ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1295/25

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригуза П.Д.

за участю секретаря судового засідання Повідайчик Т.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ", код ЄДРПОУ - 30524716, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 1-5,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Леда Вест", код ЄДРПОУ - 44794546, 90202, Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вул. Б. Хмельницького, буд. 112,

про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Леда Вест", з позовними вимогами в погашення боргу за виконане перевезення, стягнути з відповідача на свою користь 300 806.72 грн.

Обґрунтування позовних вимог:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на таке.

1) 15 травня 2025, з допомогою електронної пошти, на адресу перевізника - ТОВ "Горизонт-СМ" від вантажовідправника, що виступив замовником перевезення - ТОВ "Леда Вест" надійшов договір - заявка №2/15052025, за змістом, на виконання міжнародного перевезення. Його умови прийняті перевізником і такий договір був направлений замовнику перевезення у такий же спосіб (електронною поштою).

На підтвердження укладання договору перевезення був складений коносамент у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної CMR №200657 від 16 травня 2025 року.

2) Відповідно до умов договору - заявки, ТОВ "Горизонт - СМ" здійснило міжнародне перевезення вантажу за маршрутом: м. Харків - м. Треллеборг (Швеція). Підтвердженням належного виконання перевезення є підписаний обома сторонами акт №Г-00000692 здачі - прийняття робіт (надання послуг).

Вартість перевезення згідно з пунктом 14 означеного договору складає 3200.00 євро. За змістом цього ж пункту договору - заявки - оплата перевезення здійснюється безготівковим розрахунком у гривнях за курсом НБУ, встановленим на дату розвантаження. Дата розвантаження - 24 травня 2025 року. Курс НБУ на вказану дату становив 46.9281 грн за 1 євро, що передбачає оплату перевезення у гривнях у сумі 150 169.92 грн. За твердженням позивача в акті сторони за взаємною згодою погодили сплату іншої суми - 150 383.68 грн.

Позивач вказує, що за змістом пункту 15 заявки - оплата проводиться протягом 30 банківських днів по отриманню правильно оформлених оригіналів документів. Такі документи, за твердженням позивача, 11 червня 2025 були направлені на адресу замовника (відповідача у справі). 12 червня 2025 таке поштове відправлення було отримано відповідачем. За переконанням позивача, 24 липня 2025 року завершися строк оплати.

Втім грошове зобов`язання виконане не було. З 25 липня 2025 зобов`язання ТОВ "Леда Вест" на суму 150 169.92 грн вважається простроченим.

3) 22 травня 2025, з допомогою електронної пошти, на адресу перевізника - ТОВ "Горизонт-СМ" від вантажовідправника, що виступив замовником перевезення - ТОВ "Леда Вест" надійшов договір - заявка №2/22052025, за змістом, на виконання міжнародного перевезення. Його умови прийняті перевізником і такий договір був направлений замовнику перевезення у такий же спосіб (електронною поштою).

На підтвердження укладання договору перевезення був складений коносамент у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної CMR №200660 від 23 травня 2025 року.

4) Відповідно до умов договору - заявки, ТОВ "Горизонт - СМ" здійснило міжнародне перевезення вантажу за маршрутом: м. Харків - м. Треллеборг (Швеція). Підтвердженням належного виконання перевезення є підписаний обома сторонами акт №Г-00000722 здачі - прийняття робіт (надання послуг).

Вартість перевезення згідно з пунктом 14 означеного договору складає 3200.00 євро. За змістом цього ж пункту договору - заявки - оплата перевезення здійснюється безготівковим розрахунком у гривнях за курсом НБУ, встановленим на дату розвантаження. Дата розвантаження - 2 червня 2025 року. Курс НБУ на вказану дату становив 47.0740 грн за 1 євро, що передбачає оплату перевезення у гривнях у сумі 150 636.80 грн.

Позивач вказує, що за змістом пункту 15 заявки - оплата проводиться протягом 30 банківських днів по отриманню правильно оформлених оригіналів документів. Такі документи, за твердженням позивача, 11 червня 2025 були направлені на адресу замовника (відповідача у справі). 12 червня 2025 таке поштове відправлення було отримано відповідачем. За переконанням позивача, 24 липня 2025 року завершися строк оплати.

Втім грошове зобов`язання виконане не було. З 25 липня 2025 зобов`язання ТОВ "Леда Вест" на суму 150 636.80 грн вважається простроченим.

5) Загальна вартість 2 виконаних на користь ТОВ "Леда Вест" перевезень складає - 300 806.72 грн, стягнення яких і стало предметом розгляду у даній справі.

6) 09.12.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача (вх. 02.3.1-02/10765/25 від 09.12.2025 року), в якій він підтверджував, що 04 грудня 2025 згідно платіжної інструкції №232 ТОВ "Леда Вест" здійснило часткову оплату за спірні перевезення у сумі 50 000.00 грн. Відтак, заборгованість відповідача складає 250 806.72 грн. Провадження в частині сплачених коштів підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 231 ГПК України. Позивач вказує, що часткове погашення боргу свідчить про його визнання.

Додатково на адресу суду надійшло заперечення на клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу від позивача (вх. №02.3.1-02/112/25 від 25.12.2025).

7) 15.01.2026 на адресу суду від позивача надійшла заява про часткове погашення боргу у справі №907/1295/25 (вх. №02.3.1-02/283/26 від 15.01.2026 року), в якій позивач вказував, що 30 грудня 2025 згідно доданої виписки по рахунку від 14 січня 2026, відповідачем на користь позивача було сплачено ще 100 636.80 грн. З урахуванням здійснених платежів у розмірі 150 636.80 грн, справа в цій частині підлягає закриттю. Позивач зазначає, що неоплаченою залишається вартість наданих послуг з перевезення у розмірі 150 169.92 грн (300 806.72 грн - 150 636.80 грн).

Правова позиція відповідача у справі.

На адресу суду 08.12.2025 від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву (вх. №02.3.1-02/10712/25 від 08.12.2025 року), в якому він зазначає по суті позовних вимог, що 04.12.2025 він здійснив оплату за міжнародні транспортні перевезення у сумі 50 000.00 грн. На підставі вищевикладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Також на адресу суду 08.12.2025 надійшло від відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (вх. №02.3.1-02/10714/25 від 08.12.2025 року), в якому він просив зменшити витрати на правничу допомогу до 1000.00 грн та гонорару до 1000.00 грн або відмовити повністю у відшкодуванні таких витрат на користь позивача.

Процесуальні дії суду.

Ухвалою суду від 18.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Рішення та постанови ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Згідно з частиною 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судом.

Судом встановлено, що дійсно 15.05.2025 між сторонами спору був укладений договір - заявка 2/15052025, згідно умов якого перевізник (позивач) має здійснити перевезення вантажу металевих конструкцій за маршрутом - Харків, Україна - SE-231 62 Trelleborg на замовлення відповідача (замовник по договору). Відповідно до п. 14 такого договору - заявки, вартість перевезення складає - 3200 євро. Умови оплати - 3200 євро, безготівка по курсу НБУ на дату розвантаження, 30 банківських днів по оригіналам.

Здійснення перевезення вантажу за таким договором підтверджується зокрема міжнародною товарно-транспортною накладною CMR 200657 від 16.05.2025 року, актом №Г-00000692 здачі - прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого позивачем були надані відповідачу міжнародні транспортні послуги на загальну вартість - 150 383.60 грн. Судом встановлено, що такий акт підписаний з обох сторін. Відповідно замовник погодився із якістю та вартістю наданих послуг. Судом встановлено, що позивач відповідно направляв відповідачу рахунок-фактуру №Г-00000692 від 26.05.2025 на оплату наданих міжнародних транспортних послуг вартістю 150 383,68 грн.

Також судом встановлено, що дійсно 22.05.2025 між сторонами спору був укладений договір - заявка 2/22052025, згідно умов якого перевізник (позивач) має здійснити перевезення вантажу металевих конструкцій за маршрутом - Харків, Україна - SE-231 62 Trelleborg на замовлення відповідача (замовник по договору). Відповідно до п. 14 такого договору - заявки, вартість перевезення складає - 3200 євро. Умови оплати - 3200 євро, безготівка по курсу НБУ на дату розвантаження, 30 банківських днів по оригіналам.

Здійснення перевезення вантажу за таким договором підтверджується зокрема міжнародною товарно-транспортною накладною CMR 2006660 від 23.05.2025 року, актом №Г-00000722 здачі - прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого позивачем були надані відповідачу міжнародні транспортні послуги на загальну вартість - 150 636,80 грн. Судом встановлено, що такий акт підписаний з обох сторін. Відповідно замовник погодився із якістю та вартістю наданих послуг. Судом встановлено, що позивач відповідно направляв відповідачу рахунок-фактуру №Г-000007222 від 02.06.2025 на оплату наданих міжнародних транспортних послуг вартістю 150 636,80 грн.

Відповідно, загальна вартість наданих транспортних послуг складає - 301 020.48 грн.

Разом з тим, за твердженням позивача невиконаним являється за договором-заявкою 2/15052025 від 15.05.2025 грошове зобов`язання у розмірі 150 169.92 грн, а не 150 383,68 грн згідно положень пунктів 14 і 15 договору - заявки.

Таким чином, позивач первісно просив стягнути з відповідача суму боргу в загальному розмірі за 2 - ома договорами - 300 806.72 грн. (150 169.92 грн + 150 636,80 грн).

Судом встановлено, що такі документи направлялись відповідачу, що підтверджується експрес-накладною №3393 від 11.06.2025 року.

Платіжною інструкцією №232 від 04 грудня 2025 підтверджується сплата відповідачем на користь позивача 50 000.00 грн із призначенням платежу - "оплата за міжнародні транспортні перевезення".

Випискою із розрахункового рахунку позивача за 30.12.2025 року підтверджується сплата відповідачем на користь позивача - 100 636.80 грн із призначенням платежу - "оплата за міжнародні транспортні перевезення".

Враховуючи здійснені відповідачем оплати, загальна сума боргу за надані міжнародні транспортні послуги складає - 150 169.92. стягнення якої і є предметом розгляду в даній справі.

Мотивувальна частина.

Правове обґрунтування і оцінка (висновки) суду.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положеннями ст. 11 ЦКУ передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 15 ЦКУ, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; зміна правовідношення; припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.202 ЦК).

Статтею 204 ЦКУ передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 2 статті 214 Цивільного кодексу України передбачено, що особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані.

Згідно положень ст. 509 ЦКУ, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦКУ).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦКУ).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ).

Частиною 1 ст. 604 ЦКУ передбачено, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦКУ).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦКУ, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з ст. 615 ЦКУ, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 ЦКУ, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦКУ).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ).

Згідно ст. 631 ЦКУ, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Нормою ст. 638 ЦКУ передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 651 ЦКУ передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ст. 653 ЦКУ).

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦКУ).

Судом встановлено, що договори - заявки від 15.05.2025 та від 22.05.2025 є за своєю суттю договорами про надання послуг, зокрема договорами перевезення.

Приписами ст. 901 ЦКУ передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦКУ).

Статтею 908 ЦКУ передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу (ст. 909 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 916 ЦКУ передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Плата за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти, що здійснюється транспортом загального користування, визначається за домовленістю сторін, якщо вона не встановлена тарифами, затвердженими у встановленому порядку.

Пільгові умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти транспортом загального користування можуть встановлюватися організацією, підприємством транспорту за їх рахунок або за рахунок відповідного бюджету у випадках, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Мотивована оцінка судом аргументів учасників справи.

Судом встановлено, що дійсно 15.05.2025 між сторонами спору був укладений договір - заявка 2/15052025, згідно умов якого перевізник (позивач) має здійснити перевезення вантажу металевих конструкцій за маршрутом - Харків, Україна - SE-231 62 Trelleborg на замовлення відповідача (замовник по договору). Відповідно до п. 14 такого договору - заявки, вартість перевезення складає - 3200 євро. Умови оплати - 3200 євро, безготівка по курсу НБУ на дату розвантаження, 30 банківських днів по оригіналам.

Здійснення перевезення вантажу за таким договором підтверджується зокрема міжнародною товарно-транспортною накладною CMR 200657 від 16.05.2025 року, актом №Г-00000692 здачі - прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого позивачем були надані відповідачу міжнародні транспортні послуги на загальну вартість - 150 383.60 грн. Судом встановлено, що такий акт підписаний з обох сторін. Відповідно замовник погодився із якістю та вартістю наданих послуг. Судом встановлено, що позивач відповідно направляв відповідачу рахунок-фактуру №Г-00000692 від 26.05.2025 на оплату наданих міжнародних транспортних послуг вартістю 150 383,68 грн.

Також судом встановлено, що дійсно 22.05.2025 між сторонами спору був укладений договір - заявка 2/22052025, згідно умов якого перевізник (позивач) має здійснити перевезення вантажу металевих конструкцій за маршрутом - Харків, Україна - SE-231 62 Trelleborg на замовлення відповідача (замовник по договору). Відповідно до п. 14 такого договору - заявки, вартість перевезення складає - 3200 євро. Умови оплати - 3200 євро, безготівка по курсу НБУ на дату розвантаження, 30 банківських днів по оригіналам.

Здійснення перевезення вантажу за таким договором підтверджується зокрема міжнародною товарно-транспортною накладною CMR 2006660 від 23.05.2025 року, актом №Г-00000722 здачі - прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого позивачем були надані відповідачу міжнародні транспортні послуги на загальну вартість - 150 636,80 грн. Судом встановлено, що такий акт підписаний з обох сторін. Відповідно замовник погодився із якістю та вартістю наданих послуг. Судом встановлено, що позивач відповідно направляв відповідачу рахунок-фактуру №Г-000007222 від 02.06.2025 на оплату наданих міжнародних транспортних послуг вартістю 150 636,80 грн.

Відповідно, загальна вартість наданих транспортних послуг складає - 301 020.48 грн.

Разом з тим, за твердженням позивача невиконаним являється за договором-заявкою 2/15052025 від 15.05.2025 грошове зобов`язання у розмірі 150 169.92 грн, а не 150 383,68 грн згідно положень пунктів 14 і 15 договору - заявки.

Таким чином, позивач первісно просив стягнути з відповідача суму боргу в загальному розмірі за 2 - ома договорами - 300 806.72 грн. (150 169.92 грн + 150 636,80 грн).

Судом встановлено, що такі документи направлялись відповідачу, що підтверджується експрес-накладною №3393 від 11.06.2025 року.

Суд висновує, що строк оплати за такими договорами настав, зокрема за обома договорами - 24 липня 2025 року. Відповідно, відповідач прострочив виконання взятих на себе обов`язків та допустив накопичення заборгованості за надані послуги з міжнародного перевезення.

Платіжною інструкцією №232 від 04 грудня 2025 підтверджується сплата відповідачем на користь позивача 50 000.00 грн із призначенням платежу - оплата за міжнародні транспортні перевезення.

Випискою із розрахункового рахунку позивача за 30.12.2025 року підтверджується сплата відповідачем на користь позивача - 100 636.80 грн із призначенням платежу - "оплата за міжнародні транспортні перевезення".

Враховуючи здійснені відповідачем оплати, загальна сума боргу за надані міжнародні транспортні послуги складає - 150 169.92 грн, стягнення якої і є предметом розгляду в даній справі.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Частиною 3 статті 231 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, суд закриває провадження в частині вимог, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача 150 636.80 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідач здійснив часткове погашення боргу після відкриття провадження у даній справі.

Що стосується залишку заборгованості в розмірі 150 169.92 грн, то суд зазначає, що належними і допустимими доказами у справі підтверджується надання позивачем на користь відповідача послуг з міжнародного перевезення вантажів. Відповідачем акти наданих послуг за договорами - заявками підписані без заперечень, погоджено вартість надання таких послуг; матеріали справи не містять доказів того, що відповідач оспорював надані послуги, не погоджувався з їх наданням; відповідач до суду власного контррозрахунку заборгованості не подав. Крім того, суд звертає увагу, що відповідач здійснив часткове погашення наявної заборгованості, що свідчить про визнання ним боргу, факту надання послуг з міжнародного перевезення та про прострочення здійснення оплати.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги повністю в частині стягнення з відповідача на користь позивача 150 169.92 грн залишку заборгованості за надані послуги з міжнародного перевезення.

Висновки суду.

Матеріалами справи підтверджується порушення прав позивача відповідачем стосовно прострочення виконання ним власних обов`язків за договорами - заявками від 15.05.2025 та від 22.05.2025 року. Так, відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Матеріалами справи підтверджується наявність непогашеної заборгованості у розмірі 150 169.92 грн - основного боргу. Провадження в частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 150 636.80 грн. - підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідач здійснив часткове погашення боргу після відкриття провадження у справі.

Згідно ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України», зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відтак з урахуванням усіх встановлених обставин та зроблених правових висновків, враховуючи аргументи позивача та подані ним докази, суд вказує, що існують підстави для повного задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення залишку заборгованості.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до повного задоволення судом в частині стягнення залишку заборгованості.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Частиною 4 статті 231 ГПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 ЗУ "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 129 ГПК України, на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі - 2252.55 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

1. Провадження у справі №907/1295/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ", код ЄДРПОУ - 30524716, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 1-5, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Леда Вест", код ЄДРПОУ - 44794546, 90202, Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вул. Б. Хмельницького, буд. 112, про стягнення коштів в розмірі 300 806.72 грн, в частині позовних вимог про стягнення коштів у сумі 150 636.80 грн - закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Позовні вимоги в частині наявного боргу у розмірі 150 169.92 грн. - задовольнити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Леда Вест", код ЄДРПОУ - 44794546, 90202, Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вул. Б. Хмельницького, буд. 112, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ", код ЄДРПОУ - 30524716, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 1-5, суму основного боргу в розмірі 150 169.92 грн (сто п`ятдесят тисяч сто шістдесят дев`ять гривень 92 копійок).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Леда Вест", код ЄДРПОУ - 44794546, 90202, Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вул. Б. Хмельницького, буд. 112, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ", код ЄДРПОУ - 30524716, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 1-5, частину сплаченого судового збору у розмірі 2252.55 грн (дві тисячі двісті п`ятдесят дві гривні 55 копійок).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано - 05.02.2026 року.

Суддя Пригуза П.Д.