ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4300/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу №916/4300/25

за позовом: Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Еко-Ресурс-Холдинг (68001, Одеська обл., Одеський р-н, м. Чорноморськ, вул. Транспортна, буд. 14а, офіс 216, )

про стягнення 22324,78 грн., -

Суть спору: Державне підприємство Морський торговельний порт Чорноморськ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Еко-Ресурс-Холдинг про стягнення 22324,78 грн., з яких: 18836,12 грн. основного боргу, 295,17 грн. 3% річних, 923,12 грн. інфляційних втрат та 2270,37 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором про відшкодування (компенсацію) земельного податку №24/13-д/нд від 27.03.2024.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/4300/25; визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; роз`яснено сторонам про можливість подання відповідно до ч.7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи; запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позовну заяву з доказами направлення позивачу - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та заперечення на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; запропоновано позивачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов надати суду відповідь на відзив на позов, а також докази направлення відповіді на відзив відповідачу.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.10.2025 було доставлено позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів, що підтверджується відповідними довідками про доставку. Відповідно до п.2 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Відтак, господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про розгляд даної справи господарським судом.

04.11.2025 за вх.№34816/25 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який прийнято судом до розгляду та додаткові документи, які долучено судом до матеріалів справи. У поданому відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, зокрема, наступне:

- спір у цій справі по суті стосується правомірності нарахування ПДВ на компенсацію земельного податку, що відповідач вважає безпідставним та незаконним, як і виставлення до оплати позивачем відповідних сум;

- договір про відшкодування (компенсацію) земельного податку за №24/13-д/нд від 27.03.2024 за своєю правовою природою не є договором щодо надання послуг - користування (оренди) земельною ділянкою, а сторони не постачають за ним та не отримують послуг або товарів, база оподаткування яких передбачена п.188.1 ПК України; компенсація земельного податку не визначено ПК України як об`єкт оподаткування, і сама операція за своєю суттю не є послугою, як то безпідставно визначено позивачем у наданих актах; саме такий висновок є логічним та послідовним не лише за наслідком аналізу податкового законодавства, але й при дослідженні положень самого договору про відшкодування (компенсацію) земельного податку; так, предметом вказаного договору є виключно компенсація позивачу земельного податку, сам договір не містить жодного посилання на те, що за ним позивачем надається будь-яка послуга, яка підлягала б оплаті та могла виступати об`єктом оподаткування; більше того, розділами 1 та 2 договору №24/13-д/нд від 27.03.2024 по чотирьом земельним ділянкам визначено розмір відповідної компенсації з чіткою вказівкою - без ПДВ;

- поведінка позивача у спірних правовідносинах не відповідає цим засадам, оскільки ним без належної правової підстави самостійно нараховано додатковий податок (ПДВ) на земельний податок, який компенсується відповідачем, без надання жодної послуги позивачу;

- відповідач вважає, що ні за договором №24/13-д/нд від 27.03.2024, ні за законом, в тому числі й за ПК України, у відповідача не виникло зобов`язання щодо відшкодування позивачу нарахованих сум ПДВ на земельний податок, що компенсується в договірному порядку; та обставина, що позивач: (1) вважає себе зобов`язаною особою щодо нарахування ПДВ за договором, за яким товари або послуги не постачаються взагалі, (2) визначив компенсацію земельного податку як надану послугу і (3) відобразив це в податковій накладній, - не є підставою для виникнення обов`язку у відповідача щодо відшкодування цієї суми;

- відповідач посилається на платіжні доручення з компенсації земельного податку без суми нарахованого ПДВ, з чого прямо вбачається незгода відповідача з таким нарахуванням, що і зумовило відмову в підписання актів здачі-прийняття робіт (наданих) послуг; враховуючи неправомірність нарахування основної суми заборгованості у вигляді ПДВ на вартість компенсації витрат зі сплати земельного податку та відсутність підстав для задоволення таких вимог, то і похідні вимоги у вигляді нарахування на такі суми пені, інфляційних втрат та 3% річних не підлягають задоволенню.

06.11.2025 за вх.№35287/25 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом до розгляду та додаткові документи, які долучено судом до матеріалів справи. У поданій відповіді на відзив позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та вказує, зокрема, наступне:

- з урахуванням норм пункту 188.1 статті 188 БК Кодексу у випадку, якщо орендодавцем є бюджетна установа, то кошти, що отримуються від орендаря у вигляді відшкодування (компенсації) витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, не включаються орендодавцем до бази оподаткування податком на додану вартість; якщо орендодавцем є інша особа, то кошти, що отримуються від орендаря як відшкодування (компенсація) будь-яких витрат, передбачених договором оренди, включаються орендодавцем до бази оподаткування та оподатковуються податком на додану вартість у загальновстановленому порядку, оскільки є складовою частиною операцій з постачання послуг при наданні в оренду рухомого/нерухомого майна; враховуючи вищевикладене, наведене обґрунтування, викладене у відзиві на позовну заяву, є помилковим, з огляду на те, що ДП МТП Чорноморськ не є бюджетною установою або розпорядником бюджетних коштів та не фінансується за рахунок бюджетних коштів, а також не є одержувачем бюджетних коштів;

- ДП МТП Чорноморськ є суб`єктом господарювання, метою діяльності якого як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів і одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 ГК України, а не бюджетною установою, яка є розпорядником бюджетних коштів та фінансується за рахунок бюджетних асигнувань; зазначене підтверджується також листом Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області №10-13-06/1915 від 03.03.2023, в якому зазначається: установа Державне підприємство Морський торговельний порт Чорноморськ не включена до мережі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, що отримуються фінансування через органи Казначейства Одеської області, та не має відкритих в органах Казначейства рахунків;

- отже ДП МТП Чорноморськ має самостійний баланс, відокремлене майно, веде самостійний бухгалтерський облік, має повну фінансову самостійність та забезпечує свою діяльність за рахунок власного прибутку від здійснення своєї господарської діяльності.

11.11.2025 за вх.№35904/25 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які прийняті судом до розгляду. У поданих запереченнях відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, зокрема, наступне:

- позивач безпідставно вважає, що предметом договору про відшкодування (компенсацію) земельного податку №24/13-д/нд є постачання товарів або послуг; водночас, як неодноразово зазначалося відповідачем і встановлено Господарським судом Одеської області у справі №916/4724/24 за аналогічних правовідносин, характер взаємовідносин між сторонами не належить до правовідносин з постачання товарів чи послуг; договір визначає механізм і порядок компенсації витрат позивача зі сплати земельного податку без створення будь-якого додаткового блага (Value Added);

- помилково тлумачачи характер правовідносин і сприймаючи договір як такий, що створює економічний ефект для сторін, позивач неправомірно посилається на положення п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України; таке твердження не узгоджується з правовою позицією судів, зокрема з урахуванням того, що позивач не є бюджетною організацією, а тому його аргументи ґрунтуються на неправильному розумінні норм податкового законодавства.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026, затвердженим Законом України від 14.01.2026 №4757-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Справа №916/4300/25 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

У відповідності до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Повне рішення складено 05.02.2026 з урахуванням також введення в м. Одесі графіків відключень електроенергії через масовані атаки країни-агресора, обстріл об`єктів критичної інфраструктури, тривалу відсутність електроенергії у суді.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

27.03.2024 між Державним підприємством Морський торговельний порт Чорноморськ (підприємство, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Еко-Ресурс-Холдинг (орендар, відповідач) укладений договір про відшкодування (компенсацію) земельного податку №24/13-д/нд.

Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах даного договору орендар бере на себе зобов`язання по відшкодуванню (компенсації) підприємству земельного податку, який сплачує підприємство за земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти нерухомості, що обліковуються на балансі ДП Морський торговельний порт Чорноморськ, передані в орендарю в оренду відповідно до умов договору №02 (реєстр.№17/173-о/д) оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.07.2017 (далі - договір оренди). Відшкодування земельного податку здійснюється за наступні земельні ділянки:

- частина земельної ділянки з кадастровим номером: :03:001:0681, площею 162583 кв.м, на якій розташовані орендовані об`єкти нерухомості, а саме: частина нежитлових приміщень адміністративно-побутової будівлі, площею 738,20 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 73, що обліковується на балансі ДП Морський торговельний порт Чорноморськ. Площа, за яку підлягає відшкодуванню сплачений земельний податок, складає - 263,76 кв.м;

- земельна ділянка з кадастровим номером: :03:001:0388, площею: 21146,00 кв.м (виключно до моменту державної реєстрації припинення іншого речового права державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права), на якій знаходяться орендовані об`єкти нерухомості - будівля складу №24 з рампою та навісом, площею - 11549,70 кв.м, за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 72, що обліковується на балансі ДП Морський торговельний порт Чорноморськ. Площа, за яку підлягає відшкодуванню сплачений земельний податок, складає - 21146,00 кв.м;

- земельна ділянка з кадастровим номером: :03:001:0899, площею 3366,00 кв.м (у минулому земельна ділянка з кадастровим номером: :03:001:0663), на якій розташована частина орендованого відкритого майданчику (мостіння), що прилягає до складу №24, загальною площею 7732,00 кв.м, за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 72, що обліковується на балансі ДП Морський торговельний порт Чорноморськ. Площа, за яку підлягає відшкодуванню сплачений земельний податок, складає - 3366,00 кв.м;

- частина земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0665, площею 5438,00 кв.м (у минулому земельна ділянка з кадастровим номером: :03:001:0530), на якій розташована частина орендованого відкритого майданчику (мостіння), що прилягає до складу №24, загальною площею 7732,00 кв.м, за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 72, що обліковується на балансі ДП Морський торговельний порт Чорноморськ. Площа, за яку підлягає відшкодуванню земельного податку, складає - 4366,00 кв.м.

Згідно з п.1.2 договору загальна площа земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти нерухомості, передані орендарю у строкове платне користування відповідно до договору оренди, складає - 29141,76 кв.м з урахуванням положень п.1.1 цього договору; сума відшкодування земельного податку, сплаченого підприємством по 29.02.2024 (включно) складає - 1709978,17 грн. без ПДВ з урахуванням положень п.2.4 цього договору.

За п.п. 2.1, 2.4 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі користування об`єктом оренди протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяця оренди), коли період, за який розраховується орендарю відшкодування (компенсація) земельного податку, менше календарного місяця (першого та/або останнього місяця оренди), відшкодування (компенсація) земельного податку розраховується у розмірі, пропорційному дням користування об`єктом оренди за відповідний місяць. Протягом 5-ти календарних днів, з дати направлення підприємством рахунку щодо відшкодування (компенсації) земельного податку за відповідну земельну ділянку, орендар в повному обсязі проводить оплату компенсації такого земельного податку, а саме:

- за земельну ділянку з кадастровим номером: :03:001:0388, площею: 21146,00 кв.м за період з 04.08.2017 по 26.07.2019 (виключно до моменту державної реєстрації припинення іншого речового права Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права), розмір якого складає - 1161543,65 грн. без ПДВ;

- за частину земельної ділянки з кадастровим номером: :03:001:0681, площею 263,76 кв.м, за період з 04.08.2017 по 29.02.2024 (включно), розмір якого складає - 72244,59 грн. без ПДВ;

- за земельну ділянку з кадастровим номером: :03:001:0899, площею 3366,00 кв.м, за період з 04.08.2017 по 29.02.2024 (включно), розмір якого складає - 228115,60 грн., без ПДВ;

- за частину земельної ділянки з кадастровим номером: :03:001:0665, площею 4366,00 кв.м, за період з 04.08.2017 по 29.02.2024 (включно), розмір якого складає - 248074,33 грн. без ПДВ.

Пунктами 2.5-2.8 договору передбачено, що акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), підписаний сторонами, свідчить про належне виконання орендарем і підприємством своїх зобов`язань за даним договором і відсутність претензій сторін. Компенсація (відшкодування) земельного податку здійснюється орендарем на підставі наданих підприємством рахунків на відшкодування (компенсацію) земельного податку. Підприємство щомісячно, не пізніше 5 (п`яти) календарних днів місяця, наступного за розрахунковим, формує акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунок. Сформовані підприємством рахунок та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) направляються електронною поштою на електронну адресу орендаря, що зазначена в цьому договорі. Поточні та остаточні розрахунки компенсації земельного податку за даним договором здійснюються орендарем протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання рахунка. Моментом отримання орендарем виставлених рахунків та актів вважається дата їх направлення підприємством рахунка на електронну адресу орендаря, зазначену в цьому договорі.

Згідно з п.2.9 договору орендар зобов`язаний не пізніше третього робочого дня після отримання інформації (рахунку та акту) на свою електронну адресу направити до підприємства свого представника для отримання оригіналів рахунка на оплату та акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) та, протягом 5-ти діб після отримання, повернути підприємству підписаний та засвідчений власною печаткою належний підприємству екземпляр акта або у той самий строк надати вмотивовану письмову відмову. У разі невиконання орендарем зазначених зобов`язань акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) вважається прийнятим ним без зауважень і має силу документа, підписаного орендарем. Прийом-передача оригіналів актів для підпису та рахунків підприємству здійснюється шляхом передачі уповноваженому представнику орендаря під особистий підпис у реєстрі пред`явлених рахунків. Підтвердженням повноважень представника є видане орендарем доручення.

За п.п. 2.10, 2.13 договору у разі неотримання орендарем акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунку відповідно до п.2.9 цього договору, акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) та рахунок вважаються врученими належним чином з моменту їх направлення підприємством на електронну адресу орендаря, зазначену в цьому договорі; ПДВ нараховується згідно чинного законодавства України.

Відповідно до п.3.1 договору орендар зобов`язаний: вчасно і у повному розмірі оплачувати рахунки підприємства на відшкодування (компенсацію) земельного податку відповідно до умов даного договору; отримувати та підписувати акт здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Згідно з п.3.4.3 договору за порушення строків оплати орендарем, підприємство має право стягнути пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, сукупний індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

За п.4.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання та, на підставі ст. 631 Цивільного кодексу України, положення цього договору застосовуються до відносин між сторонами, що виникли з 04.08.2017, а саме з дати підписання акту приймання-передачі майна за договором №02 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.07.2017, відповідно до ст. 796 та ст. 797 Цивільного кодексу України та діє протягом строку дії договору оренди №02 від 31.07.2017 до моменту повернення орендованого майна підприємству згідно акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та/або до моменту припинення підприємством права постійного користування земельними ділянками, на яких облаштовані об`єкти нерухомості, передані орендарю у строкове платне користування відповідно до договору оренди.

Відповідно до п.5.1 договору сторони договору несуть відповідальність відповідно до норм чинного законодавства України та відповідно до п.3.4.3 цього договору.

Пункт 9 договору визначає реквізити сторін.

В матеріалах справи наявний договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, укладений 31.07.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та ТОВ Еко-Ресурс-Холдинг, а також акт приймання-передавання державного нерухомого майна, що обліковується на балансі Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ від 04.08.2017 до договору оренди від 31.07.2017, укладеного з ТОВ Еко-Ресурс-Холдинг.

В матеріалах справи наявні виставлені позивачем відповідачу акти здачі-прийняття робіт, рахунки на відшкодування за користування земельною ділянкою до договору №24/13-д/нд, а також докази їх направлення та сплати відповідача, а саме:

- акт №Пр/2870 від 31.08.2024 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок №Пр/2870 від 31.08.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн. без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок направлено відповідачу 04.09.2024 засобами електронного зв`язку за допомогою програмних засобів 1С Підприємство, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, а також засобами поштового зв`язку 27.01.2025, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та поштовою накладною з реєстром поштових відправлень; рахунок сплачено відповідачем 10.09.2024 на суму 7335,76 грн., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 10.09.2024 та наданою відповідачем платіжною інструкцією №1330 від 10.09.2024;

- акт №Пр/3214 від 30.09.2024 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок №Пр/3214 від 30.09.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн. без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок направлено відповідачу 02.10.2024 засобами електронного зв`язку за допомогою програмних засобів 1С Підприємство, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, а також засобами поштового зв`язку 23.10.2024, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та поштовою накладною з реєстром поштових відправлень; рахунок сплачено відповідачем 03.10.2024 на суму 7335,76 грн., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 03.10.2024;

- акт №Пр/3639 від 31.10.2024 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок №Пр/3639 від 31.10.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн. без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок направлено відповідачу 12.11.2024 засобами електронного зв`язку за допомогою програмних засобів 1С Підприємство, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, а також засобами поштового зв`язку 12.11.2024, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та поштовою накладною з реєстром поштових відправлень; рахунок сплачено відповідачем 15.11.2024 на суму 7335,76 грн., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 15.11.2024 та наданою відповідачем платіжною інструкцією №1508 від 15.11.2024;

- акт №Пр/4007 від 30.11.2024 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок №Пр/4007 від 30.11.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн. без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок направлено відповідачу 02.12.2024 засобами електронного зв`язку за допомогою програмних засобів 1С Підприємство, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, а також засобами поштового зв`язку 26.12.2024, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та поштовою накладною з реєстром поштових відправлень; рахунок сплачено відповідачем 09.12.2024 на суму 7335,76 грн., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 09.12.2024 та наданою відповідачем платіжною інструкцією №1568 від 09.12.2024;

- акт №Пр/4435 від 31.12.2024 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок №Пр/4435 від 31.12.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн. без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок направлено відповідачу 02.01.2025 засобами електронного зв`язку за допомогою програмних засобів 1С Підприємство, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, а також засобами поштового зв`язку 23.01.2025, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та поштовою накладною з реєстром поштових відправлень; рахунок сплачено відповідачем 07.01.2025 на суму 7335,76 грн., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 07.01.2025 та наданою відповідачем платіжною інструкцією №1628 від 07.01.2025;

- акт №Пр/420 від 31.01.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/420 від 31.01.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок направлено відповідачу 04.02.2025 засобами електронного зв`язку за допомогою програмних засобів 1С Підприємство, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, а також засобами поштового зв`язку 26.02.2025, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та поштовою накладною з реєстром поштових відправлень; рахунок сплачено відповідачем 07.02.2025 на суму 8214,57 грн., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 07.02.2025 та наданою відповідачем платіжною інструкцією №1674 від 07.02.2025;

- акт №Пр/953 від 28.02.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/953 від 28.02.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок направлено відповідачу 03.03.2025 засобами електронного зв`язку за допомогою програмних засобів 1С Підприємство, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, а також засобами поштового зв`язку 20.03.2025, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та поштовою накладною з реєстром поштових відправлень; рахунок сплачено відповідачем 04.03.2025 на суму 8214,57 грн., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 04.03.2025 та наданою відповідачем платіжною інструкцією №1772 від 04.03.2025;

- акт №Пр/1483 від 31.03.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/1483 від 31.03.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн. без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок направлено відповідачу 01.04.2025 засобами електронного зв`язку за допомогою програмних засобів 1С Підприємство, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, а також засобами поштового зв`язку 18.04.2025, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та поштовою накладною з реєстром поштових відправлень; рахунок сплачено відповідачем 14.04.2025 на суму 8214,57 грн., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 14.04.2025 та наданою відповідачем платіжною інструкцією №1878 від 14.04.2025;

- акт №Пр/1999 від 30.04.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/1999 від 30.04.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн. без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок направлено відповідачу 30.04.2025 засобами електронного зв`язку за допомогою програмних засобів 1С Підприємство, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, а також засобами поштового зв`язку 16.05.2025, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та поштовою накладною з реєстром поштових відправлень; рахунок сплачено відповідачем 07.05.2025 на суму 8214,57 грн., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 07.05.2025 та наданою відповідачем платіжною інструкцією №1912 від 07.05.2025;

- акт №Пр/2499 від 31.05.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/2499 від 31.05.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн. без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок направлено відповідачу 02.06.2025 засобами електронного зв`язку за допомогою програмних засобів 1С Підприємство, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, а також засобами поштового зв`язку 04.06.2025, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та поштовою накладною з реєстром поштових відправлень; рахунок сплачено відповідачем 03.06.2025 на суму 8214,57 грн., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 03.06.2025 та наданою відповідачем платіжною інструкцією №1978 від 03.06.2025;

- акт №Пр/2969 від 30.06.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/2969 від 30.06.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн. без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок направлено відповідачу 30.06.2025 засобами електронного зв`язку за допомогою програмних засобів 1С Підприємство, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, а також засобами поштового зв`язку 16.07.2025, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та поштовою накладною з реєстром поштових відправлень; рахунок сплачено відповідачем 10.07.2025 на суму 8214,57 грн., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 03.06.2025 та наданою відповідачем платіжною інструкцією №2062 від 10.07.2025;

- акт №Пр/3461 від 31.07.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/3461 від 31.07.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн. без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок направлено відповідачу 01.08.2025 засобами електронного зв`язку за допомогою програмних засобів 1С Підприємство, що підтверджується наявним в матеріалах справи скріншотом, а також засобами поштового зв`язку 18.08.2025, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення та поштовою накладною з реєстром поштових відправлень; рахунок сплачено відповідачем 05.08.2025 на суму 8214,57 грн., що підтверджується наданим позивачем платіжним дорученням №ЦБ000003569 від 05.08.2025 та наданою відповідачем платіжною інструкцією №2129 від 05.08.2025.

Також в матеріалах справи наявні надані позивачем податкові накладні, в яких зазначено постачальника (продавця) - ДП Морський торговельний порт Чорноморськ, отримувача (покупця) - ТОВ Еко-Ресурс-Холдинг, опис товарів (послуг) продавця - відшкодування за користування земельною ділянкою: №336 від 31.08.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); №339 від 30.09.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); №328 від 31.10.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); №283 від 30.11.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); №448 від 31.12.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); №425 від 31.01.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); №524 від 28.02.2024 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); №478 від 31.03.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); №438 від 30.04.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); №376 від 31.05.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); №384 від 30.06.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); №443 від 31.07.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ).

В матеріалах справи також наявні надані позивачем:

- лист ГУ ДКСУ в Одеській області від 03.03.2023, в якому вказано, зокрема, що станом на 03.03.2023 установа Державне підприємство Морський торговельний порт Чорноморськ не включена до мережі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, що отримують фінансування через органи Казначейства Одеської області, та не має відкритих в органах Казначейства рахунків;

- лист Державної фіскальної служби України від 15.02.2018 вих. №622/6/99-99-15-03-02-15/ІПК Податкова консультація, в якій зазначено, зокрема, що у вартості орендної плати за рухоме/нерухоме майно орендар має здійснювати економічне відшкодування (компенсацію) всіх елементів витрат, пов`язаних з послугами з надання майна в оренду, у тому числі й такої складової, як земельний податок; при цьому з урахуванням норм пункту 188.1 статті 188 Кодексу у випадку, якщо орендодавцем є бюджетна установа, то кошти, що отримуються від орендаря у вигляді відшкодування (компенсації) витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, не включаються орендодавцем до бази оподаткування податком на додану вартість;

- індивідуальна податкова консультація ДПС України від 05.05.2025, надана позивачу, в якій зазначено, що враховуючи викладене та виходячи із аналізу норм ПКУ та інших нормативно-правових актів, зазначених вище, опису питання і фактичних обставин, що наявні у зверненні, ДПС повідомлено наступне: податковий облік ґрунтується на даних бухгалтерського обліку; при визначенні порядку оподаткування ПДВ операцій з постачання тих чи інших товарів/послуг необхідно встановити фактичну сутність таких операцій, а також враховувати те, яким чином у бухгалтерському обліку відображається факт здійснення таких операцій; отримання платником податку грошових коштів (у тому числі як відшкодування (компенсація) понесених витрат зі сплати земельного податку) не є окремим об?єктом оподаткування ПДВ; в той же час такі кошти можуть розглядатися як оплата вартості поставлених, чи тих, що будуть постачатися у майбутньому, товарів/послуг; отже, оскільки грошові кошти, отримані у вигляді відшкодування (компенсації) понесених витрат зі сплати земельного податку (за виключенням суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), за своєю економічною сутністю є оплатою вартості поставлених товарів/послуг (у тому числі послуг з користування земельною ділянкою), то такі кошти включаються до бази оподаткування ПДВ їх отримувачем і оподатковуються ПДВ у загальновстановленому порядку, у тому числі за умови, якщо між орендодавцем та орендарем укладено окремі договори про надання орендарем компенсації таких витрат;

- Статут ДП Морський торговельний порт Чорноморськ в редакції 2023 року.

В матеріалах справи наявний розрахунок позивача суми прострочених платежів, а також нарахованих на суму заборгованості пені, 3% річних та інфляційних втрат до договору №24/13-д/нд від 27.03.2024 по кожному зі спірних 12 рахунків, відповідно до якого: сума заборгованості - 18836,12 грн.; 923,12 грн. - інфляційні втрати, 295,17 грн. - 3% річних та 2270,37 грн. пені.

Неповна та несвоєчасна сплата відповідачем вартості відшкодування земельного податку за договором №24/13-д/нд від 27.03.2024 стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Положеннями п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За вимогами ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події; якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до с.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 9 ПК України визначено, що до загальнодержавних податків належить, зокрема, податок на додану вартість.

Підпунктом 10.1.1 п.10.1 ст. 10 ПК України визначено, що плата за землю в складі податку на майно належить до місцевих податків та в силу вимог п.п.14.1.147 п.14.1 ст. 14 цього Кодексу справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п.п. 14.1.178 п.14.1 ст. 14 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Постачання послуг - це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (п.п. 14.1.185 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з п.п. 14.1.73 п.14.1 ст. 14 ПК України землекористувачі - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

За вимогами ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку. У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно з п.п. а п.198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п.269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Верховний Суд у постанові від 27.08.2019 у справі №804/5226/16 сформулював правовий висновок про те, що відносини з користування земельною ділянкою (її частиною), належної позивачу на праві постійного користування, які виникли на підставі договорів про компенсацію земельного податку, не мають істотних ознак орендних відносин, зазначених у ст. 6 Закону України Про оренду землі, тим більше відносин постійного землекористування, а є так званими зобов`язальними правовідносинами (користування земельними ділянками без надання відповідного титулу на основі дозволу на використання ділянки). Відтак, правові підстави для включення сум компенсації земельного податку до бази оподаткування ПДВ, визначеної п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, відсутні.

Схожу за своїм змістом правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Так, у вказаній постанові у справі №904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду погодилась із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, зазначивши, що суд правильно вказав, що позивач безпідставно нарахував на суму компенсації та заявив до стягнення податок на додану вартість, та з урахуванням цього позовні вимоги в частині орендної плати та інших нарахованих платежів задовольнив частково.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21.10.2021 у справі №804/5847/16.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: баланс імовірностей (balance of probabilities) або перевага доказів (preponderance of the evidence); наявність чітких та переконливих доказів (clear and convincing evidence); поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt). Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №917/996/20).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обгрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо позовних вимог про стягнення 18836,12 грн. основного боргу суд вказує наступне.

Спірні правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору про відшкодування (компенсацію) земельного податку №24/13-д/нд від 27.03.2024, відповідно до якого:

- в порядку та на умовах даного договору орендар (відповідач) взяв на себе зобов`язання по відшкодуванню (компенсації) підприємству (позивачу) земельного податку, який сплачує підприємство за земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти нерухомості, що обліковуються на балансі ДП Морський торговельний порт Чорноморськ, передані в орендарю в оренду відповідно до умов договору №02 (реєстр.№17/173-о/д) оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.07.2017; відшкодування земельного податку здійснюється за земельні ділянки, які перелічені у договорі;

- загальна площа земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти нерухомості, передані орендарю у строкове платне користування відповідно до договору оренди складає - 29141,76 кв.м з урахуванням положень п.1.1 цього договору; сума відшкодування земельного податку, сплаченого підприємством по 29.02.2024 (включно) складає - 1709978,17 грн. без ПДВ з урахуванням положень п.2.4 цього договору;

- розрахунковим періодом є календарний місяць; компенсація (відшкодування) земельного податку здійснюється орендарем на підставі наданих підприємством рахунків на відшкодування (компенсацію) земельного податку; підприємство щомісячно, не пізніше 5 (п`яти) календарних днів місяця, наступного за розрахунковим, формує акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунок; сформовані підприємством рахунок та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) направляються електронною поштою на електронну адресу орендаря, що зазначена в цьому договорі; поточні та остаточні розрахунки компенсації земельного податку за даним договором здійснюються орендарем протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання рахунка; моментом отримання орендарем виставлених рахунків та актів вважається дата їх направлення підприємством рахунка на електронну адресу орендаря, зазначену в цьому договорі;

- орендар зобов`язаний: вчасно і у повному розмірі оплачувати рахунки підприємства на відшкодування (компенсацію) земельного податку відповідно до умов даного договору; отримувати та підписувати акт здачі-прийняття робіт (надання послуг);

- за порушення строків оплати орендарем, підприємство має право стягнути пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, сукупний індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

- договір набирає чинності з моменту його підписання та, на підставі ст. 631 Цивільного кодексу України, положення цього договору застосовуються до відносин між сторонами, що виникли з 04.08.2017, а саме з дати підписання акту приймання-передачі майна за договором №02 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.07.2017, відповідно до ст. 796 та ст. 797 Цивільного кодексу України та діє протягом строку дії договору оренди №02 від 31.07.2017 до моменту повернення орендованого майна підприємству згідно акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та/або до моменту припинення підприємством права постійного користування земельними ділянками, на яких облаштовані об`єкти нерухомості, передані орендарю у строкове платне користування відповідно до договору оренди.

Як було встановлено судом, на підставі укладеного договору №24/13-д/нд від 27.03.2024 позивачем за період серпня 2024 року - липня 2025 року були виставлені акти здачі-прийняття робіт (підписані обома сторонами) та рахунки на відшкодування за користування земельними ділянками:

- акт №Пр/2870 від 31.08.2024 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок №Пр/2870 від 31.08.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ);

- акт №Пр/3214 від 30.09.2024 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок №Пр/3214 від 30.09.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ);

- акт №Пр/3639 від 31.10.2024 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок №Пр/3639 від 31.10.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ);

- акт №Пр/4007 від 30.11.2024 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок №Пр/4007 від 30.11.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн. без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ);

- - акт №Пр/4435 від 31.12.2024 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ); рахунок №Пр/4435 від 31.12.2024 на загальну суму 8802,91 грн. (7335,76 грн. без ПДВ, 1467,15 грн. ПДВ);

- акт №Пр/420 від 31.01.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/420 від 31.01.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ);

- акт №Пр/953 від 28.02.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/953 від 28.02.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ);

- акт №Пр/1483 від 31.03.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/1483 від 31.03.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн. без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ);

- акт №Пр/1999 від 30.04.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/1999 від 30.04.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн. без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ);

- акт №Пр/2499 від 31.05.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/2499 від 31.05.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн. без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ);

- акт №Пр/2969 від 30.06.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/2969 від 30.06.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн. без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ);

- акт №Пр/3461 від 31.07.2025 (підписаний обома сторонами) на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ); рахунок №Пр/3461 від 31.07.2025 на загальну суму 9857,48 грн. (8214,57 грн. без ПДВ, 1642,91 грн. ПДВ).

Всього 94180,79 грн. та 18836,12 грн. ПДВ.

Відповідачем були отримані та сплачені вищевказані рахунки на загальну суму 94180,79 грн., тобто без суми ПДВ, наступним чином:

- №Пр/2870 від 31.08.2024 (отриманий засобами електронного зв`язку 04.09.2024) - 10.09.2024;

- №Пр/3214 від 30.09.2024 (отриманий засобами електронного зв`язку 02.10.2024) - 03.10.2024;

- №Пр/3639 від 31.10.2024 (отриманий засобами електронного зв`язку 12.11.2024) - 15.11.2024;

- №Пр/4007 від 30.11.2024 (отриманий засобами електронного зв`язку 02.12.2024) - 09.12.2024;

- №Пр/4435 від 31.12.2024 (отриманий засобами електронного зв`язку 02.01.2025) - 07.01.2025;

- №Пр/420 від 31.01.2025 (отриманий засобами електронного зв`язку 04.02.2025) - 07.02.2025;

- №Пр/953 від 28.02.2025 (отриманий засобами електронного зв`язку 03.03.2025) - 04.03.2025;

- №Пр/1483 від 31.03.2025 (отриманий засобами електронного зв`язку 01.04.2025) - 14.04.2025;

- №Пр/1999 від 30.04.2025 (отриманий засобами електронного зв`язку 30.04.2025) - 07.05.2025;

- №Пр/2499 від 31.05.2025 (отриманий засобами електронного зв`язку 02.06.2025) - 03.06.2025;

- №Пр/2969 від 30.06.2025 (отриманий засобами електронного зв`язку 30.06.2025) - 10.07.2025;

- №Пр/3461 від 31.07.2025 (отриманий засобами електронного зв`язку 01.08.2025) - 05.08.2025.

Отже, виходячи з сум, які визначені у рахунках та сплачених відповідачем, позивачем заявлено до стягнення суму основного боргу, яка складає виключно суми ПДВ.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, враховуючи умови укладеного договору, за яким відповідач сплачує позивачу компенсацію земельного податку пропорційно розміру земельних ділянок, тобто відповідач компенсує позивачу плату за землю, законодавчий обов`язок сплати якої покладено на позивача, а не сплачує за надання будь-яких товарів чи послуг, а тому грошові кошти, які отримуються позивачем у вигляді компенсації понесених витрат зі сплати земельного податку, за своєю економічною сутністю не є оплатою вартості поставлених товарів/послуг і, як наслідок, не є об`єктами оподаткування ПДВ у розумінні ст. 185 ПК України.

До аналогічних висновків дійшла колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у постанові від 16.04.2025 по справі №916/4725/24 між тими самими сторонами та за тим самим договором про відшкодування (компенсацію) земельного податку №24/13-д/нд від 27.03.2024, що і у даній справі.

Господарський суд зауважує, що позивачем безпідставно до суми з відшкодування за користування земельною ділянкою було додано ПДВ та у відповідача у даній справі відсутнє зобов`язання щодо відшкодування нарахованих позивачем сум ПДВ на відшкодування (компенсацію) земельного податку.

Таким чином, доводи позивача стосовно того, що нормами ПК України підтверджується обов`язок відповідача компенсувати вартість земельного податку разом з нарахованим на цю вартість ПДВ судом не приймаються до уваги.

Як вже було зазначено вище, податковим законодавством не визначено грошові кошти з компенсації земельного податку в якості об`єкту оподаткування ПДВ, отже з наведеного суд констатує про безпідставне включення сум ПДВ до суми відшкодування витрат зі сплати земельного податку. Вказане відповідачем жодним чином не спростовано. Зворотного суду не доведено. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги надані позивачем до матеріалів справи індивідуальні податкові консультації в якості підстави для задоволення позову. Суд одночасно враховує, що відповідно до п.52.2 ст. 52 ПК України індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. Більш того, виходячи з умов договору оренди від 31.07.2017 орендодавцем нерухомого майна, яке розташовано на спірних земельних ділянках, є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області, тобто бюджетна установа. До того ж, за змістом наданої у 2025 році консультації зазначено, що отримання платником податку грошових коштів (у тому числі як відшкодування (компенсація) понесених витрат зі сплати земельного податку) не є окремим об?єктом оподаткування ПДВ; в той же час такі кошти можуть розглядатися як оплата вартості товарів/послуг, у тому числі за умови, якщо між орендодавцем та орендарем укладено окремі договори про надання орендарем компенсації таких витрат. Як вбачається з наявних матеріалів справи та умов укладеного між сторонами договору на компенсацію земельного податку, таке відшкодування (компенсація) не входить до вартості оренди, а є предметом окремого договору, при цьому вартість такої компенсації визначена сторонами у договорі у розмірі без ПДВ, і окремо зазначено, що ПДВ нараховується згідно чинного законодавства України. Натомість чинним законодавством України, зокрема положеннями ПК України, як вже зазначено судом вище, відшкодування (компенсацію) земельного податку до об?єкту оподаткування ПДВ не піднесено.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення з відповідача 18836,12 грн. заборгованості, що складається виключно із суми ПДВ, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд вказує наступне.

За вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Такий висновок наведено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі №905/600/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 (провадження №12-189гс19) звернула увагу на те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі №657/1024/16-ц (провадження №14-5цс23) зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сплата пені передбачена п.3.4.3 договору.

Приймаючи до уваги умови укладеного договору, а також встановлені судом обставини щодо строків оплати спірних рахунків, а також враховуючи фактичні оплати відповідача, з урахуванням положень ст. 253 ЦК України, господарський суд вбачає, що мало місце порушення строків оплати відшкодування земельного податку (без урахування ПДВ) за наступними рахунками: №Пр/4007 від 30.11.2024 на суму 7335,76 грн.; №Пр/1483 від 31.03.2025 на суму 8214,57 грн.; №Пр/1999 від 30.04.2025 на суму 8214,57 грн.; №Пр/2969 від 30.06.2025 на суму 8214,57 грн.

З урахуванням моменту отримання відповідачем вищевказаних рахунків, строків необхідності їх сплати та здійснених відповідачем фактичних оплат, господарський суд здійснив власний розрахунок та встановив, що обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, є заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 88,94 грн. пені та 8,71 грн. 3% річних, в решті вимог про стягнення 923,12 грн. інфляційних втрат, 286,46 грн. 3% річних та 2181,43 грн. пені судом відмовляється з огляду на їх недоведеність.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Еко-Ресурс-Холдинг на користь позивача 88,94 грн. пені та 8,71 грн. 3% річних, в решті позову судом відмовляється.

Іншого сторонами не доведено.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ - задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Еко-Ресурс-Холдинг (68001, Одеська обл., Одеський р-н, м. Чорноморськ, вул. Транспортна, буд. 14а, офіс 216, ) на користь Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, ) 88 /вісімдесят вісім/ грн. 94 коп. пені, 8 /вісім/ грн. 71 коп. 3% річних та 10 /десять/ грн. 66 коп. судового збору.

3.В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 05 лютого 2026 р., з урахуванням також введення в м. Одесі графіків відключень електроенергії через масовані атаки країни-агресора, обстріл об`єктів критичної інфраструктури, тривалу відсутність електроенергії у суді.

Суддя Ю.С. Бездоля