ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 року м. Дніпро Справа № 904/2546/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Єременка Сергія Миколайовича

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025р.

(суддя Євстигнеєва Н.М., м. Дніпро, повний текст рішення складено 30.06.2025р.)

у справі

за позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Єременка Сергія Миколайовича, м. Київ

про стягнення 262 067,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Єременка Сергія Миколайовича заборгованості, у розмірі 262 067,27 грн., з яких: основний борг, у розмірі 203 189,05 грн.; пеня, у розмірі 3 177,94 грн.; 3 % річних, у розмірі 10 878,80 грн.; втрати від інфляції, у розмірі 44 821,48 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо належної оплати спожитої у січні 2022 року - квітні 2025 року теплової енергії за договором про постачання теплової енергії.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025р. у справі №904/2546/25 (з урахуванням ухвали суду від 30.06.2025р., про виправлення описки в рішенні) позовні вимоги задоволено частково. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Єременка Сергія Миколайовича на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради заборгованість за послуги постачання теплової енергії, у розмірі 203 189,05грн., пеня, у розмірі 1 301,57 грн., 3% річних, у розмірі 10 878,77 грн., втрати від інфляції, у розмірі 44 796,94 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3 122,01 грн.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Фізична особа-підприємець Єременко Сергій Миколайович, в якій просить суд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025р. у справі №904/2546/25 скасувати та ухвалити нове рішення про закриття провадженння: 1) в частині позовних вимог позивача до відповідача про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії, які були надані до нежитлового приміщення за адресою м. Дніпро, вул. Шевченка 9, за період з листопада 2020 року по березень 2023 року - на підставі вимог п. 3 ч.1 ст. 231 ГПК України, 2) в частині позовних вимог позивача до відповідача про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії, які були надані до нежитлового приміщення за адресою м. Дніпро, вул. Шевченка 9, за період з листопада 2023 року по 31.03.2025 року - на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про начебто надані йому послуги з теплопостачання КП "Теплоенерго" Дніпровської міської ради.

Зокрема, Скаржник вказує на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що ФОП Єременко С.М. використовує належне йому на праві приватної власності, як фізичній особі, нежитлове приміщення за адресою м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 9, площею 140,80 кв.м, при здійсненні своєї підприємницької діяльності.

Скаржник вважає, що у суду не було підстав для розгляду цієї справи в порядку господарського судочинства, що на думку Скаржника, свідчить про те, що судом помилково розглянуто спір по суті, який не віднесений до юрисдикції господарського суду та як наслідок допущено порушення норм процесуального права.

Скаржник також звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є заборгованість за послуги постачання теплової енергії, які були надані до нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , належного Єременко С.М., як ФОП, за період з 01.01.2022 року по 31.03.2025 року. В той же час, у 2023 році Позивач вже звертався до цього ж суду з вимогою до Відповідача, про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії впродовж опалювального сезону 2020-2021, 2021-2022, 2022-2023, а саме з листопада 2020 року по березень 2023 року включно, які були надані за адресою м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 9 прим.7,8 (справа № 904/6486/23). За наслідками розгляду справи № 904/6486/23 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2024 року, яка набрала законної сили, вищевказане судове провадження за позовом КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради м. Дніпро до ФОП Єременка Сергія Миколайовича про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії - закрито. Зміст зазначеної ухвали Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/6486/23 свідчить про те, що судове провадження у ній було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, оскільки спір не підлягав вирішенню в порядку господарського судочинства. В цій же ухвалі Господарський суд Дніпропетровської області роз`яснив позивачу - КП «Теплоенерго» про те, що розгляд цієї справи відноситься до юрисдикції цивільного судочинства (копію зазначеної ухвали суду додаю до апеляційної скарги). Тобто, на переконання Скаржника, з наведеного вбачається, що позивач вже звертався до суду до того ж самого відповідача з аналогічними вимогами в 2023 році, про стягнення заборгованості за надані послуги, за період з листопада 2020 року по березень 2023 року і в цій частині суд висловився про те, що даний спір відноситься до цивільної юрисдикції.

Від Скаржника до суду надійшли додаткові пояснення, які за своєю суттю є відповіддю на відзив на апеляційну скаргу, в яких Відповідач не погоджується із запереченнями Позивача та вказує, що ФОП Єременко С.М. договору з КП «Теплоенерго» не укладав, оскільки його не підписував. При цьому, слід зазначає, що в своїй апеляції ФОП Єременко С.М. не вказував про те, що ним не отримуються послуги з теплопостачання за вказаною адресою нежитлового приміщення. ФОП Єременко С.М. виказував свою не згоду лише щодо юрисдикції вказаного спору та твердженням Позивача про те, що у вказаному нежитловому приміщенні ФОП Єременко С.М. здійснюється господарська діяльність. Щодо твердження Позивача про факт укладення та дію договору з ФОП Єременко С.М., то вони, на думку Скаржника, є неспроможними, оскільки сам факт направлення ФОП Єременко С.М. договору не означає його укладення. Для укладення договору, на думку Скаржника, потрібна згода обох сторін, яка може бути виражена як письмово, так і шляхом вчинення певних дій. А письмової згоди Єременко С.М. на укладення договору про надання послуг з постачання теплової енергії № 060876 від 12.12.2024 р. з ним як з фізичною-особою підприємцем не надавав, про що сам Позивач зазначає, вказуючи, що «... В той же час, після отримання повідомлення від Позивача про необхідність укладення договору, Відповідач звернувся до КП «Теплоенерго» ДМР з повідомленням про відмову у акцептуванні та підписанні договору про надання послуги з постачання теплової енергії та відмовляється від послуг теплопостачання...». Таким чином, на переконання Скаржника, говорити про те, що між Позивачем та Відповідачем, як ФОП існують правовідносини на підставі укладеного договору № 060876 від 12.12.2024р., не можна, оскільки Відповідач не прийняв договірних умов.

Щодо твердження Позивача про те, що нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є приміщенням магазину і використовується ФОП Єременко С.М. з метою здійснення підприємницької діяльності, то ці твердження будуються Позивачем лише на матеріалах технічної інвентаризації і на тому, що Єременко С.М. є фізичною особою підприємцем. Єременко С.М. зазначає, що не заперечує той факт, що вказане приміщення є нежитловим і за матеріалами технічної інвентаризації значиться як об`єкт «магазин». В той же час, Єременко С.М. говорить про те, що вказаний нежитловий об`єкт нерухомості ним був придбаний як фізичною особою, що підтверджується витягом з державного реєстру нерухомості і не використовувався ним в підприємницькій діяльності. При цьому, зазначає, що будь-яких належних та допустимих доказів того, що вказане нежитлове приміщення дійсно функціонує і в ньому проводиться господарська діяльність Позивачем надано не було. Тому, доводи Позивача про існування факту здійснення підприємницької діяльності Єременко С.М. у вказаному приміщенні, на переконання Скаржника, є нічим іншим як припущенням, що суперечить одному із загальних принципів господарського судочинства, а саме змагальності сторін, який відповідно до ст.13 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Крім того, Скаржник звертає увагу Суду на те, що незважаючи на наявність рішення суду у справі № 904/6486/23, про яке позивачу було достовірно відомо, останній в 2025 році знов звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області до того ж самого відповідача з аналогічним позовом про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії, які були надані до нежитлового приміщення за адресою м. Дніпро, вул. Шевченка 9, належного Єременко С.М., як ФОП, за період з 01.01.2022 р. по 31.03.2025 р., до якого включив частину матеріально-правових вимог, які були предметом розгляду у справі № 904/6486/23, а саме вимоги про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з листопада 2020 р. по березень 2023 р. і надав ті ж самі докази на підтвердження своїх доводів та не надав жодних нових доказів, які б підтверджували його доводи в частині використання Єременком С.М. вказаного нежитлового приміщення в підприємницькій діяльності. Такі дії Позивача, на думку Відповідача є нічим іншим, як зловживання своїми процесуальними правами.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Від Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою, просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025р. у справі №904/2546/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зокрема, Підприємство посилається на те, що в матеріалах справи наявний договір № 060876 про надання послуги з постачання теплової енергії від 12.12.2024 року, який укладено між КП «Теплоенерго» та фізичною особою-підприємцем Єременко Сергієм Миколайовичем. Відповідно до пп. 1 п. 3 такого договору, послуга теплопостачання надається до нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 9. Таким чином вказаний вище договір підтверджує наявність двох складових, існування яких заперечує представник Апелянта, а саме: Теплопостачання здійснюється до приміщення, яке належить апелянту, саме з метою здійснення ним підприємницької діяльності, як фізичною особою-підприємцем. Крім того, факт використання зазначеного вище приміщення з метою здійснення підприємницької діяльності підтверджується і наявною в матеріалах справи технічною документацією на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 9. Так в матеріалах справи наявні матеріали технічної інвентаризації, згідно яких, нежитлове приміщення що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 9 - є приміщенням магазину, що відповідно також підтверджує факт здійснення підприємницької діяльності Єременко Сергієм Миколайовичем у вказаному вище приміщенні. Таким чином, на думку Позивача, в сукупності письмові докази, які містяться в матеріалах справи спростовують твердження представника Апелянт про те, що ним не провадиться підприємницька діяльність за адресою тепло споживання, а приміщення власником якого є Апелянт не використовується ним в підприємницькій діяльності.

Крім того, Позивач зазначає на тому, що з метою встановлення договірних відносин між Позивачем та Відповідачем, ним було направлено договір про надання послуг з постачання теплової енергії № 060876 від 12.12.2024 р. Відповідачеві. Факт направлення та вручення такого договору Відповідачеві підтверджується поштовими документами, які є додатками до цієї позовної заяви. В той же час, після отримання повідомлення від Позивача про необхідність укладення договору, Відповідач звернувся до КП «Теплоенерго» ДМР з повідомленням про відмову у акцептуванні та підписанні договору про надання послуги з постачання теплової енергії та відмовляється від послуг теплопостачання. В той же час, жодних достатніх відомостей про відключення користувача від системи опалення за вказаною вище адресою надання послуг не встановлено, а відтак відповідно до положень сю 19 ЗУ «Про теплопостачання» та ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача від укладення договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, на думку Позивача, між Позивачем та Відповідачем діє Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є договором приєднання, опублікований 01.10.2019р., що набрав чинності 01.11.2019р., із подальшими змінами та доповненнями, відповідно до чинного законодавства і діє станом на дату звернення до суду, в силу відсутності відомостей про відключення приміщення Відповідача від систем теплопостачання у встановленому законодавством порядку.

Позивач також звертає увагу суду на те, що відповідно до ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. З даним кореспондується також правова позиція Верховного суду України, викладена у Постанові від 20.04.2016р. по справі №6-2951цс15 - споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам пособі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Дармін М.О., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.07.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/2546/25. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Єременка Сергія Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025р. у справі №904/2546/25 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи №904/2546/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.08.2025р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Єременка Сергія Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від Скаржника на адресу суду надійшла заява, про розгляд справи за участю сторін у справі, з викликом сторін у судове засідання.

Розпорядженням керівника апарату суду від 15.09.2025р., зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Дарміна М.О., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025р. №1.

Автоматичною системою документообігу, для розгляду заяви про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, тощо визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Чус О.В., Іванова О.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2025р. відмовлено в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Єременка Сергія Миколайовича про розгляд справи № 904/2546/25 з повідомленням (викликом) учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 04.02.2026р., у зв`язку з вирішенням питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі, на виконання пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025р. №1, для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Дармін М.О., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2026р., судовою колегією у визначеному складі, прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Ресанта-Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.07.2025р. у справі № 908/610/25 до свого провадження.

7. Встановлені судом обставини справи

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка №428073776 від 22.05.2025, а.с. 113-116) нежитлове приміщення, в житловому будинку літ. Б-9 приміщення магазину у підвалі поз. 1-4, ХХІІІ, площею 54,4 кв.м. на І поверсі, поз.-1-7,1, площею 140,8 кв.м., вхід в підвал літ. б, ганок літ.б1), за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 9 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101), належить на праві приватної власності Єременко Сергію Миколайовичу (частка 1) на підставі: договору купівлі-продажу, нерухомого майна, серія та номер: 608, виданий 25.03.2020, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В (дата державної реєстрації 25.03.2020).

Будинок №9 є багатоквартирними. Подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача, які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку.

Отже, Єременко Сергій Миколайович, як власник зазначеного приміщення, отримував теплову енергію для опалення приміщення площею 140,8кв.м., так як зазначене приміщення не відокремлене від внутрішньобудинкового комплексу трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення будинків.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

КП "Теплоенерго" ДМР направило ФОП Єременко С. М., на адресу місцезнаходження ( АДРЕСА_2 ), примірник договору №060876 про надання послуги з постачання теплової енергії (а.с. 33 на звороті - 38).

Однак, як зазначає Фізична особа-підприємець Єременко Сергій Миколайович, договору з КП "Теплоенерго" він не укладав, оскільки його не підписував.

Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, як виконавцем послуг 01.10.2019р. на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, а наразі на сайті опублікований договір в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 10.11.2021.

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (п. 1 договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця https://teploenergo.dp.ua/ (п. 2 договору).

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг (п. 4 договору).

Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку 9 по вул. Шевченка у м. Дніпрі про обрання моделі договірних відносин, послуга з теплопостачання споживалась відповідачем, Фізична особа - підприємець Єременко Сергій Миколайович вважається таким, що приєднався до публічного договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

У позивача даний Типовий договір з відповідачем обліковується за реквізитами №060876 від 12.12.2024р., за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 9, щодо нежитлового приміщення площею 140,8кв.м.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач протягом 30 днів повідомляв позивача про свою відмову від укладання договору (внесення змін), доказів наявності заперечень або протоколу розбіжностей до договору матеріали справи не містять.

Таким чином, між Комунальним підприємством "Теплоенерго" (виконавець) та Фізичною особою - підприємцем Єременко Сергієм Миколайовичем укладено Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

За умовами п. 5 договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором.

Пунктом 17 договору встановлено, що зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця.

Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: - плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022), та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання; - плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця teploenergo.dp.ua.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року) (п. 30 договору).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті виконавця teploenergo.dp.ua

У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору, новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті (п. 31 договору).

Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Позивач зазначає, що в будинку №9 по вул. Шевченка в м. Дніпрі встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії (обчислювач Суперком-01-1 SKS-3 15663).

Надання послуг з теплопостачання підтверджується актами споживання теплової енергії: з 18.12.2021 по 26.01.2022, з 26.01.2022 по 25.02.2022, з 25.02.2022 по 31.03.2022, з 04.11.2022 по 30.11.2022, з 30.11.2022 по 05.12.2022, з 06.12.2022 по 31.01.2022, з 31.12.2022 по 31.01.2023, з 31.01.2023 по 15.02.2023, з 15.02.2023 по 28.02.2023, з 28.02.2023 по 22.03.2023, з 10.11.2023 по 30.11.2023, з 30.11.2023 по 31.12.2023, з 31.12.2023 по 31.01.2024, з 31.01.2024 по 29.02.2024, з 29.02.2024 по 28.03.2024, з 01.11.2024 по 30.11.2024, з 30.11.2024 по 31.12.2024, з 31.12.2024 по 31.01.2025, з 31.01.2025 по 28.02.2025, з 28.02.2025 по 27.03.2025 (а.с. 63-72).

Вказаними актами фіксується кількість поставленої на житловий будинок теплової енергії - в Гігакалоріях (Гкал) згідно приладу обліку будинку, які (Гкал) в подальшому позивач розподіляє на спірні приміщення відповідача, у відповідності до відомостей (параметрів) нежитлових приміщень відповідача (довідка №566 від 30.04.2025 на а.с. 40 на звороті - 41).

Як зазначено вище, площа приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 9 становить 140,80м2.

КП "Теплоенерго" ДМР суду надано підписані позивачем в односторонньому порядку акти прийому-передачі теплової енергії №060876: від 31.01.2022 за січень 2022 року, у кількості 3,70462Гкал теплової енергії, на суму 25475,86грн; від 28.02.2022 за лютий 2022 року, у кількості 2,21835Гкал теплової енергії, на суму 15255,11грн; від 31.03.2022 за березень 2022 року, у кількості 2,13784Гкал теплової енергії, на суму 14701,45грн; від 30.11.2022 за листопад 2022 року, у кількості 1,27768Гкал теплової енергії, на суму 8786,33грн; від 31.12.2022 за грудень 2022 року, у кількості 1,89843Гкал теплової енергії, на суму 4268,76грн; від 31.01.2023 за січень 2023 року, у кількості 2,46493Гкал теплової енергії, на суму 16950,78грн; від 28.02.2023 за лютий 2023 року, на суму 24 083,09грн; від 31.03.2023 за березень 2023 року, у кількості 1,16Гкал теплової енергії, на суму 7977,06грн; від 30.11.2023 за листопад 2023 року, у кількості 1,0649Гкал теплової енергії, на суму 4428,80грн; від 31.12.2023 за грудень 2023 року, у кількості 2,03483Гкал теплової енергії, на суму 7915,84грн; від 31.01.2024 за січень 2024 року, у кількості 2,46857Гкал теплової енергії, на суму 9275,17грн; від 29.02.2024 за лютий 2024 року, у кількості 2,0116Гкал теплової енергії, на суму 7307,43грн; від 31.03.2024 за березень 2024 року, у кількості 1,87538Гкал теплової енергії, на суму 6582,90грн; від 30.11.2024 за листопад 2024 року, у кількості 1,74797Гкал теплової енергії, на суму 8021,02грн; від 31.12.2024 за грудень 2024 року, у кількості 2,37179Гкал теплової енергії, на суму 10955,80грн; від 31.01.2025 за січень 2025 року, у кількості 2,15598Гкал теплової енергії, на суму 10778,22грн; від 29.02.2025 за лютий 2025 року, у кількості 2,21522Гкал теплової енергії, на суму 11278,67грн; від 31.03.2025 за березень 2025 року, у кількості 1,74443Гкал теплової енергії, на суму 9146,76грн (а.с. 51 на звороті -60).

Також позивачем були виставлені рахунки на оплату №050058 на загальну суму 203189,05грн: від 31.01.2022 за січень 2022 року на суму 25 475,86грн; від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 15 255,11грн; від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 14 701,45грн; від 30.11.2022 за листопад 2022 року на суму 8 786,33грн; від 31.12.2022 за грудень 2022 року на суму 4 268,76грн; від 31.01.2023 за січень 2023 року на суму 16 950,78грн; від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 24 083,09грн; від 31.03.2023 за березень 2023 року на суму 7 977,06грн; від 30.11.2023 за листопад 2023 року на суму 4 428,80грн; від 31.12.2023 за грудень 2023 року на суму 7 915,84грн; від 31.01.2024 за січень 2024 року на суму 9 275,17грн; від 29.02.2024 за лютий 2024 року на суму 7 307,43грн; від 31.03.2024 за березень 2024 року на суму 6 582,90грн; від 30.11.2024 за листопад 2024 року на суму 8 021,02грн; від 31.12.2024 за грудень 2024 року на суму 10 955,80грн; від 31.01.2025 за січень 2025 року на суму 10 778,22грн; від 29.02.2025 за лютий 2025 року на суму 11 278,67грн; від 31.03.2025 за березень 2025 року на суму 9 146,76грн (а.с. 42-50).

Зазначені акти та рахунки направлені на адресу відповідача, та отримані 01.05.2025 (а.с. 61-62).

Позивачем складено досудову вимогу, на суму боргу 203 227,31грн. (а.с. 73).

Вимога отримана відповідачем 03.05.2025р. та залишена без задоволення.

У зв`язку з тим, що Єременко Сергій Миколайович є власником, вищезазначеного приміщення, позивачем здійснено нарахування за послуги постачання теплової енергії, за період з 01.01.2022р. по 31.03.2025р., у розмірі 203 189,05грн.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги постачання теплової енергії у розмірі 203 189,05грн, пеню у розмірі 3 177,94грн, 3% річних, у розмірі 10 878,80грн, втрати від інфляції, у розмірі 44 821,48грн, що є причиною звернення з позовом до суду.

Доказів погашення суми позову відповідач на час розгляду справи суду не надав.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Враховуючи доводи апеляційної скарги, першочерговим питанням у цій справі, яке винесено на розгляд суду є питання визначення юрисдикції цього спору за позовом юридичної особи ( теплопостачальної компанії ) про стягнення вартості поставленої теплової енергії до фізичної особи, яка має статус фізичної особи-підприємця та має у власності нежитлове приміщення.

Вирішуючи поставлене питання, Суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 р. у справі № 911/1834/18, від 11.01.2022 р. у справі № 904/1448/20).

Тобто юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно Позивачеві.

Відповідно до положень ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (частина перша ст. 2 ЦК України ).

У свою чергу відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України, частиною першою якої унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 цього Кодексу.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

З огляду на положення частини першої ст. 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності ( аналогічна правова позиція щодо розмежування господарської та цивільної юрисдикції наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 р. у справі № 904/1083/18).

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції ( така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020 р. у справі № 916/385/19, від 13.02.2019 р. у справі № 910/8729/18 ).

Разом з тим відповідно до частини першої ст. 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Статтями 25, 26 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки ( цивільну правоздатність ) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом ( ст. 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до частини другої ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання.

У свою чергу наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 р. у справі № 2-7615/10, від 05.06.2018 р. у справі № 522/7909/16-ц ).

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських ( такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 916/1261/18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.06.2018 р. у справі № 548/981/15-ц також звернула увагу, що наявність такого статусу (ФОП) в особи, яка є стороною в справі, не підтверджує те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи підприємцем вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах.

Отже, вирішення питання про юрисдикційність спору за участю фізичної особи-підприємця залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання, та чи є ці правовідносини господарськими.

Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами ( п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Житлово-комунальні послуги»).

Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів ( п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ).

Індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами ( п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з Позивачем не позбавляє Відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Колегія суддів враховує, що юрисдикція таких спорів визначається залежно від суб`єктного складу правовідносин, тобто якщо Споживачем послуг є фізична особа, то такі спори повинні розглядатися за правилами цивільного судочинства, а якщо споживачем послуг є юридична особа чи фізична особа-підприємець, то за суб`єктним складом такі спори мають розглядатися в порядку господарського судочинства ( аналогічні висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 р. у справі № 757/45133/15-ц та від 20.09.2018 р. у справі № 751/3840/15-ц ).

Положеннями статей 316, 317, 319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності ( ч.1 ст. 320 ЦК України ).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка №428073776 від 22.05.2025р., а.с. 113-116) нежитлове приміщення, в житловому будинку літ. Б-9 приміщення магазину у підвалі поз. 1-4, ХХІІІ, площею 54,4 кв.м. на І поверсі, поз.-1-7,1, площею 140,8 кв.м., вхід в підвал літ. б, ганок літ.б1), за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 9 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101), належить на праві приватної власності Єременко Сергію Миколайовичу (частка 1) на підставі: договору купівлі-продажу, нерухомого майна, серія та номер: 608, виданий 25.03.2020р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В (дата державної реєстрації 25.03.2020р.).

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради просило стягнути з Фізичної особи-підприємця Єременко Сергія Миколайовича заборгованість за спожиті комунальні послуги з постачання теплової енергії, посилаючись на те, що між сторонами існують правовідносини з надання та споживання комунальних послуг.

Докази використання Відповідачем спірного нежитлового приміщення саме у підприємницькій діяльності у справі відсутні і це не впливає на правовий статус його як власника вказаного об`єкта нерухомого майна, набутого ним у власність саме як фізичною особою.

Чинне законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності як фізичну особу-підприємця та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця, а лише встановлює, що остання відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи-підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у власності фізичної особи.

У даному випадку власником нежитлового приміщення і споживачем комунальних послуг є Єременко Сергій Миколайович, як фізична особа.

Суд апеляційної інстанції зазначає, якщо стороною спору про надання комунальних послуг є громадянин як фізична особа - власник об`єкта нерухомого майна, який має статус суб`єкта підприємницької діяльності, і якщо немає доказів використання його майна у господарській діяльності, це зумовлює наслідки у вигляді зміни юрисдикційності такої справи і відповідно закриття провадження у ній, оскільки на час відкриття місцевим господарським судом провадження розгляд цієї справи належав до повноважень суду цивільної юрисдикції, тому що у цьому спорі вказана особа виступає як фізична особа - власник нерухомого майна, а не суб`єкт підприємницької діяльності ( аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 920/50/19 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 278 ГПК України, порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених ст.ст. 20-23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч. 4 ст. 278 ГПК України, у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 цього Кодексу суд, за заявою Позивача, в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором Позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Частиною 2 ст. 231 ГПК України визначено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити Позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити Позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішення, як таке, що ухвалено з порушенням правил юрисдикції господарських судів та закрити провадження у справі.

При цьому, суд апеляційної інстанції роз`яснює Позивачеві, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню, а провадження у справі закриттю.

9. Судові витрати.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями п. 1 ч. 1 ст. 231, 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Єременко Сергія Миколайовича - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2025 р. у справі № 904/2546/25 - скасувати.

Провадження у справі № 904/2546/25 закрити.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Єременко Сергія Миколайовича судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4 683,02 грн., про що видати наказ.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін