ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.02.2026 Справа № 908/2797/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, розглянувши матеріали заяви (вх. №3156/08-08/26 від 10.02.2026) про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 908/2797/25

за позовом: Заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (69035, м.Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 5, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ/умовний код ) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, -

позивача: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код юридичної особи в )

до відповідача: Приватного підприємства СТЕРК (02139, м.Київ, вул.Братиславська, буд.11, ідентифікаційний код юридичної особи в )

про стягнення 74519548,16 грн,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (документ сформований в системі Електронний суд 03.09.2025, зареєстрований в канцелярії Господарського суду Запорізької області 04.09.2025 за вх. № 30556/08-07/25) Заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - позивача: Запорізької міської ради до Приватного підприємства СТЕРК (далі ПП СТЕРК) про стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди землі від 30.09.2012 № 1316 у сумі 74519548,16 грн за період з 03.04.2017 по 31.12.2024.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 04.09.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2797/25 та визначено до розгляду судді Лєскіній І.Є.

Ухвалою суду від 17.12.2025 суд зупинив провадження у справі № 908/2797/25 до набрання законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/9347/25 за позовом Приватного підприємства «СТЕРК» до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Запорізька міська рада про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування Витягу з НГО № НВ-025 від 30.06.2025, зобов`язання вчинити певні дії.

У системі «Електронний суд» 09.02.2025 Заступником керівника Вознесенської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області сформовано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій заявник просить суд:

1. Заборонити суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти реєстраційні дії щодо припинення Приватного підприємства «Стерк» (ідентифікаційний код юридичної особи 32914733). 2. При винесенні судового рішення у справі за даним позовом, відповідно до ст. 129 ГПК України, стягнути з Приватного підприємства «Стерк» судові витрати понесені Запорізькою обласною прокуратурою в сумі 1 331,2 грн, сплачені за подачу даної заяви про забезпечення позову.

З метою розгляду поданої заяви, суд вважає за необхідне поновити провадження у справі № 908/2797/25 для розгляду поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Позовні вимоги у даній справі обґрунтовані наступним. Приватним підприємством «СТЕРК» всупереч положенням ст. 632 ЦК України, ст. 271, 284, 289 ПК України та ст. 15, 21 Закону України «Про оренду землі», рішення Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 та п. 12 договору оренди землі від 30.09.2004 за № 1316 не сплачувало орендну плати у розмірі відповідно до нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, внаслідок виникла заборгованість у розмірі 74 519 548,16 грн.

Встановлено, що між Запорізькою міською радою та Приватним підприємством «СТЕРК» 29.09.2004 укладено договір оренди земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :05:003:0045 площею 10.4976 га, зареєстрований від 30.09.2004 за № 1316 (далі Договір).

Відповідно до п. 12 Договору розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі, зокрема, у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Рішенням Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 (далі Рішення № 7) затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя та з 01.01.2016 введено в дію нову нормативну грошову оцінку земель міста Запоріжжя.

Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

- зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

- арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

- іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Із наведених у заяві про забезпечення позову обставин та наданих доказів убачається, що 03.09.2025 заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ПП «СТЕРК» про стягнення несплаченої орендної плати у розмірі 74 519 584,16 грн. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 908/2797/25.

На підставі акту приймання-передачі 05.09.2025 від ТОВ «Епіцентр К» до ОСОБА_1 перейшла частка у статутному капіталі ПП «СТЕРК», номінальна вартість якої становить 34 794 145 грн, що складає 100% статутного капіталу підприємства. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 став єдиним власником ПП «СТЕРК».

ПП «СТЕРК» 23.10.2025 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, зокрема, про визнання протиправним витягу від 30.06.2025 № НВ-025 з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок на підставі якого, здійснено розрахунок несплаченої орендної плати. Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/9347/25.

Представник ПП «СТЕРК» у справі № 908/2797/25 07.11.2025 звернувся з клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/9347/25. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.12.2025 вказане клопотання задоволено та зупинено провадження у справі № 908/2797/25.

У подальшому, ОСОБА_1 , як єдиним власником підприємства, прийнято рішення від 27.11.2025 № 27/11/2025 про припинення діяльності ПП «СТЕРК», у зв`язку з відсутністю господарської діяльності.

Згідно з інформацією з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП «Стерк» з 04.12.2025 перебуває у стані припинення.

Отже, Відповідач під час розгляду справи № 908/2797/25, зокрема після ініціювання останнім зупинення провадження у даній справі, вчинив дії щодо припинення юридичної особи у добровільному порядку.

Крім того, встановлено, що Відповідачем відчужено усе наявне майно за рахунок якого можливо в майбутньому виконати судове рішення у справі № 908/2797/25.

Вищевказані дії у своїй сукупності мають ознаки недобросовісної поведінки. Так, Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 у справі № 201/4160/19 зазначив, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті З Цивільного кодексу України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Недобросовісна поведінка особи, яка полягає в учиненні дій, що можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

У даному випадку Відповідач, як стверджує прокурор, використовуючи механізми передбаченні законом, зловживає наданими йому правами з метою уникнення виконання зобов`язання щодо сплати на користь Запорізької міської ради несплаченої орендної плати за договором оренди землі від 30.09.2004 № 1316 у розмірі 74 519 584,16 грн.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог встановлений до 05.02.2026.

Слід зазначити, що Запорізька міська рада позбавлена можливості пред`явити ліквідатору ПП «Стерк» вимогу про сплату орендної плати у розмірі 74 519 584,16 грн, з огляду на наступне.

Розрахунок несплаченої ПП «СТЕРК» суми орендної плати по договору оренди землі від 30.09.2004 № 1316 Запорізькою міською радою здійснено на підставі витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.06.2025 № НВ-025, який наразі оскаржується Відповідачем у судовому порядку.

Таким чином, у разі задоволення Запорізьким окружним адміністративним судом у справі № 280/9347/25 позовних вимог ПП «Стерк» про визнання протиправним витягу від 30.06.2025 № НВ-025 та зобов`язання сформувати витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки із застосуванням понижуючих локальних коефіцієнтів призведе до зменшення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що буде підставою для перерахунку несплаченої орендної плати та зменшення або збільшення позовних вимог.

Отже, наразі сума несплаченої ПП «Стерк» орендної плати за договором оренди землі від 30.09.2004 № 1316 є спірною та підлягає встановленню судом у справі № 908/2797/25.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 5 ст. 104 ЦК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Таким чином, у разі припинення ПП «СТЕРК», за відсутності правонаступництва, провадження у справі № 908/2797/25 може буде закрито на підставі до п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України, а порушені майнові інтереси територіальної громади м. Запоріжжя залишаться не поновленими.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному ст. ст. 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з пунктом 31 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як «у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії».

Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 910/7194/24, від 30.05.2022 у справі № 906/781/21, від 16.05.2023 у справі № 906/151/23 та від 07.02.2022 у справі № 916/3594/21). Заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання діяльності юридичної особи (подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04.04.2024 у справі № 911/2221/23, від 28.02.2024 у справі № 910/15182/23).

Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій спрямоване на запобігання імовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін та запроваджує законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову по суті за звичайною процедурою, а в разі задоволення позову сприятимуть ефективному захисту прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15.04.2022 у справі № 904/7930/21, від 10.03.2021 у справі № 922/2566/20).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20, від 24.06.2022 у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 у справі № 911/3208/21).

З огляду на зазначене, наявні обґрунтовані ризики того, що до закінчення розгляду справи № 908/2797/25 ПП «Стерк» може вчинити нові дії з метою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Указані вище обставини можуть унеможливити судовий розгляд, так як Відповідач, до якого заявлено позовні вимоги, припинить існування.

Отже, необхідність вжиття заходів до забезпечення позову зумовлена обґрунтованим припущенням, що невжиття таких заходів може унеможливити судовий розгляд даної справи, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів.

З урахуванням викладеного, необхідним є встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» на вчинення реєстраційних дій з припинення ПП «СТЕРК» (ідентифікаційний код юридичної особи 32914733).

Застосування вищевказаного заходу забезпечення позову не призведе до втручання у діяльність Відповідача, а має на меті виключно збереження існуючого кола суб`єктів спірних правовідносин до вирішення спору по суті.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з обраними заявником заходами забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

За змістом норм Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Оцінюючи обґрунтованість та адекватність заходів забезпечення позову щодо яких позивачем подана відповідна заява, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову спроможне унеможливити ефективний захист чи поновлення порушених (оспорюваних) прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Одним із завдань господарського судочинства у відповідності до вимог ст. 2 ГПК України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі Горнсбі проти Греції зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, у даному випадку, за висновками суду, застосування обраних заявником заходів забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову, щодо яких подано заяву, сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді і в разі задоволення позову забезпечить захист прав і законних інтересів позивача.

Отже, заходи забезпечення позову, із заявою про застосування яких позивач звернувся до суду, є розумним, адекватним та ефективним способом забезпечення позову та відповідають меті вжиття заходів щодо забезпечення позову, якою є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів заявника, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

Згідно з ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. ч. 7-10 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Питання щодо стягнення судового збору за даною заявою буде розглянуто за результатами вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити провадження у справі для розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 908/2797/25.

Заяву Заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (вх. №3156/08-08/26 від 10.02.2026) про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 908/2797/25 задовольнити.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти реєстраційні дії щодо припинення Приватного підприємства «Стерк» (ідентифікаційний код юридичної особи 32914733).

Зупинити провадження у справі № 908/2797/25 до набрання законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/9347/25 за позовом Приватного підприємства «СТЕРК» до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Запорізька міська рада про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування Витягу з НГО № НВ-025 від 30.06.2025, зобов`язання вчинити певні дії.

Стягувачем за даною ухвалою є: Запорізька обласна прокуратура в особі Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 02909973).

Боржником за даною ухвалою є: Приватне підприємство СТЕРК (02139, м.Київ, вул.Братиславська, буд.11, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Оригінал даної ухвали з підписом судді та гербовою печаткою суду надіслати стягувачу.

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (ч. 1 ст.144 ГПК України). Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 140 ГПК України).

Строк пред`явлення ухвали до виконання (відповідно до ч. ч. 1, 2. ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження») три місяці з наступного дня після її прийняття.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом десяти днів з момент її підписання до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалу підписано 12.02.2026.

Суддя Ірина Євгенівна Лєскіна