РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.01.2026Справа № 910/9072/25

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Блажівської О.Є. за участю секретаря судового засідання Глиняної А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №910/9072/25

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Патрон Інвест» (04119, місто Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21; )

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Компанію «ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД» (LANDMAX TRADING LTD) (Сейшельські острови, острів Еден, поверх 1, комерційний буд. 1)

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Компанію «ТріоПарт Коммершнал Інк.» (TrioPart Commercial Inc.) (Беліз, Беліз-Сіті, Перегин Ейрс та Хатсон Стріт, Блейк Білдінг, поверх 1, кім. 102)

про припинення трудових і корпоративних відносин,

за участю представників:

позивача - Пруднікова Т.Б.,

від відповідача - не з`явився,

від третьої особи 1 - не з`явився,

від третьої особи 2 - не з`явився,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1. Стислий виклад позовних вимог.

До Господарського суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Патрон Інвест» про припинення трудових і корпоративних відносин за рішенням суду з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Позов мотивований тим, що 14.02.2019 загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Патрон Інвест» було призначено керівником Товариства, шляхом переведення з посади заступника директора Товариства на посаду виконуючої обов`язки директора ТОВ «Патрон Інвест», що підтверджується Протоколом №1/2019 загальних зборів учасників Товариства.

Наказом №3-К від 15.02.2019 позивач заступила до виконання обов`язків директора ТОВ «Патрон Інвест», про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У подальшому, позивач прийняв рішення про припинення своїх повноважень як директора Товариства та подала відповідну заяву. Також позивачем були скликані загальні збори учасників Товариства, на порядок денний яких було винесене питання про звільнення директора Товариства. Проте, загальні збори учасників товариства не відбулись, відтак, питання про припинення повноважень позивача як директора товариства вирішено не було.

У зв`язку з викладеним позивач просить суд припинити трудові та корпоративні відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Патрон Інвест» за рішенням суду з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Стислий виклад заперечень відповідачів.

Відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву у відповідності до приписів ст. 178 ГПК України не скористалися.

Стислий виклад письмових пояснень щодо позову третьої особи 1.

Третя особа 1 правом на подання пояснень щодо позову не скористалася та не надала.

Стислий виклад письмових пояснень щодо позову третьої особи 2.

Третя особа 2 правом на подання пояснень щодо позову не скористалася та не надала.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 27.08.2025.

27.08.2025 у судове засідання з`явилась позивач.

Представник відповідача 27.08.2025 у судове засідання не з`явився. Ухвала суду від 28.07.2025 була направлена відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - 04119, місто Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21. Згідно трекінгу відправлення 792) станом на 27.08.2025 конверт з ухвалою суду від 28.07.2025 повернено відправнику за закінченням терміну зберігання. Від відповідача (представника) клопотань, заяв про відкладення розгляду судового засідання та/або про неможливість прибути у судове засідання, та/або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом» (посилання в мережі інтернет - https://vkz.court.gov.ua/) згідно ст. 197 ГПК України, призначене на 27.08.2025, до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд» не подано, клопотань/заяв від відповідача (представника) не було подано до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд», а також не направлено до суду через відділення поштового зв`язку.

Судом 27.08.2025 у підготовчому засіданні було роз`яснено позивачу права та обов`язки учасника судового процесу.

27.08.2025 у засіданні суд з`ясовував щодо можливого залучення у справу третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Позивач 27.08.2025 надала пояснення та висловила позицію щодо залучення у справу третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2025 відкладено підготовче засідання у даній справі на 01.10.2025.

На підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Компанію «ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД» (LANDMAX TRADING LTD) зареєстровану 03.02.2014 за №140281 на території Республіки Сейшельські острови (Сейшельські острови, острів Еден, поверх 1, комерційний буд. 1).

На підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Компанію «ТріоПарт Коммершнал Інк.» (TrioPart Commercial Inc.) зареєстровану 09.07.2007 за №62.943 (Беліз, Беліз-Сіті, Перегин Ейрс та Хатсон Стріт, Блейк Білдінг, поверх 1, кім. 102).

16.09.2025 до канцелярії суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів.

26.09.2025 до канцелярії суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів.

01.10.2025 у засідання з`явилась позивач.

Представник відповідача 01.10.2025 у судове засідання не з`явився. Ухвала суду від 27.08.2025 була направлена відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - 04119, місто Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21. Згідно трекінгу відправлення 430) станом на 01.10.2025 конверт з ухвалою суду від 27.08.2025 повернено відправнику за закінченням терміну зберігання. Від відповідача (представника) клопотань, заяв про відкладення розгляду судового засідання та/або про неможливість прибути у судове засідання, та/або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом» (посилання в мережі інтернет - https://vkz.court.gov.ua/) згідно ст. 197 ГПК України, призначене на 01.10.2025, до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд» не подано, клопотань/заяв від відповідача (представника) не було подано до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд», а також не направлено до суду через відділення поштового зв`язку.

Представник третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 01.10.2025 у судове засідання не з`явився. Ухвала суду від 27.08.2025 була направлена відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження, - Сейшельські острови, острів Еден, поверх 1, комерційний буд. 1. Згідно трекінгу відправлення (RM064591518UA) станом на 01.10.2025 конверт з ухвалою суду від 27.08.2025 прямує до адресата.

Представник третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 01.10.2025 у судове засідання не з`явився. Ухвала суду від 27.08.2025 була направлена відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження, - Беліз, Беліз-Сіті, Перегин Ейрс та Хатсон Стріт, Блейк Білдінг, поверх 1, кім. 102. Згідно трекінгу відправлення (RM064591708UA) станом на 01.10.2025 конверт з ухвалою суду від 27.08.2025 прямує до адресата.

У судовому засіданні 01.10.2025 судом з`ясовувалось щодо наявності/відсутності (документального підтвердження - довідки) податкової заборгованості підприємства.

Позивач повідомила, що таку довідку буде отримано та направлено до наступного судового засідання до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у даній справі на 05.11.2025.

03.11.2025 до канцелярії суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 підготовче засідання у справі № 910/9062/25 призначено на 03.12.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2025 підготовче засідання у справі № 910/9062/25 призначено на 22.12.2025.

22.12.2025 у підготовче засідання з`явився позивач.

22.12.2025 у судове засідання не з`явився відповідач, третя особа 1, третя особа 2. Ухвала суду від 10.12.2025 була направлена відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - 04119, місто Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21. Згідно трекінгу відправлення (R19) станом на 22.12.2025 конверт з ухвалою суду від 10.12.2025 відправлення знаходиться у поштовому відділенні. Від відповідача (представника) клопотань, заяв про відкладення розгляду судового засідання та/або про неможливість прибути у судове засідання, та/або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом» (посилання в мережі інтернет - https://vkz.court.gov.ua/) згідно ст. 197 ГПК України, призначене на 22.12.2025, до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд» не подано, клопотань/заяв від відповідача (представника) не було подано до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд», а також не направлено до суду через відділення поштового зв`язку.

22.12.2025 у засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У засіданні 22.12.2025 позивач не заперечував щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, розгляд справи по суті призначено на 28.01.26.

У судове засідання 28.01.2026 з`явився позивач.

28.01.2026 у судове засідання не з`явився відповідач, третя особа 1, третя особа 2. Ухвала суду від 22.12.2025 була направлена відповідачу, третій особі 1, 2 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали. Від відповідача, третьої особи 1, 2 (представника) клопотань, заяв про відкладення розгляду судового засідання та/або про неможливість прибути у судове засідання, та/або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом» (посилання в мережі інтернет - https://vkz.court.gov.ua/) згідно ст. 197 ГПК України, призначене на 28.01.2026, до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд» не подано, клопотань/заяв від відповідача, третьої особи, 1, 2 (представника) не було подано до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд», а також не направлено до суду через відділення поштового зв`язку.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 28.01.2026 з`явився позивача.

28.01.2026 у судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

28.01.2026 у судове засідання не з`явилися представники відповідача, третьої особи 1, 2.

28.01.2026 у судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення суду.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

29.11.2017 державним реєстратором Шевченківською районною в місті Києві державної адміністрації було проведено державну реєстрацію створення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Патрон Інвет», номер запису: 0071424.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом №1/2019 від 14.02.2019, зокрема вирішили: заяву ОСОБА_2 про звільнення її з посади директора Товариства задоволено, звільнено ОСОБА_2 з посади директора ТОВ «Патрон Інвест» за угодою сторін з 14.02.2019; призначити з 15.02.2019 ОСОБА_1 виконуючою обов`язки директора ТОВ «Патрон Інвест» шляхом переведення її з посади заступника директора Товариства; надати повноваження виконуючій обов`язки директора Товариства ОСОБА_1 здійснити заходи, необхідні для внесення відповідних змін про керівника Товариства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №52 засновником юридичної особи є Компанія «Лендмакс Трейдінг ЛТД». Кінцевий бенефіціарний власник юридичної особи є ОСОБА_3 .

16.06.2025 позивач подав заяву б/н про звільнення його з посади директора Товариства за власним бажанням, яку направив на адресу Товариства, що підтверджується описом у лист цінний, накладною та фіскальним чеком Укрпошта 1883).

Також цим ж поштовим відправленням позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства на 07.07.2025.

07.07.2025 загальні збори учасників Товариства проведені не були.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказує, що оскільки загальні збори учасників Товариства не відбулися, вона не має можливості звільнитись із займаної посади без рішення загальних зборів товариства, а тому просить вирішити питання щодо припинення трудових та корпоративних відносин між нею та Товариством у судовому порядку.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Судом під час розгляду справи по суті було досліджено наступні докази, якими позивач обґрунтовував свої доводи та заперечення, а саме копії: протоколу №1/2019 загальних зборів учасників ТОВ «Патрон Інвест» від 14.02.2019; наказу №3-К від 15.02.2019; статуту ТОВ «Патрон Інвест»; генеральної довіреності від 30.07.2024; повідомлення про скликання загальних зборів Учасників від 16.06.2025; заяви про звільнення від 16.06.2025; доказів направлення вказаних документів; довідки ПФУ форма ОК-7, ОК-5; довідки ГУ ДПС у місті Києві від 13.10.2025; трудової книжки ОСОБА_1 , судом надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Матеріалами справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Патрон Інвест» (відповідач) не укладало з ОСОБА_1 (позивач) трудового договору (контракту), а отже, між сторонами не виник спір стосовно припинення такого правочину, проте, позивач був наділений повноваженнями на управління товариством, отже між позивачем та відповідачем виникли трудові відносини відповідно до долученого до матеріалів справи Протоколу №1/2019 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Патрон Інвест» від 14.02.2019.

Великою Палатою Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 викладена позиція про те, що в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою. Позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та/або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством.

Згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, зокрема, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Тобто, відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.

Згідно з ч. 1 статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (ч. 1 ст. 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не визначено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Згідно з ч. 1-3 статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Відповідно до п. 1.1 Статуту Товариство створене відповідно до чинного законодавства України та здійснює свою діяльність на підставі Конституції України, Цивільного і Господарського кодексів України, Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю» та інших актів чинного законодавства України.

Учасник Товариства є Компанія «ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД» (пп. 1.2.1 п. 1.2 Статуту).

За змістом п. 3.1 Статуту Товариство є юридичною особою на невизначений строк. Товариство набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації.

Товариство є юридичною особою за законодавством України, має самостійний баланс, поточні та інші рахунки (в національній та іноземних валютах) в банківських установах, знаки для товарів і послуг, які затверджуються виконавчим органом Товариства та реєструються згідно з чинним законодавством, круглу печатку зі своїм найменування, кутовий штамп та фірмовий бланк, а також інші реквізити (п. 3.2 Статуту).

Для забезпечення функціонування Товариства Учасники створюють наступні органи управління Товариством: Загальній збори Учасників; Виконавчий орган Товариства (п. 13.1 Статуту).

Вищим органом управління Товариством є Загальні Збори Учасників (п. 13.2 Статуту).

Одноособовим виконавчим органом управління Товариством є директор Товариства (п. 13.3 Статуту).

Пунктом 14.2 Статуту Товариства визначено, що до компетенції Загальних Зборів Учасників відноситься:

14.2.1 визначення основних напрямків діяльності Товариства;

14.2.2 внесення змін до статуту Товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності Товариством на підставі модельного статуту;

14.2.3 зміна розміру статутного капіталу Товариством;

14.2.4 затвердження грошової оцінки не грошового вкладу Учасника;

14.2.5 перерозподіл часток між Учасниками у випадках, передбачених чинним законодавством України;

14.2.6 обрання одноосібно виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства;

14.2.7 визначення форм контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу товариства;

14.2.8 створення інших органів товариства, визначення порядку їх діяльності;

14.2.9 прийняття рішення про придбання Товариством частки (частини частки) Учасника;

14.2.10 затвердження результатів діяльності Товариства за рік або інший період;

14.2.11 розподіл чистого прибутку Товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів;

14.2.12 прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення Товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення Товариства, порядку розподілу між Учасниками Товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу Товариства;

14.2.13 прийняття інших рішень, віднесених чинним законодавством України до компетенції Загальних зборів Учасників;

14.2.14 вирішення будь-яких інших питань діяльності Товариства.

Виконавчим органом Товариства є Директор. Директор здійснює управління поточною діяльністю товариства (п. 15.1 Статуту).

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у рішеннях від 7 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Згідно зі статтею 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору

За загальними правилами трудового законодавства України, керівник товариства, як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.

Ця правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2019 року в цивільній справі № 758/1861/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 дійшла висновку про те, що директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року в справі № 448/362/22 міститься висновок про те, що спір щодо припинення трудового договору одноосібного виконавчого органу (директора) є спором, який виник із корпоративних відносин, оскільки стосується реалізації загальними зборами цього товариства їхньої компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень. Тому такий спір пов`язаний із управлінням юридичною особою та належить до юрисдикції господарського суду.

У той же час, Верховний Суд прямо не вказав, що такий "корпоративний" спір може бути вирішений виключно із застосуванням норми трудового права, яка міститься в статті 38 КЗпП України.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17.

Оскільки в своїй постанові від 6 вересня 2023 року в справі № 127/27466/20 Велика Палата Верховного Суду вказувала, що позов директора до товариства про припинення трудових відносин є господарським спором та має розглядатись за правилами господарського судочинства, виходячи зі спеціального (особливого) статусу директора, норми Закону, які регулюють порядок звільнення керівника юридичної особи, є спеціальними при розгляді зазначеного спору господарським судом.

За частиною 1 статті 29 Закону загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (частина 1 статті 30 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1-3 статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 30 Закону до компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема: обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства; прийняття інших рішень, віднесених законом до компетенції загальних зборів учасників. Питання, передбачені частиною 2 цієї статті, та інші питання, віднесені законом до компетенції вищого органу товариства, не можуть бути віднесені до компетенції інших органів товариства, якщо інше не випливає з цього Закону.

Відповідно до частин 2, 3 статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення (ч. 4 ст. 32 "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

За змістом частин 1 та 4 статті 39 цього Закону виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Частиною 12 цієї статті визначено, що з одноосібним виконавчим органом та кожним членом колегіального виконавчого органу укладається цивільно-правовий або трудовий договір (контракт). Договір (контракт), що укладається з одноосібним виконавчим органом та членом колегіального виконавчого органу, від імені товариства підписує особа, уповноважена на таке підписання загальними зборами учасників.

Повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу(частина 13 статті 39 цього Закону).

Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має 1) не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й 2) за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження розгляду по суті уповноваженим на звільнення директора органом Товариства заяви позивача про звільнення з посади за власним бажанням, а також фактичного звільнення позивача з посади директора Товариства на підставі рішення загальних зборів учасників Товариства і внесення змін до відомостей про наведену юридичну особу про зміну її керівника.

Наведене дає підстав для висновку про те, що права позивача були порушені внаслідок позбавлення його можливості припинити свої повноваження як директора Товариства з незалежних від нього причин.

При цьому, в судовому засіданні судом було поставлено запитання представнику позивача про те, чи наявний у Товариства податковий борг перед державою та чи здійснює таке Товариство підприємницьку діяльність.

На виконання вимог суду позивачем долучено до матеріалів справи лист Головного управління ДПС у м. Києві №90425/6/26-15-13-01-06 від 13.10.2025, з якого вбачається, що станом на 09.10.2025 в інтегрованих картках платника ТОВ «Патрон Інвест» заборгованість зі сплати податків та платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, не обліковується.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 ЦК України. Під порушенням розуміється такий стан суб`єктивного права, за яким воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року в справі № 916/3156/17, від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц, від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц, від 16 лютого 2021 року в справі № 910/2861/18, від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17, від 22 червня 2021 року в справі № 334/3161/17, від 22 червня 2021 року в справі № 200/606/18, від 29 червня 2021 року в справі № 916/964/19).

Невирішення загальними зборами учасників Товариства питання про звільнення за власним бажанням працівника з посади директора є порушенням прав позивача, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про припинення трудових та корпоративних відносин між ОСОБА_1 та Товариством підлягають задоволенню.

У контексті наведеного спору, суд зауважує, що рішення суду про визнання трудових та корпоративних відносин припиненими є підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у справі №333/3177/22).

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237, 238, 240, 241, 242, 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Припинити трудові та корпоративні відносини між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Патрон Інвест» (04119, місто Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21; ) за рішенням суду з дати набрання судовим рішенням законної сили.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Патрон Інвест» (04119, місто Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки відповідно до приписів ст. ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення суду складено та підписано 06.02.2026.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА