсязі виходячи з того, що дотримання/порушення ТОВ "І Джі Еф Трейдінг" основного зобов`язання за договором не впливає на чинність вимоги АТ "Укргазвидобування" про виплату за гарантією та не може слугувати підставою для визнання вимоги такої, що не підлягає виконанню, станом на цей час обставини, з якими суд пов`язував вжиття заходів забезпечення позову на теперішній час відсутні, а отже зазначає про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що за приписами частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи "Щодо якості судових рішень" міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.

Принцип змагальності необхідно розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та принцип ефективної участі.

Пункт 4 статті 129 Конституції України змагальність сторін прямо пов`язує зі свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Наразі сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс.

Так, згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17 та від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони та одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В залежності від обставин прийняття рішення про скасування заходів забезпечення позову може бути правом суду за приписами частини 1-6 статті 145 Господарського процесуального кодексу України, або обов`язком суду відповідно частини 9, 13 статті 145 Господарського процесуального кодексу України. Прийняття судом рішення про скасування заходів забезпечення позову з підстав, передбачених частинами 9, 13 статті 145 Господарського процесуального кодексу України, є процесуальним наслідком прийнятих судових рішень у справі або процесуальних подій на стадії відкриття провадження у справі, і ці рішення не зумовлені будь-якими іншими обставинами.

Натомість, скасування заходів забезпечення позову в порядку частин 1-6 статті 145 Господарського процесуального кодексу України має оціночний характер, дослідження якого потребує з`ясування існування критеріїв на цей час, визначених частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, і які зумовили вжиття заходів забезпечення позову

Скасування заходів забезпечення позову допускається як за ініціативою суду, так і на підставі вмотивованого клопотання учасника справи за умови втрати чинності обставинами, що зумовлювали їх застосування. Вирішальне значення у цьому разі має оцінка актуальності підстав для збереження забезпечення на час розгляду питання про його скасування. Якщо ж такі підстави відпали збереження заходів забезпечення є необґрунтованим.

Ураховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Суд звертає увагу, що розгляд клопотання про скасування вжитих заходів забезпечення позову не є переглядом або переоцінкою судом доказів та доводів, що досліджувалися при розгляді заяви про забезпечення позову, що може здійснюватися лише в порядку апеляційного або касаційного оскарження ухвали про забезпечення позову.

Суд вказує, що доводи, викладені відповідачем-1 у заяві про скасування заходів забезпечення позову від 02.02.2026, не є обставинами, з якими господарський процесуальний закон пов`язує можливість скасування заходів забезпечення позову. У поданій заяві відповідач не навів жодних переконливих доводів на користь того, що потреба у забезпеченні позову, з урахування не набрання рішенням законної сили, з тих чи інших причин відпала або змінилися певні обставини, які спричинили застосування заходів забезпечення позову.

В свою чергу, доводи заявника фактично зводяться до незгоди з ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.225 про забезпечення позову у справі № 910/69763/25, які вже були предметом оцінки судом під час вирішення питання про вжиття відповідних заходів забезпечення та не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 145 Господарського процесуального кодексу України, для їх скасування.

Отже, вказане виключає можливість скасування заходів забезпечення позову у порядку статті 145 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає про те, що заходи забезпечення позову самі по собі не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані на збереження існуючого наразі стану речей, а тому за відсутності доказів протилежного, є ефективним засобом запобігання неможливості чи утруднення ефективного захисту прав, за захистом яких позивач звернувся з цим позовом, у разі задоволення позовних вимог.

Доводи заявника про втручання суду у господарську діяльність банку та порушення принципу автономності гарантійного зобов`язання суд визнає безпідставними, оскільки вжитий захід забезпечення має тимчасовий характер, діє виключно до набрання законної сили судовим рішенням у справі та не вирішує спір по суті.

Окрім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2025, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2025, заходи забезпечення позову судом вжито до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

У зв`язку з тим, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2026, станом на момент звернення заявника із даною заявою та станом на дату її розгляду судом, не набрало законної сили, а Акціонерним товариством "Укргазвидобування" належними та допустимими доказами не доведено факту зміни обставин, що спричинили застосування заходів забезпечення позову ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.6.2025 та які в розумінні статті 145 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, за висновками суду клопотання заявника про скасування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 4 статті 145 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову (частина 6 статті 145 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на вищевикладене та керуючись статтями 145, 243 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Наталя Плотницька