РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.02.2026Справа № 910/4154/25
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТЕРІЯ СОЛАР»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 5 399 622, 78 грн

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Дубина Т.М.

Представники учасників справи:

від позивача: Бугайцов Є.В.;

від відповідача: Подобєд О.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТЕРІЯ СОЛАР» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Гарантований покупець» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 6 121 865, 71 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.530, 610, 611, 612, 625, 714 Цивільного кодексу України та ст.65 Закону України «Про ринок електричної енергії», обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором № 1402/01 від 20.12.2019, в частині своєчасної оплати електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі № 910/4154/25. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.05.2025.

01.05.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній заперечує проти позову та, зокрема, зазначає, що в межах справи № 910/11912/20 вже було стягнуто з останнього 3% річних, інфляційні втрати, пеню та штраф за придбану відповідачем електроенергію за період з лютого по травень 2020 року та позивачем у даній справі повторно заявлено вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за придбану відповідачем електроенергію за вказаний період. Також вказує, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування відповідачу пені та штрафу, враховуючи приписи постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022, якою на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій. Крім цього, зазначає про настання обставин непереборної сили, що, на думку відповідача, унеможливлює стягнення з нього боргу в судовому порядку.

07.05.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві.

Також 07.05.2025 від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд зменшити розмір позовних вимог до 4 360 760,38 грн, з яких: 3 % річних до 415 338, 82 грн, інфляційних втрат до 1 304 251, 70 грн, пені до 1 908 025, 82 грн та штрафу до 733 144, 04 грн.

Підготовче засідання, призначене на 07.05.2025 не відбулось, у зв`язку з оголошеною в місті Києві повітряною тривогою, яка тривала з 09:36 год до 12:44 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 призначено підготовче засідання на 03.06.2025.

03.06.2025 про зупинення провадження в даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/948/23.

У підготовче засідання 03.06.2025 з`явився представник відповідача, який просив суд задовольнити подане клопотання про зупинення провадження в даній справі. Представник позивача в засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 клопотання Державного підприємства «Гарантований покупець» про зупинення провадження в справі задоволено та зупинено провадження в справі №910/4154/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною Палатою Верховного Суду справи №908/948/23 та опублікування повного тексту постанови.

24.07.2025 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі з посиланням на те, що 04.07.2025 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийнято постанову в справі №908/948/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2025 поновлено провадження в справі №910/4154/25 та призначено підготовче засідання на 16.09.2025.

16.09.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про залучення Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

У підготовче засідання 16.09.2025 з`явились представники сторін. Суд протокольною ухвалою прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог від 07.05.2025 та подальший розгляд справи постановив здійснювати з її урахуванням. Також суд протокольною ухвалою, з урахуванням думки представника позивача, на місці постановив відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про залучення Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Крім цього, суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання на 07.10.2025.

07.10.2025 від представника позивача надійшло клопотання про дослідження обставин зазнання збитків позивачем внаслідок несвоєчасного виконання грошових зобов`язань відповідачем.

У підготовче засідання 07.10.2025 з`явились представники сторін. У підготовчому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про залишення без розгляду заяви про зменшення позовних вимог від 07.05.2025, яке суд протокольною ухвалою задовольнив та залишив без розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог від 07.05.2025. Також суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання на 22.10.2025.

07.10.2025 від представника позивача надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, з урахуванням якого, позивач просить суд стягнути з відповідача 5 399 622,78 грн, з яких: 661 347,98 грн 3% річних, 2 097 104,94 грн інфляційних втрат, 1 908 025, 82 грн пені та 733 144,04 грн штрафу.

У підготовче засідання 22.10.2025 з`явились представники сторін. Суд протокольною ухвалою зобов`язав позивача надати суду та направити відповідачу розрахунок штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних, який доданий позивачем до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 07.10.2025 та докази направлення відповідачу заяви про зменшення позовних вимог від 07.10.2025, з доданими до неї документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2025 відкладено підготовче засідання на 05.11.2025.

04.11.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

У підготовче засідання 05.11.2025 з`явились представники сторін. Суд протокольною ухвалою долучив до матеріалів справи додаткові пояснення позивача від 04.11.2025. Також суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження в справі від 07.10.2025. Крім цього, в підготовчому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату, яке суд протокольною ухвалою задовольнив та відклав підготовче засідання на 19.11.2025.

19.11.2025 від представника відповідача надійшли пояснення.

У підготовче засідання 19.11.2025 з`явились представники сторін. Суд протокольною ухвалою прийняв заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог від 07.10.2025 та подальший розгляд справи постановив здійснювати з її урахуванням. Також суд протокольною ухвалою долучив пояснення відповідача від 19.11.2025 до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, в підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, сторонам надавалось достатньо часу для надання доказів та пояснень по суті спору, окрім того, не було зазначено про неможливості надання доказів чи заявлення клопотань, закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.12.2025.

02.12.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення документу до матеріалів справи.

Також 02.12.2025 від представника відповідача надійшла заява щодо наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

У судове засідання 02.12.2025 з`явились представники сторін. Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання відповідача про долучення документу до матеріалів справи та долучив поданий відповідачем 02.12.2025 документ до матеріалів справи. Також суд протокольною ухвалою залишив без розгляду заяву відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій від 02.12.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 відкладено судове засідання в справі на 16.12.2025.

Так, у період з 15.12.2025 по 17.12.2025 суддя Карабань Я.А. перебувала на лікарняному, а тому судове засідання призначене на 16.12.2025 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 призначено судове засідання в справі на 27.01.2026.

Так, у період з 26.01.2026 по 30.01.2026 суддя Карабань Я.А. перебувала на лікарняному, а тому судове засідання призначене на 27.01.2026 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 призначено судове засідання в справі на 10.02.2026.

У судове засідання 10.02.2026 з?явились представники сторін. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення по суті позовних вимог, позов просив задовольнити, представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

У судовому засіданні 10.02.2026 відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2019 між позивачем (надалі - виробник за «зеленим» тарифом) та відповідачем (надалі - гарантований покупець) укладено договір №1402/01 (надалі - договір).

У подальшому, між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору №1165/01/20 від 22.04.2020.

Відповідно до п. 1.1. договору (в редакції додаткової угоди №1165/01/20 від 22.04.2020) продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим тарифом», затвердженого постановою НКРЕП від 26 квітня 2019 року №641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕП від 13.12.2019 №2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).

Згідно з пунктом 2.1. договору (в редакції додаткової угоди №1165/01/20 від 22.04.2020), сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законом України «Про ринок електричної енергії», «Про альтернативні джерела енергії», Порядком, Порядком продажу електричної енергії споживачами, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕП від 14.03.2018 №307, Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕП від 14.03.2018 №308, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.

Відповідно до пункту 2.3. договору (в редакції додаткової угоди №1165/01/20 від 22.04.2020) продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за «зеленим» тарифом за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Умовами пунктів 2.4, 2.5. договору (в редакції додаткової угоди №1165/01/20 від 22.04.2020) погоджено, що продавець за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.

Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами (пункт 3.1 договору (в редакції додаткової угоди №1165/01/20 від 22.04.2020).

Умовами пунктів 3.2, 3.3 договору (в редакції додаткової угоди №1165/01/20 від 22.04.2020) передбачено, що розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюється відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

У пункті 4.5 договору (в редакції додаткової угоди №1165/01/20 від 22.04.2020) встановлено, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у продавця за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб, а також у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за «зеленим» тарифом електричну енергію.

Згідно з п. 4.6. договору (в редакції додаткової угоди №1165/01/20 від 22.04.2020), гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за «зеленим» тарифом, що визначений у главі 10 Порядку або главі 6 Порядку продажу електроенергії споживачами. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електроенергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватись додатково штраф у розмірі 7% від не оплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електроенергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за «зеленим» тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за «зеленим» тарифом.

Відповідно до п. 7.4. договору (в редакції додаткової угоди №1165/01/20 від 22.04.2020), якщо продавець за «зеленим» тарифом є суб?єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та Регулятором уже встановлено йому «зелений» тариф і продавець за «зеленим» тарифом має укладений з оператором системи передачі договір про врегулювання небалансів, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого тарифу» (до 01.01.2030).

На виконання умов договору, позивачем у період з лютого по липень 2020 року було відпущено відповідачу електричну енергію на загальну суму 27 532 846, 75 грн, що підтверджується:

- актами купівлі-продажу електроенергії: від 29.02.2020 на суму 2 237 991, 28 грн (т.1, а.с. 58), від 31.03.2020 на суму 3 935 157, 43 грн (т.1, а.с. 58 на звороті), від 30.04.2020 на суму 5 858 023, 90 грн (т.1, а.с. 59), від 31.05.2020 на суму 4 626 392, 30 грн (т.1, а.с. 59 на звороті), від 30.06.2020 на суму 5 166 204, 78 грн (т.1, а.с. 60), від 31.07.2020 на суму 5 708 077, 06 грн (т.1, а.с. 60 на звороті);

- актами звірки загальної кількості відпущеної (отриманої) електроенергії (т.1 а.с. 61-66).

Вказані акти купівлі-продажу електроенергії та акти звірки загальної кількості відпущеної (отриманої) електроенергії підписані та скріплені печатками з обох сторін без зауважень та заперечень.

Однак, у порушення умов договору відповідач своє грошове зобов`язання перед позивачем виконував неналежним чином та куплену в період з березня 2020 року по липень 2020 року електроенергію оплатив з простроченням, що підтверджується виписками банку АТ «Ощадбанк», які містяться в матеріалах справи (т.1, а.с. 100-114).

Вказані обставини визнаються сторонами в повному обсязі.

Предметом даного позову є вимоги позивача до відповідача про стягнення 661 347, 98 грн 3% річних, 2 097 104, 94 грн інфляційних втрат, 1 908 025, 82 грн пені та 733 144, 04 грн штрафу.

Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спірні правовідносини щодо стягнення боргу за поставлену електричну енергію, регулюються нормами Цивільного Кодексу України та Господарського кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Порядку купівлі Гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії затвердженого постановою від 26.04.2019 №641 (надалі - Порядок №641).

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Вказані положення кореспондуються з положеннями статті 275 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення правовідносин). До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч.1, 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії. До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема, забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, включаючи забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за механізмом ринкової премії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 324 «Про утворення державних підприємств «Гарантований покупець» та «Оператор ринку» утворено Державне підприємство «Гарантований покупець» на базі філії Гарантований покупець Державного підприємства «Енергоринок» шляхом виділу майна, прав та обов`язків стосовно нього відповідно до розподільного балансу для виконання функцій гарантованого покупця електричної енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2019 № 455 затверджено статут «Гарантований покупець», у відповідності до п.5 якого підприємство утворено з метою забезпечення купівлі всієї електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (у разі використання гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим "зеленим" тарифом відповідно до законодавства, а також отримання прибутку від провадження господарської діяльності.

Гарантований покупець є учасником ринку електричної енергії та здійснює діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності зі здійснення функції гарантованого покупця, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 25.06.2019 №1217.

За змістом ч.2 ст.65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено зелений тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленим» тарифом або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим тарифом» (п. 18).

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону України «Про ринок електричної енергії» купівля-продаж такої електричної енергії за зеленим тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено зелений тариф, та гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом затверджується Регулятором. Договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом укладається між гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на весь строк дії зеленого тарифу.

Для здійснення купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом кандидат у виробники за «зеленим» тарифом укладає з гарантованим покупцем договір купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом (п. 2.1 гл. 2 Порядку № 641).

Як установлено судом вище на виконання укладеного між сторонами договору позивач поставив, а відповідач прийняв електроенергію протягом з лютого по липень 2020 року на загальну суму 27 532 846, 75 грн.

Акти купівлі-продажу електроенергії за вказаний розрахунковий період підписані представниками сторін без зауважень.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (частини 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України (чинним на момент виникнення правовідносин).

Згідно з п. 10.1 Порядку №641 до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Відповідно до п.10.4 Порядку №641 після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акта купівлі-продажу.

Виходячи з наведених положень, оплату ДП «Гарантований покупець» зобов`язаний здійснювати у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за «зеленим» тарифом у три етапи: перший (авансовий) - до 15 числа (включно) розрахункового місяця; другий (авансовий) - до 25 числа (включно) розрахункового місяця; третій (остаточний, у розмірі 100%) - протягом двох робочих днів після отримання акту та оприлюднення рішення НКРЕКП про затвердження розміру вартості послуги.

Умовами пунктів 3.2, 3.3 договору (в редакції додаткової угоди №1165/01/20 від 22.04.2020) передбачено, що розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюється відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Отже, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги НКРЕКП) з посиланням на пункт 10.4 Порядку № 641.

Такі висновки щодо остаточного розрахунку за електричну енергію з виробником за «зеленим» тарифом викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 20.03.2020 № 715 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у січні та лютому 2020 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29.04.2020 № 902 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у березні 2020 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 27.05.2020 № 995 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у квітні 2020 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 24.06.2020 № 1211 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у травні 2020 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 22.07.2020 № 1435 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у червні 2020 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 19.08.2020 №1600 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у липні 2020 року.

Отже, відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за поставку електричної енергії в лютому 2020 року - в строк до 24.03.2020 включно, в березні 2020 року - в строк до 04.05.2020 включно, в квітні 2020 року - в строк до 29.05.2020 включно, в травні 2020 року у строк до 26.06.2020 включно, в червні 2020 року - в строк до 24.07.2020 включно, в липні 2020 року - в строк до 21.08.2020 включно.

Такий порядок визначення кінцевої дати остаточного розрахунку за поставку електричної енергії узгоджується із позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.06.2024 по справі № 910/4439/23 (не з дня, наступного за днем оприлюднення постанови Регулятора, а саме з дня оприлюднення постанови регулятора).

Отже, строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем зі 100% оплати за поставлену електричну енергію за спірні періоди станом на час розгляду справи є таким, що настав.

Як установлено судом, відповідач сплатив за придбану електроенергію за період з лютого по липень 2020 року в повному обсязі, однак за період з березня по липень 2020 року з простроченням.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за користування коштами.

Передбачені викладеними вище нормами законодавства, наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо своєчасної оплати електричної енергії, є порушенням, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Вказана позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних за придбану відповідачем електроенергію за період з березня по липень 2020 року, нарахованих позивачем за загальний період з 01.01.2021 по 14.11.2021 у розмірі 661 347, 98 грн, суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення 3% річних у розмірі 661 347, 98 грн підлягає задоволенню.

Також перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат за придбану відповідачем електроенергію за період з березня по липень 2020 року, нарахованих позивачем за загальний період з січня 2021 року по жовтень 2021 року, суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення інфляційних втрат у розмірі 2 097 104, 94 грн підлягає задоволенню.

Разом з цим, посилання відповідача, що в межах справи № 910/11912/20 вже було стягнуто з останнього 3% річних, інфляційні втрати, пеню та штраф за придбану відповідачем електроенергію за період з лютого по травень 2020 року та позивачем у даній справі повторно заявлено вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за придбану відповідачем електроенергію за вказаний період, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки, як зазначає позивач, та не заперечується самим відповідачем, у справі № 910/11912/20 позивачем заявлялись вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за придбану електроенергію за інший період, а саме: з лютого по липень 2020 року, які нараховувались останнім до грудня 2020 року, тоді як предметом даної справи є вимоги позивача про стягнення 661 347, 98 грн 3% річних, 2 097 104, 94 грн інфляційних втрат які нараховані позивачем за загальний період з 01.01.2021 по 14.11.2021, тобто різні періоди нарахування. Крім цього, суд зазначає, що позивач у даній справі не заявляє вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу за придбану відповідачем електроенергію за період з лютого по травень 2020 року.

Щодо вимог позивача про стягнення пені та штрафу за придбану відповідачем електроенергію за період з червня по липень 2020 року, суд зазначає таке.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов?язання (основного зобов?язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов?язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання.

При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов?язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня і штраф є формами неустойки та є окремими і самостійними видами юридичної відповідальності та в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16.

Згідно з п. 4.6. договору (в редакції додаткової угоди №1165/01/20 від 22.04.2020), гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за «зеленим» тарифом, що визначений у главі 10 Порядку або главі 6 Порядку продажу електроенергії споживачами. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електроенергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватись додатково штраф у розмірі 7% від не оплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електроенергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за «зеленим» тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за «зеленим» тарифом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за придбану відповідачем електроенергію за період з червня по липень 2020 року, нараховану позивачем за загальний період з 16.06.2020 по 14.11.2021 у розмірі 1 908 025, 82 грн, суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення пені у розмірі 1 908 025, 82 грн підлягає задоволенню.

Також перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу за придбану відповідачем електроенергію за період з червня по липень 2020 року у розмірі 733 144,04 грн (4 967 171, 65 грн х 7% = 347 702, 02 грн (за червень 2020 року) + 5 506 314, 63 грн х 7% = 385 442, 02 грн (за липень 2020 року), суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення штрафу у розмірі 733 144,04 грн підлягає задоволенню.

Щодо доводів відповідача, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування відповідачу пені та штрафу, враховуючи приписи постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022, якою на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, суд зазначає таке.

Так, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг у межах своїх повноважень було прийнято постанову №332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022), відповідно до підпункту 16 пункту 1 якої визначено, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності.

Разом з цим, дія норми щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкції до електропостачальників, передбачена постановами НКРЕКП №332, №413, не містить пряму вказівку про надання їй зворотної дії у часі, що дозволило б її застосовувати до початку запровадження воєнного стану, тобто на порушення чи прострочення, що сталися у попередні періоди.

Відтак, враховуючи специфіку та спрямованість постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332, у якій йдеться саме про період воєнного стану та 30 днів після його припинення або скасування, відсутні підстави невиправданого розширення тлумачення постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 щодо розповсюдження її дії на правовідносини, які виникли у попередні періоди.

Зазначене відповідає як висновкам із постанови Об`єднаної палати від 19.04.2024 у справі №911/1359/22 (див. п.64 цієї постанови) так і висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №908/818/22, від 02.07.2024 у справі №908/815/22, від 03.07.2024 у справі №908/816/22, від 03.07.2024 у справі №908/817/22, від 12.09.2024 у справі №910/4264/22, від 02.10.2024 у справі №910/4273/22.

У постанові від 04.07.2025 по справі № 908/948/23 (до якої було зупинено провадження у даній справі) Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що: «Об`єднана палата не вбачає підстав для відступу від висновків щодо застосування пп.16 п.1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332, викладеного у постановах Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №908/818/22 (колегія суддів: Рогач Л.І., Дроботова Т.Б., Міщенко І.С.), від 02.07.2024 у справі №908/815/22 (колегія суддів: Дроботова Т.Б., Багай Н.О., Чумак Ю.Я.), від 03.07.2024 у справі №908/816/22 (колегія суддів: Берднік І.С., Зуєв В.А., Міщенко І.С.), від 03.07.2024 у справі №908/817/22 (колегія суддів: Зуєв В.А., Берднік І.С., Міщенко І.С.), від 12.09.2024 у справі №910/4264/22 (колегія суддів: Жайворонок Т.Є., Ємець А.А., Колос І.Б.), від 02.10.2024 у справі №910/4273/22 (колегія суддів: Студенець В.І., Баранець О.М., Губенко Н.М.), про те, що настанови про зупинення на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування стосуються виключно нарахування та стягнення штрафних санкцій саме за цей період та, відповідно, їх дія не може бути поширена щодо штрафних санкцій, право на нарахування яких виникло раніше».

Отже, оскільки усі дати остаточного розрахунку за поставлену електричну енергію за період з лютого по липень 2020 року у відповідача настали до введення на території України воєнного стану, у позивача наявні правові підстави для нарахування відповідачу пені та штрафу за спірний період.

Щодо доводів відповідача про настання для нього обставин непереборної дії.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).

Тобто, згідно чинного законодавства, можливе звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Тобто, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань.

Отже, такі обставини, як оголошена чи неоголошена війна, військові дії, введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами.

Так, Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Однак, порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні» та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 за №40(3) (з наступними змінами).

Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

За умовами п.6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).

Отже, в Законі та Регламенті зазначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не листом на сайті ТПП України.

Лист ТПП України від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Більш того, загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.

Слід зазначити, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами.

Одночасно, відповідачем не надано відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін.

Крім того, суд зазначає, що договір між сторонами укладено 20.12.2019 року, а строк оплати за поставлену електричну енергію за період з лютого по липень 2020 року у відповідача настав до введення на території України воєнного стану.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що введення воєнного стану не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань та особою, яка посилається на такі обставини, має бути підтверджено не факт настання цих обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені документально.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідно до положень ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 661 347,98 грн 3% річних, 2 097 104,94 грн інфляційних втрат, 1 908 025, 82 грн пені та 733 144,04 грн штрафу.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Окремо суд зазначає, що порядок та правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 4 Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст.4 зазначеного Закону визначений розмір ставок судового збору, що справляється за подання позовних заяв до господарського суду, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем була заявлена вимога про стягнення заборгованості в загальному розмірі 6 121 865, 71 грн, яка має майновий характер.

Отже, за подання даної позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 91 825, 29 грн (1,5 відсотка ціни позову).

У подальшому позивачем зменшено позовні вимоги до 5 399 622, 78 грн. Розмір судового збору за подання позовної заяви, з урахування заяви про зменшення позовних вимог складає 80 994, 34 грн (1,5 відсотка ціни позову).

Як убачається з матеріалів справи позивачем було сплачено за подання позовної заяви судовий збір за платіжною інструкцією №292 від 30.09.2024 у розмірі 91 825, 29 грн.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, в зв`язку зі зменшенням позовних вимог, позивач має право на повернення судового збору в загальному розмірі 10 833, 64 грн (91 825, 29 грн - 80 994, 34 грн).

На підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивачем клопотання про повернення з Державного бюджету сплаченої суми судового збору за подання цього позову не заявлялось, а тому в суду наразі відсутні підстави для повернення позивачу сплаченої суми судового збору.

Суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений можливості звернутись до суду із відповідним клопотанням у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТЕРІЯ СОЛАР» (03035, місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 18, ідентифікаційний код 41530140) 661 347 (шістсот шістдесят одну тисячу триста сорок сім) грн 98 коп. 3% річних, 2 097 104 (два мільйони дев?яносто сім тисяч сто чотири) грн 94 коп. інфляційних втрат, 1 908 025 (один мільйон дев?ятсот вісім тисяч двадцять п?ять) грн 82 коп. пені, 733 144 (сімсот тридцять три тисячі сто сорок чотири) грн 04 коп. штрафу та 80 994 (вісімдесят тисяч дев?ятсот дев?янсто чотири) грн 34 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 13.02.2026.

Суддя Я.А.Карабань