ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" лютого 2026 р.м. ХарківСправа № 922/1105/25

Господарський суд Харківської області у складі:

суддя Аюпова Р.М.

при секретарі судового засідання Задорожний К.О.

розглянувши

в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова (61099, м. Харків, бульвар Богдана Хмельницького, 36-А), в інтересах держави, в особі Харківської міської ради (61003, м. Харків, пл. Конституції, 7), в особі Департаменту соціальної політики Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. Сумська, 64), в особі Управління з соціальних питань Департаменту соціальної політики Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. Сумська, 64);
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 32/2) , 2. Комунального закладу "Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб" (61047, м. Харків, вул. Миру, 102),
про визнання недійсним договору та стягнення коштів у розмірі 182 339, 73 грн
за участю представників:

прокуратури - Хряк О.О;

першого відповідача - Юркова Т.С.;

інші учасники - не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова, в інтересах держави, в особі Харківської міської ради (перший позивач), в особі Департаменту соціальної політики Харківської міської ради (другий позивач), в особі Управління з соціальних питань Департаменту соціальної політики Харківської міської ради (третій позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут", м. Київ (перший відповідач), Комунального закладу "Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб", м. Харків (другий відповідач), в якому просить суд:

1. Визнати недійсним договір про постачання електричної енергії споживачу № 60АВ200-531-23 від 31.01.2023, укладений між Комунальним закладом «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» ().

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» на користь Комунального закладу «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб» () одержані за договором про постачання електричної енергії споживачу № 60АВ200-531-23 від 31.01.2023 кошти в сумі 182 339, 73 грн, а з Комунального закладу «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб» () одержані ним за рішенням суду кошти в сумі 182 339, 73 грн стягнути в дохід держави.

3. Покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» понесені прокурором витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 31.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу № 922/1105/25 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 23 квітня 2025 року о 10:45 год.

Ухвалою господарського суду від 22.05.2025 провадження по справі № 922/1105/25 зупинено до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного судового рішення. Зобов`язано сторін повідомити суд про усунення підстав, що зумовили зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 19.01.2026 провадження у справі № 922/1105/25 поновлено. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України. Підготовче засідання призначено на 04 лютого 2026 року о 14:00 год.

23.01.2026 представником першого відповідача надані до суду письмові пояснення (вх. № 1923).

28.01.2026 прокурором надано до суду клопотання про зупинення провадження у справі до завершення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 927/994/23 (вх. № 2290).

29.01.2026 прокурором надані до суду заперечення на письмові пояснення першого відповідача (вх. № 2417).

Надані документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Прокурор у підготовчому засіданні 04.02.2026 підтримав клопотання про зупинення провадження у справі та просив суд його задовольнити.

Представник першого відповідача у підготовчому засіданні 04.02.2026 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про зупинення провадження у справі.

Інші учасники судового процесу у підготовче засідання не з`явились.

Другим позивачем надано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні (вх. № 2858).

Дослідивши матеріали справи та подане прокурором клопотання про зупинення провадження у справі, суд керується наступним.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та ч. 4 ст. 11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки").

Ст. 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, позов прокурора у даній справі мотивовано тим, що укладення Комунальним закладом «Харківський міський центр реінтеграції бездомних осіб» з ТОВ «Твій Газзбут» договору про постачання електричної енергії споживачу від 31.01.2023 № 60АВ200-531-23, а також його виконання призвело до отримання прибутку ТОВ «Твій Газзбут», що контролюється особою, до якої застосовані санкції, а відтак, на думку прокурора, і збагачення цієї особи, що кардинально суперечить меті та завданню застосування таких санкцій. Винагородоодержувачем (кінцевим бенефеціаром) ТОВ «Твій Газзбут» є громадянин України ОСОБА_1 , якому належить 100% статутного капіталу в юридичній особі та право голосу в юридичній особі, та щодо якого рішенням РНБО України від 18.06.2021 було застосовано персональні спеціальні економічні санкції та інші обмежувальні заходи.

Так, указом Президента України № 266/2021 від 24.06.2021 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)». У позиції 538 Додатку № 1 вказаного рішення РНБО значиться прізвище кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «Твій Газзбут».

Судом встановлено, що ухвалою Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 927/994/23 прийнято до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 927/994/23 за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.09.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2025.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що у справі, що переглядається, предметом спору є вимоги позивача про стягнення 31 219 436,87 грн, з яких 28685872, 82 грн заборгованості за поставлений товар, 2 268 035, 12 грн пені та 265528, 93 грн інфляційних втрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки від 28.03.2023 № Р137 в частині оплати вартості поставленого товару.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 23.10.2025 передав справу № 927/994/23 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 27.05.2025 у справі № 910/17647/18 та від 15.04.2025 у справі № 910/1418/23.

Передаючи справу № 927/994/23 на розгляд Об`єднаної палати, Верховний Суд в ухвалі від 23.10.2025 зазначив, зокрема, таке:

- предметом судового розгляду у цій справі є стягнення з покупця за договором поставки вартості придбаного ним, але не оплаченого товару, а також штрафних санкцій та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості; спірне питання, передане на розгляд касаційного суду, полягає у тому, чи правомірним є стягнення заявлених у позові грошових коштів з відповідача - СТОВ "Батьківщина" на користь позивача - ПрАТ "Украгро НПК", при тому, що: (І) кінцевим бенефіціарним власником товариства позивача є особа, на яку накладені персональні економічні санкції, крім того його дружина є громадянкою рф; (ІІ) договір є недійсним, оскільки був укладений під впливом тяжкої обставини та з перевищенням директором СТОВ "Батьківщина" своїх повноважень, а також нікчемним, оскільки порушує публічний порядок і законодавство про захист економічної конкуренції; (ІІІ) відсутнє порушене право кредитора і невиконане зобов`язання боржника, оскільки судом у межах справи № 927/730/25 вжито заходи забезпечення позову, якими, зокрема, заборонено позивачу та відповідачу виконувати умови договору;

- Указом Президента України від 24 червня 2021 року № 266/2021 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18 червня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до якого застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до кінцевого бенефіціарного власника товариства позивача строком на 3 роки; Указом Президента України від 24.06.2024 № 376/2024 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24.06.2024 "Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до якого застосовано (скасовано або змінено) персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до Фірташ Дмитра Васильовича строком на 10 років;

- відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації" (далі - Постанова № 187) до прийняття та набрання чинності Законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, установлено мораторій (заборону) на: 1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи (особи, пов`язані з державою-агресором): (І) громадяни російської федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах; (ІІ) юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; (ІІІ) юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації; (IV) юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті;

- якщо застосовувати правову позицію, викладену постановах від 27.05.2025 у справі № 910/17647/18 та від 15.04.2025 у справі № 910/1418/23, то у разі з`ясування, що позивач підпадає під визначення осіб, зазначених у п.1 Постанови №187 як такі, що "пов`язані з державою-агресором", це є підставою для відмови в позові; за змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.11.2024 у справі № 927/994/23, у разі з`ясування, що позивач підпадає під визначення осіб, зазначених у п.1 Постанови №187 як такі, що "пов`язані з державою-агресором", це не впливає на можливість задоволення позову, однак є підставою для зупинення виконання майбутнього судового рішення під час виконавчого провадження;

- існує неоднакове правозастосування Верховним Судом п.1 Постанови №187 в аспекті того, чи підлягає застосуванню зазначений у цьому пункті мораторій щодо виконання грошових зобов`язань на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, на будь-якій стадії судового процесу, обмежуючи суб`єктивне право осіб-кредиторів (стягувачів) у реалізації ними права вимоги до зобов`язаної сторони як шляхом звернення за судовим захистом, так і шляхом примусового виконання, чи вказаний мораторій, як такий, що означає відстрочення виконання певних зобов`язань а не звільнення юридичних осіб України від виконання зобов`язань за укладеними ними угодами, не має бути підставою для припинення зобов`язання та відмови у захисті порушеного права;

- законодавець передбачив певні особливості, пов`язані із примусовим виконанням рішень, якщо стягувачами у виконавчому провадженні є особи, пов`язані з державою-агресором, з метою акумулювання майна для майбутнього звернення стягнення; водночас законодавством не передбачено такої підстави для відмови в позові про стягнення заборгованості як пов`язаність особи з державою-агресором або введення мораторію на виконання грошового зобов`язання.

При цьому в ухвалі Верховного Суду від 23.10.2025 у справі № 927/994/23 зазначено, що відповідач наполягає на тому, що оскільки кінцевий бенефіціарний власник товариства позивача є особою, на яку накладені персональні економічні санкції, крім того його дружина є громадянкою рф, позивач є особою, "пов`язаною з державою-агресором" в розумінні п.1 Постанови №187, а тому на нього поширюється мораторій на виконання грошових зобов`язань, за якими позивач є кредитором.

Водночас суд приймає до уваги, що 14.01.2026 Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду у справі № 915/802/24 за касаційною скаргою Миколаївської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.04.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі за позовом керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Казанківської селищної ради, Південного офісу Держаудитслужби, Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ", Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг Казанківської селищної ради" про визнання недійсним договору про постачання природного газу та застосування наслідків недійсності правочину до сторони правочину зупинено касаційне провадження до завершення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 927/994/23.

Так, Керівник Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Казанківської селищної ради, Південного офісу Держаудитслужби та Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області з позовною заявою до ТОВ "Твій Газзбут" та Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг Казанківської селищної ради" в якій просив суд:

- визнати недійсним договір № 41АВ200-1320-23 постачання природного газу від 24.04.2023, укладений між Комунальною установою "Центр надання соціальних послуг Казанківської селищної ради" та ТОВ "Твій Газзбут";

- стягнути з ТОВ "Твій Газзбут" на користь Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг Казанківської селищної ради" 45385,86 грн, а з Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг Казанківської селищної ради" одержані нею за рішенням суду 45 385, 86 грн стягнути в дохід держави.

Позовні вимоги мотивовані тим, що комунальна установа здійснила проведення відкритих торгів та уклала оспорюваний договір із ТОВ "Твій Газзбут", кінцевим бенефіціарним власником якого є особа, яка перебуває під санкціями Ради національної безпеки і оборони України, наслідком чого мало бути відхилення замовником тендерної пропозиції та відмова в участі у процедурі закупівлі, відповідно до п.11 ч.1 ст.17 Закону "Про публічні закупівлі". Позивач вважає, що спірний договір укладений із порушенням вимог Господарського кодексу України, Закону "Про санкції", Закону "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", а також указів Президента України з цих питань, а тому підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи підстави передачі справи № 927/994/23 на розгляд Об`єднаної палати, за результатами розгляду справи № 927/994/23 має бути сформований висновок щодо застосування мораторію на виконання грошових зобов`язань, встановленого Постановою №187, до юридичної особи, кінцевим бенефіціарним власником якої є особа, на яку накладені персональні економічні санкції, та щодо правових наслідків застосування такого мораторію. У зв`язку із зазначеним, колегія суддів зупинила провадження у справі № 915/802/24 до завершення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 927/994/23.

У межах справи № 922/1105/25 ставиться питання про неправильне застосування сторонами спірного договору норм матеріального права, які регулюють наслідки запровадження санкцій, дотримання публічного порядку та допустимість укладення господарських договорів в умовах дії санкцій та пов`язаних із ними обмежень, а також правових наслідків такого укладення.

У справі № 927/994/23, переданій на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, розглядається системне правове питання щодо впливу санкційного режиму на господарські правовідносини, зокрема у частині визначення правових наслідків для договорів та вимог, що ґрунтуються на таких договорах. Верховним Судом прямо констатовано наявність неоднакової судової практики щодо того, чи тягне застосування санкцій та встановлення спеціального правового режиму лише тимчасові обмеження окремих правомочностей, чи ж воно може впливати на саму допустимість виникнення та існування договірних зобов`язань.

Передання справи № 927/994/23 на розгляд Об`єднаної палати зумовлене необхідністю визначити узгоджений підхід до оцінки правових наслідків санкцій у господарських правовідносинах, у тому числі в аспекті публічного порядку, дійсності договорів та можливості судового захисту вимог, що з них випливають.

Зіставлення змісту позовної заяви у справі № 922/1105/25 та правових питань, винесених на розгляд Об`єднаної палати у справі № 927/994/23, свідчить про їх безпосередню змістовну спорідненість. В обох випадках ключовим є питання правових наслідків застосування санкцій для дійсності господарських договорів та для можливості визнання за такими договорами юридично значущих наслідків у вигляді виникнення прав і обов`язків сторін.

Отже продовження розгляду справи № 922/1105/25 до ухвалення рішення Об`єднаною палатою означатиме, що суд першої інстанції буде змушений оцінювати доводи щодо недійсності договору та порушення публічного порядку за відсутності остаточно сформованого та узгодженого правового підходу Верховного Суду до застосування санкцій у подібних правовідносинах. За таких умов існує об`єктивний ризик ухвалення рішення, яке ґрунтуватиметься на правовій позиції, від якої Об`єднана палата може відступити або яку може істотно скоригувати.

Таким чином, правовий висновок Об`єднаної палати щодо впливу санкцій на дійсність договорів та їх відповідність публічному порядку матиме визначальне значення для правильного вирішення доводів позовної заяви у цій справі. Без очікування такого висновку забезпечити єдність судової практики, правову визначеність та передбачуваність судового рішення є неможливим.

За наведених обставин, зупинення провадження у справі № 922/1105/25 до ухвалення судового рішення Об`єднаною палатою у справі № 927/994/23, є необхідним та обґрунтованим процесуальним заходом. Воно спрямоване на забезпечення однакового застосування норм матеріального права, дотримання принципу правової визначеності та уникнення ситуації, за якої суд ухвалює рішення з питання, що перебуває у стадії формування узгодженого правового висновку Верховного Суду.

Відповідно до ст. 7 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У п. 1- 3 ч. 1 ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

При цьому ст. 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також згідно з усталенню практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", рішення від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії") принцип правової визначеності вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їхні рішення не викликали сумнівів (п.61 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumаrescu v. Romania), заява № 28342/95). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (п.123 рішення ЄСПЛ у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії" (Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania), заява № 76943/11).

Таким чином, правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ГПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Згідно зі ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

П. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України передбачено право суду зупинити провадження у справі за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Положеннями п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 7 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 у справі № 380/7845/21).

Отже за змістом вказаної норми право на зупинення провадження у справі може бути реалізовано за наявності двох умов: 1) правовідносини є подібними; 2) палата, об`єднана палата, Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд справи (аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 31.01.2022 у справі № 910/22748/16, від 13.01.2023 у справі № 911/3023/19, від 20.11.2023 у справі № 910/14224/20, від 18.11.2024 у справі № 907/1115/23, від 22.01.2025 у справі № 910/8568/23).

Враховуючи, що єдність судової практики є складовою принципу правової визначеності та фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя, в той час як застосування судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до його невизначеності, суперечливого та довільного застосування, зважаючи на те, що Верховний Суд передав справу № 927/994/23 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, з огляду на необхідність відступлення від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 27.05.2025 у справі № 910/17647/18 та від 15.04.2025 у справі № 910/1418/23 щодо правозастосування п.1 Постанови №187 в аспекті того, чи підлягає застосуванню зазначений у цьому пункті мораторій щодо виконання грошових зобов`язань на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, на будь-якій стадії судового процесу, обмежуючи суб`єктивне право осіб-кредиторів (стягувачів) у реалізації ними права вимоги до зобов`язаної сторони як шляхом звернення за судовим захистом, так і шляхом примусового виконання, чи вказаний мораторій, як такий, що означає відстрочення виконання певних зобов`язань, а не звільнення юридичних осіб України від виконання зобов`язань за укладеними ними угодами, не має бути підставою для припинення зобов`язання та відмови у захисті порушеного права, а також з огляду на те, що правові висновки Верховного Суду у справі № 927/994/23 можуть мати суттєве значення для вирішення питання у справі, що розглядається, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі № 922/1105/25 до закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 927/994/23 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного судового рішення.

Керуючись ст. 228, 229, 232-236 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання прокурора про зупинення провадження у справі (вх. № 2290 від 28.01.2026) - задовольнити.

2. Провадження по справі № 922/1105/25 зупинити до закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 927/994/23 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного судового рішення.

3. Зобов`язати сторін повідомити суд про усунення підстав, що зумовили зупинення провадження у даній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 254-257 ГПК України.

Повну ухвалу складено 06.02.2026.

СуддяР.М. Аюпова

справа № 922/1105/25