ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" лютого 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4313/25

Господарський суд Харківської області у складі:

суддя Ємельянова О.О.

при секретарі судового засідання Шаповаловою Д.С.

розглянувши матеріали справи у підготовчому засіданні

за позовом Київської окружної прокуратури міста Харкова, м. Харків, вул. Сумська, 76 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (прокурора) - Департамент культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 1-й під`їзд, 4-й поверх
до відповідача 1: Харківської міської ради, 61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 7, відповідача 2: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, 61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 16 , відповідача 3: Фізичної особи - підприємця Михайленко Олександра Юрійовича, АДРЕСА_1
провизнання недійсним договору, зобов`язання повернення майна
за участю представників сторін:

прокурора: Ткаченко К.О.;

відповідача 1: не з`явився;

відповідача 2: не з`явився;

відповідача 3: Хряпинська С.С. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);

3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (прокурора) - Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації: Зучек Є.Н.

ВСТАНОВИВ:

Київська окружна прокуратура міста Харкова звернулась до Господарського суду Харківської області із позовом до відповідача 1 Харківської міської ради, відповідача 2 Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, відповідача 3 Фізичної особи - підприємця Михайленко Олександра Юрійовича про:

- визнання недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 19.08.2015 № 5281-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Михайленком Олександром Юрійовичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. і зареєстрований в реєстрі за № 1638;

- зобов`язання Фізичну особу-підприємця Михайленка Олександра Юрійовича повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 - нежитлові приміщення 1-го поверху № 5-:-9 загальною площею 51,8 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Куликівська, 5, а Харківську міську раду - прийняти у власність зазначені приміщення.

Також, до стягнення заявлені судові витрати.

Крім того, прокурором у пункті 1 прохальної частини позовної заяви заявлено клопотання про визнання поважною причину пропуску строку на звернення до суду та поновити його.

Також, прокурором у 3 пункті прохальної частини позовної заяви заявлено клопотання якості залучення Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова.

Також, прокурором також було подано до Господарського суду Харківської області заяву про забезпечення позову (вх. № 4313 від 04.12.2025 року).

Ухвалою суду від 08.12.2025 року заяву (вх. № 4313 від 04.12.2025 року) про забезпечення позову повернуто Київській окружній прокуратурі міста Харкова.

Ухвалою суду від 08.12.2025 року позовну заяву Київської окружної прокуратури міста Харкова (вх. № 4313/25) залишено без руху. Встановлено Київській окружній прокуратурі міста Харкова строк на усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

08.12.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 28551/25).

09.12.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 28649) про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 10.12.2025 року у задоволенні заяви Київської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову (вх. № 28649 від 09.12.2025 року) відмовлено.

15.12.2025 року від прокурора через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 29267) про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14 січня 2026 року о 13:20 год.

26.12.2025 року від 3-ї особи через канцелярію суду надійшли пояснення (вх. № 30398/25).

05.01.2026 року від відповідача 3 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 145/26).

05.01.2026 року від відповідача 3 через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 146/26) про надання доступу до матеріалів електронної справи.

Ухвалою суду від 14.01.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання. вищевказані документи долучено до матеріалів справи, та подальший розгляд справи ведеться із їх урахуванням.

06.01.2026 року від прокурора через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 269/26) про витребування доказів, у якому останній просить суд, витребувати в Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської (61003, Харківська обл., місто Харків, майдан Конституції, 7) належним чином завірені копії матеріалів приватизаційної справи стосовно нежитлових приміщень 1-го поверху № 5-:-9 загальною площею 51,8 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Куликівська (Мельникова), 5.

12.01.2026 року від прокурора через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 877/26).

Ухвалою суду від 14.01.2026 року, судом відкладено розгляд відповіді на відзив (вх. № 877/26 від 12.01.2026 року) до наступного судового засідання.

Ухвалою суду від 14.01.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом витребувано в Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради докази, а саме: - матеріали приватизаційної справи ( належним чином завірені копії) стосовно нежитлових приміщень 1-го поверху № 5-:-9 загальною площею 51,8 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Куликівська (Мельникова), 5. Встановлено Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради строк для надання до суду витребуваних доказів по 02.02.2026 року до 12:00 год.

Ухвалою суду від 14.01.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом за власної ініціативи продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів, та у підготовчому засіданні оголошено перерву до 11 лютого 2026 року о(б) 11:40 год.

16.01.2026 року від прокурора через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 1348) про долучення доказів направлення відповідача на відзив на адресу відповідача 3.

26.01.2026 року від відповідача 2 надійшов лист (вх. № 2061/26) у якому останній зазначає, що матеріали справи щодо приватизації нежитлових приміщень 1-го поверху № 5-:-9 загальною площею 51,8 кв.м, розташованих у нежитловій будівлі літ. «А-2», за адресою: м. Харків, вул. Куликівська, 5, за договором купівлі-продажу № 5281-В-С від 19.08.2015 передані на постійне зберігання до архівного відділу Харківської міської ради за описом 11, справа № 2376, тож запитувані в ухвалі суду документи знаходяться у зазначеному вище структурному підрозділі Харківської міської ради.

29.01.2026 року від представника відповідача 3 через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 2436/26) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 02.02.2026 року клопотання представника відповідача 3 клопотання (вх. № 2436/26 від 29.01.2026 року) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

09.02.2026 року від відповідача 3 через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 3128/26) у якому останній, просить суд, позовну заяву прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова залишити без розгляду.

10.02.2026 року від прокурора через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 3326/26) про долучення документів до матеріалів справи.

11.02.2026 року від прокурора через канцелярію суду надійшли заперечення (вх. № 3395/26) на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

11.02.2026 року від прокурора через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 3418/26) про долучення до матеріалів справи запиту №50-2657-25 від 10.02.2026 до Харківської міської Документ сформований в системі «Електронний суд» 11.02.2026 3 ради та Архівного відділу Харківської міської ради про надання копій матеріалів приватизаційної справи (належним чином завірених копій) стосовно нежитлових приміщень 1-го поверху № 5-:-9 загальною площею 51,8 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Куликівська (Мельникова), 5, для подальшого скерування цих документів до суду.

Ухвалою суду від 11.02.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом вищевказані документи долучено до матеріалів справи.

Уповноважені представники відповідача 1 та 2 у призначене підготовче засідання 11.02.2026 року не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Присутній у підготовчому засіданні 11.02.2026 року прокурора надав усні заперечення щодо клопотання відповідача 3 про залишення позову без розгляду.

Присутній у підготовчому засіданні 11.02.2026 року уповноважений представник відповідача 3 (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів) надав усні пояснення та підтримав заявлене до суду клопотання про залишення позову без розгляду.

Присутній у підготовчому засіданні 11.02.2026 року уповноважений представник 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (прокурора) - Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації надав усні пояснення.

Судом у судовому засіданні 11.02.2026 року було оголошено ухвалу скорочену (вступну та резолютивну) частини.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами документи, та лист відповідача 2 від 26.01.2026 року (вх. № 2061/26) зазначає наступне.

Ухвалою суду від 14.01.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом витребувано в Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради докази, а саме: - матеріали приватизаційної справи ( належним чином завірені копії) стосовно нежитлових приміщень 1-го поверху № 5-:-9 загальною площею 51,8 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Куликівська (Мельникова), 5. Встановлено Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради строк для надання до суду витребуваних доказів по 02.02.2026 року до 12:00 год.

26.01.2026 року від відповідача 2 надійшов лист (вх. № 2061/26), у якому останній зазначає, що матеріали справи щодо приватизації нежитлових приміщень 1-го поверху № 5-:-9 загальною площею 51,8 кв.м, розташованих у нежитловій будівлі літ. «А-2», за адресою: м. Харків, вул. Куликівська, 5, за договором купівлі-продажу № 5281-В-С від 19.08.2015 передані на постійне зберігання до архівного відділу Харківської міської ради за описом 11, справа № 2376, тож запитувані в ухвалі суду документи знаходяться у зазначеному вище структурному підрозділі Харківської міської ради.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 7, 8 статті 81 Господарського процесуального кодексу України будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Враховуючи вищевикладене, лист відповідача 2, запит прокурора від 10.02.2026 №50-2657-25 до Харківської міської ради та Архівного відділу Харківської міської ради про надання копій матеріалів приватизаційної справи (належним чином завірених копій) та оскільки докази а саме: матеріали приватизаційної справи ( належним чином завірені копії) стосовно нежитлових приміщень 1-го поверху № 5-:-9 загальною площею 51,8 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Куликівська (Мельникова), 5 мають важливе значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку, витребувати у архівного відділу Харківської міської ради матеріали приватизаційної справи ( належним чином завірені копії) стосовно нежитлових приміщень 1-го поверху № 5-:-9 загальною площею 51,8 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Куликівська (Мельникова), 5, та встановити Архівному відділу Харківської міської ради строк для надання до суду витребуваних доказів по 10.03.2026 року до 12:00 год.

Щодо клопотання відповідача 3 (вх. № 3128 від 09.02.2026 року) про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявлено клопотання, відповідач 3 зокрема зазначає, що 08 грудня 2025 року суддею Господарського суду Харківської області Ємельяновою О.О. постановлена ухвала про залишення позову без руху. 22 грудня 2025 р. Господарським судом Харківської області у складі судді Ємельянової О.О. провадження у справі відкрите. Проте, за твердженнями відповідача 3 прокурором недоліки позовної заяви позивачем не усунуті, та зазначає, що судом було задоволено клопотання позивача про залучення Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Проте, з відповіді Департаменту культури та туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації від 02.02.2026 року № 05-22/239, наданої на адвокатський запит, вбачається нежитлова двоповерхова будівля літ. «А-2» по вул. Куликівській, 5 у м. Харкові, в якій розташовані спірні нежитлові приміщення, не є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення «Жилий будинок».

Також зазначає, що у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного правочину судовий збір сплачується залежно від вартості витребуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір»). В порушення вимог закону, суд розрахував розмір судового збору, виходячи із двох позовних вимог немайнового характеру.

За твердженнями відповідача 3, у підготовчому засіданні, яке відбулося 14.01.2026 року, ухвалою суду було задоволене клопотання представника позивача про витребування з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради докази.

На адресу Господарського суду Харківської області від відповідача 2 надійшов лист (вих. № 605 від 21.01.2026 року) про знаходження запитуваних документів в іншому структурному підрозділі Харківської міської ради, тому клопотання прокурора на думку останнього, було задоволено безпідставно

Також зазначає, що відповідно до частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України «суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Вказане на думку відповідача 3 свідчить про те, що відповідно до пункту 1 частини 2, частин 1 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України, суд залишає позов без розгляду, як у зв`язку із тим, що позивач не вніс на момент подання позову коштів для виплати компенсації відповідачу Михайленку О.Ю., чиї права зачіпаються, у разі задоволення позову.

Також, відповідач 3 звертаю увагу суду, що 12.09.2025 року відбувся Пленум Верховного Суду, на якому була прийнята постанова № 18 «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 розділу П «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12 березня 2025 року № 4292-1Х «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача, та зокрема зазначає, що в Конституційному поданні Верховний Суд зазначив, що надання пункт 2 розділу П «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12 березня 2025 року № 4292-1Х «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача зворотної дії в часі суперечить статті 58 Конституції України, оскільки призводить до порушення фундаментального принципу верховенства права правової визначеності, а ретроспективне застосування положень Закону свідчить про порушення статті 6 Європейської конвенції з прав людини через втручання законодавця в процес здійснення правосуддя шляхом прийняття нормативно-правових актів, що наперед визначають результаті справи, яка перебуває на розгляді в суді та в якій однією зі сторін є держава. Конституційне подання Верховного Суду на теперішній час знаходиться в провадженні Конституційного Суду України.

Вказані обставини на думку відповідача 3 є підставою для залишення позову прокурора без розгляду.

Заперечуючи проти клопотання відповідача 3, прокурор у наданих до суду 11.02.2026 року запереченнях (вх. № 3395) зокрема зазначив, що зазначені норми Закону № 4292-ІХ, які направлені на захист прав добросовісного набувача щодо обов`язку внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірних нежитлових приміщень, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки у цій справі правовими підставами позову є статті 203, 215 Цивільного кодексу України, а не 387,388 Цивільного кодексу України, у яких мова йде про добросовісність набувача.

Також. прокурор зазначає, що у постанові від 26.09.2024 року у справі № 990/220/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відкриття провадження у справі регламентовано нормами глави 2 розділу ІІ КАС України, які не наділяють суд повноваженнями при вирішенні питання про відкриття провадження у справі давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, належності, допустимості та достатності доказів, на які посилається позивач у позовній заяві, визначати належних учасників справи. Ці питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу.

Тобто визначення предмета спору та обрання способу захисту є правом позивача, яке реалізується на його власний розсуд, а встановлення обґрунтованості позову обов`язком суду під час розгляду справи, проте не є оцінкою на стадії відкриття провадження. Прокурором у позовній заяві викладено вимоги про визнання незаконним та скасування в частині рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору купівлі-продажу недійсним, зобов`язання повернути майно на підставі вимог статей 203, 215 Цивільного кодексу України. Пред`являючи позов до суду, позивач визначає до відповідача матеріально правову вимогу про поновлення порушеного права. Та посилається на практику Великої Палати Верховного Суду у постановах від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (п. 41), від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц (п. 49), від 21.11.2018 року у справі № 127/93/17-ц (п. 50), від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц(п. 31.4), від 01.04.2020 року у справі № 520/13067/17 (п. 71) у яких остання дійшла висновку про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

У постанові Верховного Суду від 28.01.2026 року у справі № 922/2555/21 сформовано такі правові висновки - положення частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. Разом з тим, у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача приписи частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню. Питання про добросовісність / недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

При цьому у випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов на підставі статті 387 Цивільного кодексу України без застосування приписів частини п`ятої статті 390 ЦК України, яка визначає порядок компенсації вартості майна добросовісному набувачеві (коли земельна ділянка належала державі (чи територіальній громаді), а останній набувач є добросовісним). Натомість у разі не доведення позивачем недобросовісності набувача і встановлення, що набувач є добросовісним, суд відмовляє у задоволенні позову, зокрема на підставі частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду. Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 14.01.2026 року у справі №354/160/25, від 01.12.2025 року у справі №354/419/25, від 19.11.2025 року у справі № 523/14914/24. Оскільки прокурор у цій справі пред`явив позов про повернення нерухомого майна у недобросовісного набувача, то приписи частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України у такому випадку не підлягають застосуванню.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами документи та клопотання відповідача 3 (вх. № 3128 від 09.02.2026 року) про залишення позову без розгляду, зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, прокурором заявлено позовні вимоги про:

- визнання недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 19.08.2015 № 5281-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Михайленком Олександром Юрійовичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. і зареєстрований в реєстрі за № 1638;

- зобов`язання Фізичну особу-підприємця Михайленка Олександра Юрійовича повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 - нежитлові приміщення 1-го поверху № 5-:-9 загальною площею 51,8 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Куликівська, 5, а Харківську міську раду - прийняти у власність зазначені приміщення.

З вищевикладеного слідує, що прокурором у справі заявлено дві немайнові вимоги, а не як помилково зазначено у клопотання (вх. № 3128 від 09.02.2026 року) відповідачем 3, які ґрунтуються на довільному тлумаченні та не вірному розумінні норм законодавства відповідачем 3, у зв`язку із чим, судом у відповідності до вимог законодавства та вимог Закону України «Про судовий збір» було відкрито провадження у справі.

Щодо заперечень відповідача 3 в частині задоволення судом клопотань прокурора, суд зазначає, що вказані заперечення фактично зводяться до незгоди відповідача 3 із процесуальними рішеннями суду, ухваленими судом під час підготовчого засідання, у зв`язку із чим, зазначені доводи відповідача 3 можуть бути включені останнім до апеляційної скарги на рішення суду, а не бути підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Щодо посилання відповідача 3 на те, що відповідно до пункту 1 частини 2, частин 1 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України, суд залишає позов без розгляду, як у зв`язку із тим, що позивач не вніс на момент подання позову коштів для виплати компенсації відповідачу Михайленку О.Ю., чиї права зачіпаються, у разі задоволення позову, із урахуванням заперечень прокурора від 11.02.2026 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається із позовної заяви, в обґрунтування позовних вимог, позивач зокрема зазначає, що прийняття органом місцевого самоврядування рішень попри встановлену законом процедуру приватизації не буде відображати волю територіальної громади як власника комунального майна, оскільки її інтереси визначаються доцільністю, економністю та ефективністю використання майна. Управління комунального майна та приватизації (відповідач 2) та ФОП Михайленко О.Ю. (відповідач 3) були обізнані про порушення процедури приватизації шляхом викупу орендарем, а не шляхом аукціону чи конкурсу, адже в договорі купівлі-продажу наявні посилання на Програму приватизації, у якій зазначено що викуп застосовується щодо об`єктів комунальної власності, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими та нормативними актами, а також щодо тих, які не продано на аукціоні, за конкурсом.

За твердженнями прокурора, не вбачається порушення справедливого балансу в разі позбавлення майна недобросовісного набувача без будь-якої компенсації. Протилежний підхід стимулював би неправомірне та свавільне заволодіння чужим майном та фактично передбачав би винагороду за порушення законодавства і прав інших осіб. Таким чином як зазначає прокурор, за встановлення недобросовісності набуття майна, відповідач позбавляється права на компенсацію

Отже, обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на порушення відповідачами вимог Закону України «Про приватизацію державного майна», Цивільного кодексу України, та зазначає що у даній справі правовими підставами позову є статті 203, 215 Цивільного кодексу України, а не як зазначає відповідач 3 статті 387,388 Цивільного кодексу України, у яких мова йде про добросовісність набувача, оскільки прокурор обґрунтовує позовні вимог зазначаючи саме про недобросовісного набувача нерухомого майна, а не як зазначає відповідач 3 щодо добросовісного набувача.

При цьому, суд приймає до уваги, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12.11.2025 року у справі № 127/8274/24 провадження № 61-11478св25 зазначив, що обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду передбачений у нормі матеріального права. Положення частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню; у випадку, якщо позивач обґрунтовує позов про витребування нерухомого майна недобросовісністю набувача, то положення частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України не застосовуються; питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення. У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов без застосування частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України. Натомість у разі встановлення, що набувач добросовісний, суд відмовляє у задоволенні позову на підставі частини 5 статті 390 Цивільного кодексу України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду.

З аналізу вищевикладеного, та викладених Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12.11.2025 року у справі № 127/8274/24 провадження № 61-11478св25 висновків слідує, що питання про добросовісність/недобросовісність набувача нерухомо майна, судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення, оскільки питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

Вказане спростовує твердження відповідача викладені у наданому до суду клопотанні (вх. № 3128 від 09.02.2026 року) про залишення позову без розгляду та посилання на частину 5 статті 390 Цивільного кодексу України, а саме щодо витребування нерухомого майна від добросовісного набувача та щодо внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача 3 (вх. № 3128 від 09.02.2026 року) про залишення позову без розгляду.

Крім того, суд, дослідивши матеріали справи зазначає, що як вбачається із матеріалів справи, предметом розгляду є позовні вимоги прокурора про:

- визнання недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 19.08.2015 № 5281-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Михайленком Олександром Юрійовичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. і зареєстрований в реєстрі за № 1638;

- зобов`язання Фізичну особу-підприємця Михайленка Олександра Юрійовича повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 - нежитлові приміщення 1-го поверху № 5-:-9 загальною площею 51,8 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Куликівська, 5, а Харківську міську раду - прийняти у власність зазначені приміщення.

При цьому, у пункту 1 прохальної частини позовної заяви, прокурором було заявлено клопотання про визнання поважною причину пропуску строку на звернення до суду та поновлення його.

При цьому, судом під час підготовки справи до розгляду із реєстру судових рішень, доступ до якого є відкритим, було встановлено, що 30.07.2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановив ухвалу про передачу на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/1414/20 за позовом виконувача обов`язків керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Грань-Кор", в якому прокурор просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 06.07.2016 № 283/16 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" в частині, а саме, пункт 10 додатку до рішення; визнати недійсним договір від 10.11.2016 №5395-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень підвальної частини № 1-:-5, 1а, 7-:-9, 11, 11а, 12, 17-:-26, VI, III нежитлової будівлі літ. "А-1", загальною площею 259,9 кв. м., розташовані за адресою: м. Харків, вулиця Ярославська, буд. 10, укладений між Управлінням комунального майна та ТОВ "Грань-Кор", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н. В. і зареєстрований в реєстрі за №2365; зобов`язати ТОВ "Грань-Кор" повернути територіальній громаді міста Харкова нежитлові приміщення напівпідвальної частини № 1-:-5, 1а, 7-:-9, 11, 11а, 12, 17-:-26, VI, III нежитлової будівлі літ. А-1, загальною площею 259,9 кв. м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, буд. 10 та вартістю 808045,20 грн, шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі вказаного майна.

Підставою передачі справи № 922/1414/20 на розгляд палати є необхідність відступити від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 09.10.2024 року у справі 922/4250/19, від 04.12.2024 року у справі № 922/801/21, від 13.11.2024 року у справі № 922/2008/21, від 16.10.2024 року у справі № 922/979/21, від 09.10.2024 року у справі № 922/4361/19 щодо застосування позовної давності у таких правовідносинах.

Ухвалою від 11.09.2025 року прийнято до розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №922/1414/20 за касаційними скаргами Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Грань-Кор" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 року і рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 року.

Ухвалою від 22 січня 2026 року повідомлено учасників справи, що судове засідання із розгляду касаційних скарг Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Грань-Кор" відбудеться 19 березня 2026 року о 11:00 год.

За висновками суду, рішення Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та прав власності Касаційного господарського суду у справі №922/1414/20 може безпосередньо вплинути на подальший розгляд даної справи №922/4313/25.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.

Статтею 36 означеного Закону також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Верховний Суд, серед іншого, забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно з частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У такому випадку згідно з приписами пункту 11 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Також, суд приймає до уваги, що об`єктивна неможливість розгляду справи полягає в тому, що рішення суду в одній справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у іншій справі, зокрема факти, що мають (можуть мати) преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Суд приймає до уваги, що об`єктивна неможливість розгляду справи полягає в тому, що рішення суду в одній справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у іншій справі, зокрема факти, що мають (можуть мати) преюдиційне значення.

Також, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України підставами для передачі справи на розгляд об`єднаної палати є забезпечення єдності судової практики у справах суду касаційної інстанції господарської спеціалізації у випадку наявності різних висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах або необхідності відступу від означених висновків.

При цьому, станом на 11.02.2026 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості про результати розгляду справи № 922/1414/20 палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, та підстави даного позову, висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 920/1414/20 будуть мати значення при вирішенні справи № 922/4313/25 і також підлягають застосуванню у даному спорі, який виник із подібних правовідносин.

У зв`язку із чим, суд, з огляду на ту обставину, що на даний час в провадженні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду перебуває у справі № 920/1414/20, висновок у якій сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи №922/4313/25, суд вважає за необхідне зупинити провадження до закінчення перегляду в касаційному порядку палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/1414/20.

Керуючись статтями 42, 46, 173, 177, 228, 234, 235, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Витребувати в Архівного відділу Харківської міської ради (м. Харків, бульвар Гончарівський, буд. 7) докази, а саме:

- матеріали приватизаційної справи (належним чином завірені копії) стосовно нежитлових приміщень 1-го поверху № 5-:-9 загальною площею 51,8 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Куликівська (Мельникова), 5.

1.2. Встановити Архівному відділу Харківської міської ради строк для надання до суду витребуваних доказів по 10.03.2026 року до 12:00 год.

2. У клопотанні відповідача 3 (вх. № 3128 від 09.02.2026 року) про залишення без розгляду - відмовити.

3. Зупинити провадження у справі № 922/4313/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/1414/20 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

3.1. Зобов`язати учасників справи повідомити Господарський суд про результати розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/1414/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею, а саме 11 лютого 2026 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку, передбаченому статтями 255-256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили з врахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 11 лютого 2026 року

СуддяО.О. Ємельянова