ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 рокум. ОдесаСправа № 923/1553/21(916/5355/24)
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідачів:

1) ОСОБА_1 : ОСОБА_2

2) ОСОБА_3 : І.М. Вічна

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3

на рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 (суддя В.Д. Найфлейш, м.Одеса, повне рішення складено 24.09.2025)

у справі №923/1553/21(916/5355/24)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» в особі арбітражного керуючого Дудкіна Романа Анатолійовича

до відповідачів:

1) ОСОБА_1 ;

2) ОСОБА_3

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі

про покладення субсидіарної відповідальності на суму 15 393 637,87 грн

в межах справи №923/1553/21

за заявою кредитора: Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+»

про визнання банкрутом,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог. Коротка історія справи

28.11.2021 Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», яка мотивована наявністю заборгованості боржника а загальну суму 15 316 937,87 грн, яка виникла за результатами несплачених сум податків та обов`язкових платежів.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 18.01.2022 року відкрито провадження у справі №923/1553/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+». Визнано розмір грошових вимог Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренерго+» у сумі 15 316 937,87 грн основного боргу, 22 700,00 грн витрат по сплаті судового збору та 54 000,00 грн витрат по сплаті авансування винагороди арбітражному керуючому. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» призначено арбітражного керуючого Дудкіна Романа Анатолійовича (надалі Дудкін Р.А.).

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 №11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей) змінено територіальну підсудність Господарського суду Херсонської області на територіальну підсудність Господарського суду Одеської області.

Відповідно до акту прийому-передачі судових справ №4 від 08.06.2023 справу №923/1553/21 передано Господарському суду Одеської області.

Ухвалою від 20.06.2023 Господарським судом Одеської області справу №923/1553/21 прийнято до свого провадження.

Згідно із ухвалою попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 10.08.2023 у справі №923/1553/21 визнаними вимогами боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» (73003, м. Херсон, пров. 2 Флотський, 5, ) є Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (73022, м. Херсон, просп. Ушакова, 75, ) з вимогами до боржника в сумі 15 316 937,87 грн.

Постановою Господарського суду Одеської області від 07.09.2023 у справі №923/1553/21:

-припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Дудкіна Р.А.;

-визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю «Маренеро+»;

-відкрито строком на дванадцять місяців ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», передбачену розділом IV Кодексу України з процедур банкрутства;

-призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. (свідоцтво № 865 від 24.04.2013);

-скасовано арешт, накладений на майно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника;

-припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, ухвалено, що члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута;

-зобов`язано посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора банкрута передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору;

-з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, ухвалено здійснити офіційне оприлюднення повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» (73003, м. Херсон, пров. 2 Флотський, 5, ) банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-порталі судової влади України;

-зобов`язано ліквідатора банкрута після завершення всіх розрахунків з кредиторами подати до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс банкрута.

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» (надалі також Товариство) в особі арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ) і ОСОБА_3 (надалі ОСОБА_3 ) про покладення субсидіарної відповідальності у сумі 15 393 637,87 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 (засновником та керівником) та ОСОБА_3 (засновником) Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» було порушено вимоги податкового законодавства, що стало підставою для проведення податковим органом відповідної документальної перевірки, виявлення порушень вимог податкового законодавства, застосування до Товариства фінансових санкцій та утворення заборгованості, яка не погашена, що, як наслідок, спричинило банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+».

Так, посадовими особами Товариства було організовано діяльність за напрямком «забезпечення трудовими ресурсами» (КВЕД 78.30) без реального її здійснення (не мала реального характеру). Окрім фактичної відсутності працівників, які могли б залучатись Товариством з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» для виконання ними роботи у інших роботодавців (аутстаффінг), Товариство здійснювало фінансові операції без належного складання первинної господарської документації та ведення бухгалтерського обліку.

Засновники Товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_1 припинили діяльність підприємства-боржника без прийняття рішення про його ліквідацію як юридичної особи, що не узгоджується з приписами статті 104 Цивільного кодексу України, та свідчить про умисне ухилення зазначених осіб від управління Товариством та виконання зобов`язань перед кредитором.

Керівник Товариства Кравченко Д.В. діяв не в інтересах юридичної особи, що об`єктивно зменшило її платоспроможність, оскільки незважаючи на наявність обмежень щодо розпорядження активами боржника (наявність податкової застави), в порушення вимог законодавства вчиняв протиправні дії, спрямовані на ухилення від погашення заборгованості перед наявним кредитором; в порушення вимог законодавства посадовими особами Товариства, зокрема директором ОСОБА_1 , було здійснено приховування об`єкту оподаткування та не задекларовано податкові зобов`язання з податку на прибуток і з податку на додану вартість.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в межах справи №923/1553/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» та присвоєно справі №923/1553/21(916/5355/24).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.04.2025, серед іншого, клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. про залучення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, задоволено; залучено до участі у справі з розгляду заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» у зв`язку з доведенням його до банкрутства у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, кредитора у справі №923/1553/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» () - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» 15 393 637,87 грн субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням до банкрутства.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем надано докази доведення вини у діях засновника та керівника під час участі та здійсненні господарської діяльності боржника; докази прийняття рішень, що спрямовані на зменшення активів боржника, що призвели до банкрутства боржника; докази, що підтверджують дії та бездіяльність, направлені на доведення до банкрутства.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у даній справі і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. про покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» у зв`язку з доведенням його до банкрутства.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначив, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на припущеннях, оскільки ліквідатором не наведено будь-яких беззаперечних обставин та не надано суду жодних належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, які б свідчили про вчинення засновниками та керівником боржника дій, що призвели або могли призвести до банкрутства боржника.

При цьому апелянт зауважив на тому, що ліквідатором у даній справі лише констатовано наявність заборгованості, яка виникла у певний період часу до порушення справи про банкрутство боржника, засновниками та керівниками якого були певні особи, однак ліквідатором не доведено наявності у діях учасників та керівника банкрута об`єктивної сторони господарського правопорушення у вигляді конкретних дій/бездіяльності та їх причинно-наслідкового зв`язку з наслідками у вигляді доведення до банкрутства.

Також скаржник послався на те, що всупереч вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України суд не конкретизував жоден належний та допустимий доказ, на підставі якого суд дійшов висновку про задоволення заяви ліквідатора.

Також суд не з`ясував обставин, що мають значення для справи, а саме причини, з яких ліквідатору не була передана запитувана ним інформація та документи, що призвело до помилкового рішення про ухилення учасників та керівника від співпраці з арбітражним керуючим. В оскаржуваному рішенні суд залишив поза увагою, що ця вимога арбітражного керуючого про надання документів не була доставлена адресатам та залишилась не виконаною з поважних причин, а саме: з 24.02.2022 на території Херсонської області розпочались активні бойові дії, і ОСОБА_1 з родиною також був змушений виїхати із зони бойових дій; 06.06.2023 було підірвано греблю ОСОБА_4 , після чого сталося затоплення частини міста Херсона; повінню було знищено всі документи та товарно-матеріальні цінності, які знаходились за адресою підприємства, - провулок АДРЕСА_1 ; станом на зараз цей будинок зруйновано, все вціліле розграбоване мародерами.

У даній справі ліквідатором не надано обґрунтованих доказів, не створено достатніх підстав для відмежування винних дій при субсидіарній відповідальності керівника та учасників боржника від звичайних дій суб`єкта господарювання, які належать до звичайних ризиків підприємницької діяльності, що можуть створювати настання неплатоспроможності боржника та відсутність активів на задоволення вимог кредиторів.

Крім того, апелянт зазначив, що поза увагою суду залишились обставини того, що ліквідатором виявлено вибуття активів боржника, проте не вжито заходів щодо їх повернення та реалізації з подальшим задоволенням вимог кредитора, що є обов`язковою передумовою звернення із заявою про покладення субсидіарної відповідальності, відтак, ліквідатор не здійснив усю повноту дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3

ОСОБА_3 також не погодився з рішенням Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у даній справі, у зв`язку з чим подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення в частині задоволення позову щодо ОСОБА_3 та стягнення з нього солідарно з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» 15 393 637,87 грн субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням до банкрутства скасувати і постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову щодо ОСОБА_3 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт послався на те, що судове рішення (в оскаржуваній частині) не відповідає вимогам законності та обґрунтованості; рішення суду взагалі не містить мотивованих висновків суду про обставини, що свідчать про наявність законних підстав для покладання на ОСОБА_3 , як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», субсидіарної відповідальності.

У апеляційній скарзі скаржник наполягає на тому, що він жодним чином не причетний до виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» кредиторської заборгованості та подальшого її непогашення. Вищезазначена теза цілком узгоджується і з текстом позову ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», який послідовно наголошував на тому, що доведення до банкрутства стало наслідком дій керівника боржника, тоді як ОСОБА_3 не є членом виконавчого або будь-якого іншого керівного органу Товариства, а отже, не є його посадовою особою.

Апелянт також звернув увагу на те, що оскаржуване судове рішення не містить у собі висновків про те, яка саме умисна бездіяльність ОСОБА_3 спричинила погіршення фінансово-господарського стану боржника, чи призводила така бездіяльність до доведення до банкрутства, чи вчинялися ОСОБА_3 інші незаконні дії, що сприяли банкрутству, в чому полягає вина ОСОБА_3 , а також про причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю ОСОБА_3 та доведення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» до банкрутства.

Позиція арбітражного керуючого щодо апеляційних скарг

У відзивах на апеляційні скарги арбітражний керуючий Дудкін Р.А. просив оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_1 , арбітражний керуючий зазначив, що ані в суді першої інстанції, ані в апеляційній скарзі, відповідачем ОСОБА_1 не надаються пояснення стосовно того, як же насправді здійснювалась господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», і пояснення стосовно послуг «аутстаффінгу», які були зазначені в призначеннях платежу банківських виписок, які Товариство надавало своїм контрагентам, внаслідок чого виникла заборгованість перед податковим органом.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено обґрунтувань на спростування обставин доведення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» до банкрутства, на яких ґрунтувалися позовні вимоги ліквідатора та які було задоволено оскаржуваним рішенням господарського суду від 16.09.2025, зокрема: здійснення господарської діяльності без реального характеру; здійснення господарської діяльності без складання первинної господарської документації та ведення бухгалтерського обліку; припинення господарської діяльності Товариства без прийняття рішення про його ліквідацію; розпорядження активами Товариства за наявності зареєстрованих обтяжень (податкова застава); приховування об`єктів оподаткування (за період господарської діяльності загальна сума надходжень на рахунки склала 58 725 380,23 грн, при цьому сплачено податків та зборів на суму 2 906,77 грн).

На думку арбітражного керуючого, сумнівним та маніпулятивним виглядає твердження апелянта про неможливість передачі ліквідатору документації Товариства з посиланням на бойові дії (з 24.02.2022) та руйнуванням греблі Каховської ГЕС (06.06.2023), оскільки матеріали справи не містять та відповідачами (керівником або засновником) не було надано місцевому суду ані доказів звернення до правоохоронних органів про втрату чи знищення документів господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», ані доказів відповідного повідомлення податкового органу. Не підтверджуються відповідні обставини (зокрема, щодо руйнації та розграбунку мародерами) й будівлі, в якій начебто знаходилась документація Товариства.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 , будучи директором та засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», своїми діями та бездіяльністю довів Товариство до банкрутства.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 , арбітражний керуючий зазначив, що ані в суді першої інстанції, ані в апеляційній скарзі, указаним відповідачем не надаються пояснення стосовно того, як же насправді здійснювалась господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», чому після виникнення заборгованості Товариство було покинуто без прийняття рішення засновниками про його припинення як юридичної особи, чому зупинило здійснення господарської діяльності без жодних рішень засновників щодо вирішення питання погашення заборгованості перед кредитором, не наводяться жодні обставини добросовісного виконання своїх обов`язків щодо управління та контролю за діяльністю Товариства.

Також арбітражний керуючий зазначив, що відповідач ОСОБА_3 належними доказами та поясненнями/запереченнями не довів своєї невинуватості, не навів фактів своєї добросовісної та активної поведінки щодо управління та контролю за діяльністю заснованого ним товариства, як наслідок, обставини на яких ґрунтувались позовні вимоги ліквідатора, - не спростував.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційну скаргу подано представником ОСОБА_1 07.10.2025 через систему «Електронний суд», зареєстровано судом 07.10.2025 за вх.№3988/25.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24) до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №923/1553/21(916/5355/24) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

ОСОБА_3 також не погодився з рішенням Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24), у зв`язку з чим подав на нього апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга подана представником ОСОБА_3 15.10.2025 через систему «Електронний суд», зареєстрована судом 15.10.2025 за вх.№4114/25.

Одночасно із поданням апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення (вх.№4117/25 від 15.10.2025).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги Чабана Ю.Ю. та клопотання визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран, що підтверджується протоколами передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.10.2025.

16.10.2025 ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» арбітражний керуючий Дудкін Р.А. через систему «Електронний суд» подав заперечення (вх.№4114/25/Д1 від 16.10.2025) проти відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025, посилаючись на те, що апеляційну скаргу подано 15.10.2025, тобто поза межами строку для її подання (такий строк сплив 14.10.2025), без наведення жодних обґрунтувань, що саме перешкоджало заявнику апеляційної скарги у розумний термін та у встановлений процесуальний строк подати апеляційну скаргу, без наведення жодних причин пропуску цього строку та без надання жодних доказів на підтвердження відповідних обставин.

16.10.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді зі складу колегії суддів С.В. Таран, за розпорядженням керівника апарату суду №446 від 27.10.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №923/1553/21(916/5355/24).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 для розгляду справи №923/1553/21(916/5355/24) сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.10.2025 скаргу за вх.№4114/25 розподілено на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 справу №923/1553/21(916/5355/24) прийнято до провадження у зміненому складі колегії суддів: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24). Встановлено учасникам справи строк до 11.11.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24) призначено на 09.12.2025 о 12:00 год.

Іншою ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24) залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

В межах встановленого ухвалою суду від 28.10.2025 строку від ОСОБА_3 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№4114/25/Д2 від 30.10.2025).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 заперечення ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. (вх.№4114/25/Д1 від 16.10.2025) проти відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24) - відхилено. Поновлено ОСОБА_3 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24). Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24). Встановлено учасникам справи строк до 18.11.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24). Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24) об`єднано з апеляційним провадженням за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24). Апеляційну скаргу ОСОБА_3 постановлено розглянути одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 у судовому засіданні 09.12.2025 о 12:00 год.

10.11.2025 арбітражний керуючий Дудкін Р.А. через систему «Електронний суд» надав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№3988/25/Д1 від 10.11.2025).

17.11.2025 арбітражний керуючий Дудкін Р.А. через систему «Електронний суд» надав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 (вх.№3988/25/Д2 від 17.11.2025).

Третя особа не реалізувала своє процесуальне право щодо подання відзивів на апеляційні скарги відповідачів.

08.12.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Хомко С.В. через систему «Електронний суд» подала клопотання (вх.№3988/25/Д3 від 08.12.2025) про відкладення розгляду справи на іншу дату з причини неможливості участі представника у судовому засіданні у зв`язку з участю у іншій справі №522/13328/25-Е, розгляд якої Приморським районним судом міста Одеси призначено на 09.12.2025 о 13:00 год.

У судовому засіданні 09.12.2025 Південно-західним апеляційним господарським судом шляхом постановлення протокольної ухвали було задоволено зазначене вище клопотання з огляду на поважність причин неявки у судове засідання представника скаржника та відкладено розгляд справи №923/1553/21(916/5355/24) на 03.02.2026 о 12:00 год.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 09.12.2025 вирішено розглянути апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24) поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце проведення наступного судового засідання.

Арбітражний керуючий та третя особа про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, проте в жодному з них участі не брали.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України участь у судових засіданнях учасників справи - це право, а не обов`язок, якщо інше не визначено законом.

Апеляційний суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови учасникам для представлення своєї позиції, тоді як відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши представників скаржників, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзивів на них, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Обставини справи

10.05.2017 відбулися загальні збори Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», у яких взяли участь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та на яких прийнято рішення, оформлені протоколом №1, про: створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+»; створення статутного капіталу за рахунок грошових коштів засновників у розмірі 33000,00 грн, що становить 100% статутного капіталу; затвердження статуту Товариства у запропонованій редакції; обрання директором ОСОБА_1 з правом відкриття рахунків у банках і правом підпису на фінансових платіжних документах.

На підставі наказу №1 ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» з 11.05.2017.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» зареєстроване 11.05.2017. Запис про державну реєстрацію внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 11.05.2017 за номером 0020443. Ідентифікаційний код: 41329084.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, реєстраційних та інших документів: керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; розмір внеску до статутного фонду 16666,50 грн, що складає 50%) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; розмір внеску до статутного фонду 16666,50 грн, що складає 50%).

Також, як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства є наступна адреса: 73000, Херсонська обл., місто Херсон, провулок 2 Флотський, будинок 5, а видами економічної діяльності Товариства є такі:

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний;

78.10 Діяльність агентств працевлаштування;

56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування;

74.30 Надання послуг перекладу.

Як вбачається із виписки по рахунку № НОМЕР_3 , відкритому у Акціонерному товаристві Комерційному банку «ПриватБанк» (за період з 28.02.2018 по 29.12.2018), виписки по рахунку № НОМЕР_4 , відкритому у Акціонерному товаристві Комерційному банку «ПриватБанк» (за період з 19.01.2018 по 13.02.2022), виписки по рахунку № НОМЕР_5 , відкритому у Акціонерному товаристві «ОТП БАНК» (за період з 19.12.2017 по 12.10.2020), виписки по рахунку № НОМЕР_5 , відкритому у Акціонерному товаристві «ОТП БАНК» (за період з 12.10.2020 по 19.09.2023), виписки по рахунку № НОМЕР_6 , відкритому у Акціонерному товаристві «Південний» (за період з 22.05.2017 по 16.01.2018), ключовою статтею надходжень на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» складали грошові кошти з призначеннями платежу: «оплата за послуги згiдно договору аутстаффiнгу».

Також матеріали справи свідчать про те, що підставою для ініціювання Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» слугувала неможливість виконання Товариством зобов`язань зі сплати податків та обов`язкових платежів, нарахованих на них штрафних санкцій, несплату яких було виявлено за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки податкового та іншого законодавства за період діяльності 2017-2018 років, що було зафіксовано в акті перевірки від 07.08.2019 №109/21-22-14-04.

У періоді, за який проводилась перевірка, відповідальним за фінансово-господарську діяльність платника податків був директор Кравченко Д.В. (з 10.05.2017 по день підписання акта перевірки).

Перевіркою встановлено, що фактично Товариство з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» не знаходиться за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань; за вказаною адресою знаходиться огороджена приватна ділянка, без господарських споруд (будівель тощо); вивіска з назвою підприємства відсутня.

До початку проведення перевірки, а саме, до 30.07.2019 на повідомлення від 13.06.2019 №315/21-22-14-17 та письмовий запит податкового органу від 13.06.2019 №315/21-22-14-17 відповідь, первинні документи, облікові регістри бухгалтерського обліку від Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» не надходили. Тому перевірка проводилась з використанням вилучених документів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, отриманих управлінням аудиту від СУ ФР ГУ ДФС у Херсонській області за актом приймання-передачі матеріалів кримінального провадження, при цьому останнє повідомило про те, що у ході досудового розслідування кримінального провадження №000076 первинних документів господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» встановити не виявилось за можливе.

В акті позапланової документальної перевірки податковим органом констатовано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» в реальності не мало ніяких можливостей виконувати умови договорів надання персоналу або договорів аутстаффінгу, укладених з клієнтами-замовниками, тому послуги Товариства не мають реального характеру, тобто не свідчать про реальність їх здійснення, оскільки:

-у Товариства відсутні працівники, з якими воно має трудові відносини та які можуть передаватися іншим суб`єктам господарювання для участі у виробничому процесі, управлінні виробництвом або для виконання інших послуг, пов`язаних з виробництвом та/або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг);

-у Товариства відсутні працівники (штатні та позаштатні), що підтверджується відсутністю податкової звітності про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма №Д4), податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ);

-первинні документи, що підтверджують здійснення Товариством господарської діяльності, відсутні;

-серед документів, які використовувались при проведенні перевірки, не виявлено таких, що підтверджували б залучення Товариством інших суб`єктів господарювання до виконання послуг з надання персоналу клієнтам-замовникам.

Перевіркою повноти визначення Товариством єдиного податку податковим органом було встановлено його заниження за 1 квартал 2018 року в сумі 602 611,19 гривень.

Крім того, в порушення норм податкового законодавства Товариством було здійснено приховування об`єкту оподаткування та не подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2018 рік, у зв`язку з чим до Товариства було застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Також встановлено, що в порушення норм податкового законодавства Товариством було здійснено приховування об`єкту оподаткування та не задекларовано податкові зобов`язання з податку на додану вартість по клієнтам-замовникам послуг у період з квітня 2018 року по грудень 2018 року на загальну суму 9 756 304,57 грн та не подавались до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість за зазначений період. З підстав викладеного, за встановленні порушення Товариству було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 9 756 304,56 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції, які не були погашені.

Згідно відомостей Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, наданих на виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 09.04.2024 у справі №923/1553/21 про витребування доказів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» протягом звітного періоду починаючи з 11.05.2017 (дати державної реєстрації як юридичної особи) не подавало звіти: податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ та форма № 4ДФ); звіт про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ).

Згідно звітів Товариства до міського центру зайнятості за формою № 1-ПА за 2018-2021 роки, відомості (показники) щодо кількості громадян, направлених на роботу для подальшого виконання ними роботи в Україні, в інших роботодавців відсутні.

Згідно інформації, наданої Головним управлінням статистики у Херсонській області на запит ліквідатора, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» за 2018, 2019, 2020 та 2021 роки по фінансовій звітності на адресу управління не звітувало.

Відповідно до ухвали попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 10.08.2023, з врахуванням ухвали Господарського суду Херсонської області від 18.01.2022, визнаними вимогами кредиторів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» є єдиний кредитор: Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (; проспект Ушакова, будинок 75, місто Херсон, 73026) у загальній сумі 15 393 637,87 грн, з яких:

-22 700,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення;

-54 000,00 грн (авансування винагороди арбітражному керуючому) - 1 черга задоволення;

-15 31637,87 гривень (основний борг) - 3 черга задоволення.

Таким чином, загальна сума кредиторських вимог у справі №923/1553/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» складає 15 393 637,87 грн.

Звертаючись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі обґрунтовувало наявність боргу у боржника на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 у адміністративній справі №540/1574/20, яким стягнуто кошти з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» () у банках, що його обслуговують, та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 14 396 079,98 грн, по єдиному податку з юридичних осіб у сумі 920 738,81 грн, по адміністративним штрафам та іншим санкціям у сумі 510,00 грн та по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 170,00 грн.

Так, позовні вимоги у адміністративній справі №540/1574/20 були обґрунтовані тим, що за результатами здійснення фінансово-господарської діяльності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» () обліковується податковий борг на загальну суму 15 317 498,79 грн., а саме по:

1)податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 14 396 079,98 грн, який виник починаючи з 27.02.2020 за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно:

податкового повідомлення-рішення (форма «Р») № від 30.08.2019 на суму 9 756 304,57 грн;

податкового повідомлення-рішення № (форма «Р») № від 30.08.2019 на суму 2 439 076,14 грн;

нарахованої пені (п.п.129.1.2 ст. 129 ПКУ) на суму 2 198 659,27 грн;

податкового повідомлення-рішення № (форма «ПС») від 30.08.2019 на суму 510,00 грн;

податкового повідомлення-рішення № (форма «ПС») від 30.08.2019 на суму 1 530,00 грн;

2)єдиному податку з юридичних осіб у сумі 920 738,81 грн, який виник починаючи з 27.02.2020 за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно

податкового повідомлення-рішення (форма «Р») № від 30.08.2019 на суму 601 272,42 грн;

податкового повідомлення-рішення (форма «Р») № від 30.08.2019 на суму 150 318,10 грн;

нарахованої пені (п.п. 129.1.2 ст. 129 ПК України) на суму 175 083,94 грн;

Враховуючи переплату в сумі 5935,65 грн, борг складає 920 738,81 грн;

3)адміністративні штрафи та інші санкції: податкового повідомлення-рішення (форма «ПС») № від 30.08.2019 на суму 510,00 грн;

4)податку на прибуток приватних підприємств: податкового повідомлення-рішення (форма «ПС») № від 30.08.2019 на суму 170,00 грн.

Так, у рішенні Херсонського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 у адміністративній справі №540/1574/20 встановлено, що з інтегрованої картки платника податків та розрахунку податкового боргу убачається, що податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 14 396 079,98 грн, єдиний податок з юридичних осіб в сумі 920 738,81 грн, адміністративні штрафи в сумі 510,00 грн та податок на прибуток приватних підприємств в сумі 170,00 грн, самостійно відповідачем не сплачено у строки, встановлені податковим законодавством.

Також з матеріалів справи вбачається, що актом опису майна від 09.08.2018 №304 було проведено опис майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» у податкову заставу.

Право податкової застави Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» 23.08.2018 було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за реєстровим №17043193, визначено обмеження щодо відчуження - за погодженням з обтяжувачем та термін дії - 23.08.2023.

Водночас згідно відомостей про рух коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» по рахункам, відкритих у Акціонерному товаристві Комерційному банку «ПРИВАТБАНК» та Акціонерному товаристві «ОТП БАНК», загальна сума грошових коштів, розпорядження якими було здійснено у період перебування майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» у податковій заставі, склала 28 847 336,20 гривень.

Аналіз руху грошових коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» дозволяє стверджувати, що починаючи з 29.08.2019 Товариство фактично припинило отримувати грошові кошти на банківські рахунки та здійснювати «господарську діяльність».

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що в порядку частини другої статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» (провулок 2-й Флотський, буд. 5, м. Херсон, 73025), на адресу керівника та засновника Товариства ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) та на адресу засновника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) ліквідатором було спрямовано вимогу про передачу матеріальних та інших цінностей, правоустановчих документів на майнові активи Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», печаток і штампів, бухгалтерської та іншої документації Товариства, статутні та реєстраційні документи, про що свідчать наявні в матеріалах справи описи вкладення у цінні листи, поштові накладні та фіскальні чеки, однак, як вбачається із трекінгу відповідних поштових відправлень із сайту АТ «Укрпошта» та конвертів із відповідними штрихкодовими ідентифікаторами, поштові відправлення не були доставлені адресатам з причин закінчення терміну зберігання.

Вищезазначена вимога ліквідатора залишилась не виконана, документація, печатки і штампи, матеріальні цінності банкрута ліквідатору передано не було.

Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» подано до Господарського суду Одеської області звіт про фінансово-господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» (ідентифікаційний код 41329084), виявлення ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства від 03.12.2024.

У аналізі зроблені висновки, що ознаками стійкої фінансової неспроможності можуть уважатися:

-збитковість діяльності протягом двох років;

-відхилення показників ліквідності від граничного значення;

-зупинення платежів, що триває понад три місяці, за наявності боргових зобов`язань, строки платежів за якими настали;

-наявність значної (понад триста мінімальних розмірів заробітної плати) суми непогашених боргових зобов`язань, строки платежів за якими настали більше як три місяці тому;

-наявність значної суми непогашених боргових зобов`язань, визнаних юридичною особою - боржником або підтверджені виконавчими документами;

-наявність у підприємства значної суми непогашених штрафів, пені, неустойки, визнаних у судовому порядку, за невиконання умов договорів та недотримання вимог законодавства;

-наявність заяви про порушення провадження у справі про банкрутство даної юридичної особи, прийнятої до розгляду господарським судом, або провадження у справі про банкрутство цієї юридичної особи.

В рамках встановлення фінансово-майнового стану Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» ліквідатором було отримано відповіді від органів та установ, що здійснюють реєстрацію речових прав на майно та майнові права, відповідні інформаційні довідки з державних реєстрів, відповідно до яких будь-які майнові активи за боржником не зареєстровано.

В ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатором встановлено, що актив Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» складає 0,00 грн, в той же час пасив (кредиторська заборгованість) складає 15 393 637,87 грн.

Поточна платоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» має від`ємний результат, що свідчить про неплатоспроможність Товариства, тобто неспроможність суб`єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Також ліквідатором констатовано, що аналіз рівня забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» перед кредиторами дозволяє стверджувати, що Товариство не взмозі задовольнити вимоги кредиторів в повному обсязі, як за рахунок діяльності, так і за рахунок власних активів.

Ліквідатор дійшов висновку, що аналіз наявних документів, отриманих ним в ході ліквідаційної процедури, та дослідження обставин втрати платоспроможності Товариства й виникнення заборгованості перед кредитором дозволяє стверджувати про наявність ознак доведення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» до банкрутства.

Ліквідатор в межах виконання повноважень звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою від 08.12.2024 вих. №02-01/553 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, у якій просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 15 393 637,87 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно із частиною першою статті 619 Цивільного кодексу України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Субсидіарна відповідальність - це додаткова відповідальність осіб, які разом з боржником відповідають за його зобов`язаннями у випадках, передбачених, зокрема, Кодексом України з процедур банкрутства.

У чинному Кодексі України з процедур банкрутства доктрина «пронизування корпоративної вуалі» знайшла своє втілення в інститутах солідарної відповідальності керівника боржника (частина шоста статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства) та субсидіарної відповідальності керівників, засновників (учасників, акціонерів) боржника, інших осіб (частина друга статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства), які можливо реалізувати в межах справ про банкрутство юридичних осіб.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом (абзаци другий, третій частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства).

Метою субсидіарної відповідальності як інституту є створення для кредиторів в межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав та законних інтересів та недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок, відтак, забезпечення стабільності функціонування ринку та фінансової дисципліни.

Юридичним механізмом досягнення такої мети та недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок є притягнення винних осіб у доведенні боржника до банкрутства, які використовували таку особу як прикриття («вуаль») для досягнення своїх цілей (отримання доходів, матеріальної вигоди, зокрема через зловживання правом тощо), до додаткової (субсидіарної) відповідальності і стягнення на користь кредиторів непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог.

Визначене частиною другою статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства господарське правопорушення, за вчинення якого засновники (учасники, акціонери), керівник боржника та інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності поряд з боржником у процедурі банкрутства у разі відсутності майна боржника, має обґрунтовуватися судами шляхом встановлення складу такого правопорушення (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у даному випадку - права кредитора (-ів) на задоволення його (їх) вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника; об`єктивну сторону такого правопорушення складають дії або бездіяльність певних фізичних осіб та/або юридичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів; суб`єктами правопорушення є особи, визначені частиною другою статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства; суб`єктивною стороною правопорушення для застосування субсидіарної відповідальності є ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (мотиву, мети, умислу чи необережності суб`єкта правопорушення).

Тлумачення положень частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства із застосуванням філологічного, системного та телеологічного (цільового) способів її інтерпретації свідчить, що у ній закріплено припис, згідно з яким суб`єктами субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства є: 1) засновники (учасники, акціонери); 2) керівники боржника; 3) інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії.

До третіх осіб, які несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства відповідно до частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства відносяться будь-які особи, наслідком дій або бездіяльності яких стало банкрутство юридичної особи (див. висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16).

Для визначення статусу особи як відповідача по субсидіарній відповідальності за зобов`язаннями боржника заявник має проаналізувати, а суд під час розгляду заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясуванні наявності підстав для покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності, дослідити сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.

Визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення відповідно до частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства та з урахуванням положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів), обов`язок чого покладається на ліквідатора.

Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення (див. висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16, від 14.07.2020 у справі № 904/6379/16, від 10.12.2020 у справі № 922/1067/17).

Однією з обов`язкових передумов субсидіарної відповідальності є її розмір, що визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що саме наявність цієї негативної різниці (перевищення суми кредиторських вимог над вартістю ліквідаційної маси) і обумовлює підстави для покладення субсидіарної відповідальності.

Статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.

Однак, зазначена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість цих осіб довести відсутність своєї вини у банкрутстві боржника та уникнути відповідальності. Спростовуючи названу презумпцію, особа, яка притягується до відповідальності, має право довести свою добросовісність, підтвердивши, зокрема, оплатне придбання активу боржника на умовах, на яких за порівняних обставин зазвичай укладаються аналогічні правочини, та довівши, що вчинені за її участі (впливу) операції приносять дохід, відображені у відповідності з їх дійсним економічним змістом, а отримана боржником вигода обумовлена розумними економічними чинниками.

У цьому разі відсутність в осіб, які притягуються до субсидіарної відповідальності, зацікавленості в наданні документів, що відображають реальний стан справ і дійсний господарський оборот, не повинна знижувати правову захищеність кредиторів під час необґрунтованого порушення їх прав.

Тому, якщо заявник, із посиланням на ті чи інші докази, належно обґрунтував наявність підстав для притягнення особи до субсидіарної відповідальності та неможливість погашення вимог кредиторів внаслідок її дій (бездіяльності), на неї переходить тягар спростування цих тверджень заявника, з урахуванням чого вона має довести, чому письмові документи та інші докази ліквідатора не можуть бути прийняті на підтвердження його доводів, надавши свої докази і пояснення щодо того, як насправді здійснювалася господарська діяльність.

Отже, якщо дії особи, які мали вплив на економічну (юридичну) долю боржника, викликають об`єктивні сумніви в тому, що вона керувалася інтересами боржника, на неї переходить тягар доведення того, що результати зазначених дій стали наслідком звичайного господарського обороту, а не викликані використанням нею своїх можливостей, що стосуються визначення дій боржника, як таких, що вчиненні на шкоду інтересам боржника та його кредиторів. У такому разі небажання особи, яка притягується до субсидіарної відповідальності, надати суду докази, має кваліфікуватися згідно із частиною другою статті 74 Господарського процесуального кодексу України виключно як відмова від спростування фактів, на наявність яких аргументовано з посиланням на конкретні документи вказує процесуальний опонент. В силу статті 13 Господарського процесуального кодексу України особа, що бере участь у справі, яка не вчинила відповідних процесуальних дій, несе ризик настання наслідків такої поведінки (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16).

У даній справі апеляційним судом установлено, що непогашена заборгованість боржника перед ініціюючим кредитором - Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі становить 15 316 937,87 грн, яка виникла за результатами несплачених сум податків та обов`язкових платежів.

Відповідно до рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 у справі №540/1574/20 із Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» стягнуто заборгованість із:

-податку на додану вартість у сумі 14 396 079,98 грн;

-єдиного податку з юридичних осіб у сумі 920 738,81 грн;

-адміністративного штрафу у сумі 510,00 грн;

-податку на прибуток у сумі 170,00 грн.

За змістом рішення боржник тривалий час не виконував податкові зобов`язання, які виникли на підставі:

1)з податку на додану вартість:

-податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2019 на суму 9 756 304,57 грн;

-податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2019 на суму 2 439 073,14 грн;

-податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2019 на суму 510,00 грн,

-податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2019 на суму 1 530,00 грн;

2)з єдиного податку з юридичних осіб:

-податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2019 на суму 601 272,42 грн,

-податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2019 на суму 150 318,10 грн;

3)з адміністративних штрафів:

-податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2019 на суму 510,00 грн;

4)з податку на прибуток:

-податкового повідомлення-рішення № від 30.08.2019 на суму 170,00 грн.

У рішенні суд також установив, що наявність податкового боргу підтверджується витягами з інтегрованої картки платника податків.

07.07.2021 заявник виставив інкасові доручення (розпорядження) №1073 на суму 1 4396 079,98 грн, №1074 на суму 920 177,89 грн, №1075 на суму 510,00 грн та №1076 на суму 170,00 грн, проте за його обліковими даними боржник сплатив лише 560,92 грн заборгованості із єдиного податку, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості складає 15 316 937,87 грн.

Під час судового розгляду боржник не надав доказів сплати всієї суми заборгованості.

Враховуючи наведені обставини, відкриваючи 18.01.2022 провадження у справі №923/1553/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», Господарський суд Херсонської області встановив факт наявної заборгованості боржника перед ініціюючим кредитором у сумі 15 316 937,87 грн та відсутності доказів погашення заборгованості у вказаній сумі, і що між сторонами відсутній спір про право щодо стягнення заборгованості. Ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство набрала законної сили 18.01.2022.

Відповідно до ухвали попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 10.08.2023 у справі №923/1553/21, з врахуванням ухвали Господарського суду Херсонської області від 18.01.2022, визнаними вимогами кредиторів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» є: Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (; проспект Ушакова, будинок 75, місто Херсон, 73026) у загальній сумі 15 393 637,87 грн, з яких:

-22 700,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення;

-54 000,00 грн (авансування винагороди арбітражному керуючому) - 1 черга задоволення;

-15 316 937,87 грн (основний борг) - 3 черга задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ліквідатором були здійснені дії щодо встановлення майна чи інших активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», за рахунок яких можливо було б задовольнити вимоги кредитора.

Так, з метою виявлення майна банкрута, його захисту, проведення інвентаризацiї та формування ліквідаційної маси, ліквідатором було направлено запити до вiдповiдних органiв.

Відповідно до відомостей Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Херсонській області, Державної авіаційної служби України, Державної інспекції архітектури та містобудування України, Державного космічного агентства України, Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області, Херсонської міської військової адміністрації, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Реєстру ліцензіатів з Порталу електронних послуг Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Реєстру декларацій з Порталу електронних послуг Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин», Державного агентства водних ресурсів України, Фонду державного майна України, Державного агентства лісових ресурсів України, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Державного підприємства «Держреєстри України», Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» як засновника інших юридичних осіб, Автоматизованої системи виконавчого провадження відомостей щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» як стягувача, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Довідки про власників пакетів голосуючих акцій (5 відсотків і більше) акціонерних товариств, Державної митної служби України, Державної служби України з питань праці, Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Акціонерного товариства «Українська залізниця», Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, Акціонерного товариства «ОТП БАНК» будь-які майнові активи за Товариством з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» не обліковуються.

Крім того, ліквідатор звертався до керівника та засновника Товариства ОСОБА_1 та засновника ОСОБА_3 щодо надання документації, звітності, відомостей про майно та ін. Проте указані звернення залишилися без реагування.

Аналіз руху грошових коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» дозволяє стверджувати, що починаючи з 29.08.2019 Товариство фактично припинило отримувати грошові кошти на банківські рахунки та здійснювати господарську діяльність, подальше його існування носило суто формальний характер та не було пов`язано ні з отриманням прибутку керівником та засновниками, використовуючи юридичну особу на свою користь, ні з погашенням кредиторської заборгованості.

При цьому, ліквідатор звернув увагу на ту обставину, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, на підставі яких виник борг Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», датовані 30.08.2019.

Також ліквідатор здійснив інвентаризацію усіх активів, майна та майнових прав банкрута. Відповідно до складених інвентаризаційних описів та актів будь-які активи у боржника відсутні.

Отже, ліквідатор здійснив заходи щодо розшуку майна боржника та його інвентаризацію, за результатами яких було встановлено, що у боржника відсутнє будь-яке майно, яке б могло бути включеним у ліквідаційну масу.

В ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатором встановлено, що актив Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» складає 0,00 грн, в той же час пасив (кредиторська заборгованість) складає 15 393 637,87 грн.

За результатами проведеного аналізу фінансово-економічного стану підприємства ліквідатором 03.12.2024 складено звіт, яким встановлено ознаки доведення до банкрутства.

Наразі у цьому апеляційному провадженні розглядається питання наявності правових підстав для притягнення до субсидіарної відповідальності засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», один із яких є керівником, за доведення Товариства до банкрутства.

Згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, реєстраційних та інших документів: керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; розмір внеску до статутного фонду 16 666,50 грн, що складає 50%) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; розмір внеску до статутного фонду 16 666,50 грн, що складає 50%).

Як встановлено апеляційним судом, підставою для ініціювання Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» слугувала неможливість виконання Товариством зобов`язань зі сплати податків та обов`язкових платежів, нарахованих на них штрафних санкцій, несплату яких було виявлено за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки податкового та іншого законодавства за період діяльності 2017-2018 років, що було зафіксовано в акті перевірки від 07.08.2019 № 109/21-22-14-04.

В акті позапланової документальної перевірки податковим органом констатовано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» в реальності не мало ніяких можливостей виконувати умови договорів надання персоналу або договорів аутстаффінгу, укладених з клієнтами-замовниками, тому послуги Товариства не мають реального характеру, тобто не свідчать про реальність їх здійснення.

Перевіркою повноти визначення Товариством єдиного податку податковим органом було встановлено його заниження за 1 квартал 2018 року в сумі 602 611,19 гривень.

Таким чином, директором ОСОБА_5 , як посадовою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», було здійснено приховування об`єкту оподаткування, у зв`язку з чим за виявлені порушення Товариству було збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб, застосовано штрафні (фінансові) санкції, які не були погашені.

Крім того, в порушення норм податкового законодавства, директором ОСОБА_5 , як посадовою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», було здійснено приховування об`єкту оподаткування та не подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2018 рік, у зв`язку з чим до Товариства було застосовано штрафні (фінансові) санкції, чим допущено виникнення боргу перед Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Також, в порушення норм податкового законодавства, директором ОСОБА_5 , як посадовою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», було здійснено приховування об`єкту оподаткування та не задекларовано податкові зобов`язання з податку на додану вартість по клієнтам-замовникам послуг у період з квітня 2018 року по грудень 2018 року на загальну суму 9 756 304,57 грн та не подавались до податкового органу податкові декларації по податку на додану вартість за зазначений період.

З підстав викладеного, за встановлені порушення податковим органом Товариству було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 9 756 304,56 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції, які не були погашені.

Окрім того, актом опису майна від 09.08.2018 №304 було проведено опис майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» у податкову заставу.

Право податкової застави Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» 23.08.2018 зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за реєстровим №17043193, визначено обмеження щодо відчуження - за погодженням з обтяжувачем та термін дії - 23.08.2023.

Водночас директором ОСОБА_5 , який мав право доступу до рахунків та здійснював платіжні операції від імені Товариства, під час наявності обмежень щодо розпорядження активами Товариства у зв`язку з наявністю податкової застави, вчинялись дії по розпорядженню майновими активами (грошовими коштами) Товариства без мети погашення податкового боргу.

Так, згідно відомостей про рух коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» по рахункам, відкритих у Акціонерному товаристві Комерційному банку «ПРИВАТБАНК» та Акціонерному товаристві «ОТП БАНК», загальна сума грошових коштів, розпорядження якими було здійснено в період перебування майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» у податковій заставі, склала 28 847 336,20 грн.

Зазначені дії керівника Товариства ОСОБА_1 мали наслідком неможливість погашення боргу ініціюючого кредитора, який міг бути погашений у повному обсязі. Таким чином, керівник товариства діяв не в інтересах юридичної особи, що об`єктивно зменшило її платоспроможність, адже, незважаючи на наявність обмежень щодо розпорядження активами боржника, вчиняв протиправні дії, спрямовані на ухилення від погашення заборгованості перед наявним кредитором.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про офіційну статистику» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, респонденти, серед яких зазначено юридичні особи. Частиною другою статті 26 Закону України «Про офіційну статистику» визначено, що при проведенні статистичних спостережень респонденти зобов`язані безоплатно надавати у визначені строки, в повному обсязі, за формою, передбаченою звітно-статистичною документацією, органам державної статистики та іншим виробникам офіційної статистики достовірну інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, і дані бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень (частина перша статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

За приписами статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Однак, обставини справи свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» здійснювало фінансові операції без належного складання первинної господарської документації та ведення бухгалтерського обліку.

Аналіз руху грошових коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» дозволяє стверджувати, що починаючи з 29.08.2019 Товариство фактично припинило отримувати грошові кошти на банківські рахунки та здійснювати господарську діяльність.

За наведених обставин, засновники Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» діяли недобросовісно, умисно ухилялися від виконання своїх обов`язків щодо управління і контролю за діяльністю Товариства та вирішення питань щодо погашення заборгованості перед кредитором.

Колегія суддів зазначає, що у частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.

Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів дійшла висновку, що директором Кравченко Д.В. під час здійснення господарської діяльності Товариства грубо порушувалися вимоги податкового законодавства, що спричинило виникнення боргу перед кредитором та в подальшому, через неможливість його задоволення, стало наслідком відкриття відносно Товариства провадження у справі про банкрутство та визнання його банкрутом. Директором ОСОБА_1 , як посадовою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+», шляхом неподання документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, інших обов`язкових платежів, приховувались та занижувались об`єкти оподаткування, а також, незважаючи на наявність обмежень щодо розпорядження активами боржника (податкову заставу), вчинялися протиправні дії, спрямовані на ухилення від погашення заборгованості перед наявним кредитором.

Засновники Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не здійснювали належного контролю за діяльністю Товариства, не визначали подальші плани діяльності, у тому числі й щодо відновлення його платоспроможності, не розглядали питання щодо надання боржнику фінансової допомоги, не проводили збори учасників для розгляду питань про результати діяльності Товариства та визначення порядку покриття збитків, припинили діяльність підприємства-боржника без прийняття рішення про його ліквідацію як юридичної особи, що у своїй сукупності свідчить про умисне ухилення зазначених осіб від управління Товариством та виконання зобов`язань перед кредитором.

В матеріалах справи відсутні докази про використання наявних у засновників прав з метою контролю за діяльністю Товариства задля уникнення негативних наслідків його діяльності, що свідчить про бездіяльність засновників в управлінні боржником.

За матеріалами справи, засновники не виявляли розумної та добросовісної участі в управлінні Товариством, участі у впроваджені заходів щодо контролю за діяльністю Товариством, збереженні його активів (майна). Засновники не могли не знати, що Товариство знаходиться у стані неплатоспроможності і що подальше ігнорування такого стану Товариства призведе до порушення законних прав кредитора Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Бездіяльність учасників боржника, а також невжиття ними вичерпних та добросовісних заходів щодо збереження майна боржника, приховування ними бухгалтерських документів та відомостей про здійснювану боржником господарську діяльність, відсутність співпраці із ліквідатором призвело до виникнення кризової ситуації та подальшого переходу в стадію банкрутства боржника, що завдало істотної шкоди інтересам кредитора, оскільки останній не отримав задоволення своїх кредиторських вимог у зв`язку із відсутністю будь-яких активів боржника, за рахунок яких ці кредиторські вимоги могли би бути задоволені.

Така бездіяльність засновників Товариства перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із обставинами неможливості боржником належно виконати зобов`язання перед кредитором, що в подальшому створило умови та підстави для визнання боржника банкрутом з неможливістю задовольнити кредиторські вимоги у межах справи про банкрутство за рахунок майна боржника, з огляду на що є доведеним наявність причинно-наслідкового зв`язку між критичним фінансовим станом боржника та бездіяльністю учасників боржника, які є суб`єктами субсидіарної відповідальності.

Апеляційний суд, зважаючи на обставини даної справи, дійшов висновку, що невиконання відповідачами, як засновниками боржника, обов`язку передбачити можливість настання негативних для нього наслідків шляхом контролю над діяльністю Товариства та вчинити встановлені законодавством заходи щодо запобігання банкрутству боржника свідчить про наявність вини учасників Товариства, як наслідок, підстав для покладення на них субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.

Наведеним вище мотивуванням спростовуються доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що він жодним чином не причетний до виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» кредиторської заборгованості та подальшого її непогашення.

При цьому відповідачі належними доказами та поясненнями/запереченнями не довели своєї невинуватості, не навели фактів своєї добросовісної та активної поведінки щодо управління та контролю за діяльністю заснованого ними Товариства, як наслідок, обставини, на яких ґрунтувались позовні вимоги ліквідатора, не спростували.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про вчинення ним, як керівником Товариства, дій, свідомо спрямованих на доведення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро +» до банкрутства, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки виходячи з того, що ліквідатор належно обґрунтував наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до субсидіарної відповідальності та неможливість погашення вимог кредитора внаслідок його дій (бездіяльності), саме на ОСОБА_1 покладається тягар спростування цих тверджень ліквідатора. Водночас ОСОБА_1 не наведено обґрунтувань на спростування обставин доведення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» до банкрутства, на яких ґрунтувалися позовні вимоги ліквідатора, та які було задоволено оскаржуваним рішенням господарського суду від 16.09.2025, зокрема: здійснення господарської діяльності без реального характеру; здійснення господарської діяльності без складання первинної господарської документації та ведення бухгалтерського обліку; розпорядження активами Товариства за наявності зареєстрованих обтяжень (податкової застави); приховування об`єктів оподаткування (за період господарської діяльності загальна сума надходжень на рахунки склала 58 725 380,23 грн, при цьому сплачено податків та зборів на суму 2 906,77 грн).

Доводи апелянта ОСОБА_1 про неможливість передачі ліквідатору документації Товариства з посиланням на бойові дії (з 24.02.2022) та руйнуванням греблі Каховської ГЕС (06.06.2023) колегія суддів оцінює критично, оскільки матеріали справи не містять та відповідачами не було надано місцевому суду ані доказів звернення до правоохоронних органів про втрату чи знищення документів господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» (як передбачено пунктом 6.10. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 №88), ані доказів відповідного повідомлення контролюючому органу за місцем обліку (на виконання вимог пункту 44.5. статті 44 Податкового кодексу України). Щодо наведених ОСОБА_1 обставин щодо руйнації та розграбунку мародерами будівлі, в якій знаходилась документація Товариства, колегія суддів зазначає, що у витязі з ЄРДР (номер кримінального провадження 0001565) та листі Головного слідчого управління Служби безпеки України від 01.09.2023 зазначається про руйнацію будинку АДРЕСА_4 , адресою ж (місцем державної реєстрації) Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» є така: АДРЕСА_5 .

Стосовно тверджень апелянта ОСОБА_1 про те, що ліквідатором встановлено вибуття із власності боржника 28 847 336,20 грн, однак не вжито заходів щодо встановлення підстав такого вибуття і повернення вказаного майна банкрута в ліквідаційну масу, колегія суддів зазначає, що самим же скаржником - директором Товариства ОСОБА_5 (як особи, відповідальної за ведення бухгалтерського обліку та особи, яка розпоряджалася коштами товариства) в апеляційній скарзі не зазначається куди та на якій правовій підставі були спрямовані зазначені кошти, як і не зазначається до кого та на якій правовій підставі мали б бути заявлені вимоги ліквідатором з метою повернення цих коштів, про що було слушно зазначено ліквідатором у відзиві на апеляційну скаргу.

Щодо розміру субсидіарної відповідальності колегія суддів зазначає, що відповідно до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» загальна сума визнаних господарським судом вимог кредиторів до боржника, яка є непогашеною, й відсутня можливість такого погашення, складає 15 393 637,87 грн. Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, розмір субсидіарної відповідальності, яка підлягає покладенню на учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+» у зв`язку з доведенням його до банкрутства, складає 15 393 637,87 грн.

З огляду на все вищевикладене, правильними є висновок Господарського суду Одеської області про наявність правових підстав для притягнення до субсидіарної відповідальності ОСОБА_1 (як керівника та засновника) та ОСОБА_3 (як засновника) за доведення до банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю «Маренеро+».

Висновки суду апеляційної інстанції

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника, суд апеляційної керується висновком Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні.

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржників не спростовують висновків Господарського суду Одеської області про покладення субсидіарної відповідальності на засновників боржника, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 у справі №923/1553/21(916/5355/24) залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржників.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.02.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя О.Ю. Аленін