ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 року м.Дніпро Справа № 904/3850/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2025р. (суддя Іванова Т.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 25.09.2025р.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

про стягнення 3% річних та інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, у загальному розмірі 2 939,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", будучи зобов`язаним за договором від 30.06.2020 своєчасно оплачувати надані Акціонерним товариством "Українська залізниця" послуги, допустило прострочення грошового зобов`язання, що підтверджено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі №904/5882/23, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.06.2025. Сума вказаного грошового зобов`язання за договором сплачена відповідачем лише 08.07.2025, тобто після ухвалення зазначених судових рішень та з порушенням строків виконання зобов`язання. У зв`язку з цим, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, Акціонерне товариство "Українська залізниця" просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" 1 074,14 грн 3% річних за період з 05.07.2023 по 08.07.2024 та 1 865,28 грн інфляційних втрат за період липень 2023 липень 2024.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2025р. у справі №904/3850/25 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 26,83 грн. 3% річних та 30,28 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи вказане судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що з огляду на наявність спору між сторонами стосовно надання послуг та їх вартості, виникнення у відповідача (замовника) обов`язку з оплати таких послуг позивачу безпосередньо пов`язано з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі № 904/5882/23, яке набрало законної сили 28.06.2024, тому судом було здійснено перерахунок всіх заявлених сум, відповідно до вказаного періоду.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2025р. у справі №904/3850/25 повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що Господарським судом Дніпропетровської області неповно досліджено обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, а рішення винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, скаржник вказує на те, що передчасним є висновок суду першої інстанції про те, що обов`язок з оплати спірної суми виник у Відповідача з дня набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі №904/5882/23.

На думку скаржника, оскільки рішенням у справі №904/5882/23 встановлений факт затримки вагонів з вини Відповідача та факт правомірного нарахування позивачем відповідачу за весь період затримки плати за користування вагонами за відомостями плати за користування вагонами №№01079058, 03079059, 05079060, 06079061, 07079062, 09079063, 14079064, 15079065, 19079066 та збору за зберігання вантажу за накопичувальними картками ф. ФДУ-92 03089009, 03089010, то відлік періоду прострочення починається після спливу двох робочих днів від дня складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Заперечуючи проти апеляційної скарги відповідач послався на ту обставину, що укладений між позивачем та відповідачем Договір про надання послуг з організації перевезення №45-00190905/2020-0001 від 30.06.2020 та Правила розрахунків за перевезення вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, не визначають строку виконання замовником (вантажовласником) обов`язку з оплати наданих перевізником послуг у випадку наявності спірних питань між сторонами договору.

Відтак, момент виникнення у відповідача (замовника) обов`язку з оплати таких послуг позивачу безпосередньо пов`язаний з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 по справі № 904/5882/23, яке набрало законної сили 28.06.2024.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.10.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/3850/25. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2025р. у справі № 904/3850/25 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 904/3850/25 надійшли Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2025р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2025р. у справі № 904/3850/25 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 3 633,60 грн..

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2025р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2025р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

В провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа № 904/5882/23 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 36 364 грн. 80 коп.

За результатами розгляду вказаної справи, Господарським судом Дніпропетровської області ухвалено рішення від 12.02.2024, яке було залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.06.2024, яким позовні вимоги були задоволені у повному обсязі та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 34 654 грн. 68 коп. - плати за користування вагонами, 1 710 грн. 12 коп. - збору за зберігання вантажу та 2 684 грн. 00 коп. - витрат на сплату судового збору.

Під час ухвалення рішення Господарським судом Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі № 904/5882/23 були встановлені, зокрема, такі обставини:

- між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", як власником колії, було укладено Договір №ПР/М-20-240/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Інгулець регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця";

- між сторонами було підписано додаткову угоду від 08.07.2020 №1 до Договору, відповідно до якої було погоджено внести зміни у пункти 5, 9 Договору та викласти останні у наступній редакції:

- пункт 5 Договору: "Порожні вагони інвентарного парку АТ "Українська залізниця" та власні вагони (вагони, що перебувають у власності перевізників, операторів, підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців, які орендують їх в інших власників або якими вони володіють на підставі договору управління майном, договору про спільну діяльність тощо) під навантаження залізорудного концентрату - через інтервали часу 1,5 години; за домовленістю сторін інтервал може бути зменшений. Інші прибулі з вантажем - за повідомленням, які передає агент комерційний станції Інгулець старшому прийомоздавальнику залізничного цеху ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під вивантаження форми ГУ-2";

- пункт 9 Договору: "Вагони, навантажені залізорудним концентратом - цілими маршрутами, сформованими у відповідності ПТЕ і планом формування поїздів - через інтервал часу 1,5 години або за узгодженням сторін. Інші - за повідомленням, які передає старший прийомоздавальник залізничного цеху ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" агенту комерційному станції Інгулець за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами";

- між сторонами було підписано протокол розбіжностей від 29.07.2020 до Додаткової угоди від 08.07.2020 №1, відповідно до якого власником колії була запропонована редакція пунктів 5, 9 договору згідно з додатковою угодою, а залізницею - редакція пунктів 5, 9 договору - згідно з чинним договором;);

- на виконання умов Договору у червні-липні 2023 за накладними №№ 04542, 04674, 04729, 615508, 616342, 616359, 616367, 616375, 616383, 616391, 616409, 616417, 616441, 616862, 616870, 616888, 617027, 47589833, 47596002, 47596010, 47603600, 32371379, 47613674, 47597224, 47613450, 41937210, 47504220, 45030111, 47541644, 47530936, 47571674, 41931577, 47624218, 47624663, 47626874, 47626882, 47627658, 47638119, 47638770, 47627682, 47619309, 47636071, 47615281, 47619457, 47624184, 47624192, 47641964. 47644968, 47646328, 47644976, 47646575, 47646583, 47646401, 47646609, 47647649, 47639950. 47640131, 47640172, 47640354, 47640370, 47640305, 47648753, 47649165, 47654900, 47648746, 47554512, 476510788, 47661194, 47648613, 47648589, 47661186, 47648712, 47647813, 47651096, 47648720, 47648340, 47662028, 47662432, 47664743, 47663489, 47663034, 47662440, 47664594, 47661236, 47664644, 47661970, 47661285, 47661293, 47661251, 47661210, 47664917, 47665559, 47665633, 47666391, 47668348, 47669106, 47669353, 47664792, 47671920, 47664768, 47664883, 47664842, 47664891, 47664800, 47682349, 47682356, 47682430, 47682521, 47682471, 47682562, 47682265, 47682331, 47682307, 47682596, 47682315, 47678305, 47682588, 47689542, 47689799, 47689658, 47690375, 47690391, 47690482, 47683636, 47686589, 47682653, 47689450, 47689518, 47689427, 47690649, 47690672, 47690706, 47690664, 47691225, 47690888, 47704622, 47698352, 47791124, 47690516, 47690532, 47690557, 47690540, 47690631 залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПрАТ "ІнГЗК" порожні власні вагони;

- по прибуттю на станцію призначення вагонів на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" у відповідності до пункту 4 Правил користування вагонами, вантажоодержувача було повідомлено про прибуття та готовність подавання вагонів залізницею, про що зроблені відповідні записи в "Книзі повідомлень про час подавання вагонів під наванаження або вивантаження станція Інгулець";

- після прибуття на станцію призначення спірні вагони були затримані на коліях станції Інгулець, про що складено акти загальної форми ГУ-23 від 30.06.2023 №427, від 02.07.2023 №434, від 02.07.2023 №435, від 03.07.2023 №439, від 04.07.2023 №446, від 05.07.2023 №448, від 05.07.2023 №449, від 05.07.2023 №450, від 06.07.2023 №457, від 08.07.2023 №473, від 13.07.2023 №491, від 13.07.2023 №492, від 13.07.2023 №493, від 14.07.2023 №496, від 18.07.2023 №512, від 18.07.2023 №5043;

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування за відомостями форми ГУ-46 №№01079058, 03079059, 05079060, 06079061, 07079062, 09079063, 14079064, 15079065, 19079066 на загальну суму 34 654 грн. 68 коп., з урахуванням ПДВ та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками форми ФДУ-92 03089009, 03089010 в розмірі 1 710 грн. 12 коп., з урахуванням ПДВ.

Як зазначає позивач, фактично, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 по справі №904/5882/23, виконано відповідачем добровільно 08.07.2024, що підтверджується Витягом з реєстру документів зі спеціальним режимом використання за 08.07.2024, згідно якого відповідач сплатив борг у загальному розмірі 36 364,80 грн. як оплату спірних сум плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів.

Отже, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 1 865,28 грн., а також 3% річних у сумі 1 074,14 грн. Вказане і є причиною спору.

Задовольняючи позовні вимоги частково Господарський суд виходив з того, що обов`язок з оплати спірної суми виник у відповідача з дня набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 у справі № 904/5882/23. Відповідно, обґрунтованим періодом нарахування 3% річних, з урахуванням меж позовних вимог, є період з 29.06.2024 (наступний день після набрання рішенням суду у справі №904/5882/23 законної сили) до 07.07.2024 (день, що передує дню оплати), тобто 10 днів.

Господарським судом виконано розрахунок, згідно якого до стягнення з відповідача підлягають 3% річних за період з 29.06.24 по 07.07.202 у розмірі 26,83 грн.

Стосовно нарахування інфляційних втрат господарський суд зазначив, що оскільки прострочення існувало всього 10 днів- з 29.06.2024 (наступний день після набрання рішенням суду у справі №904/5882/23 законної сили) до 07.07.2024 (день, що передує дню оплати) інфляційні втрати у даній ситуації нарахуванню не підлягають.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. П ідставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 5 ст. 307 ГК України (що діяв на час виникнення спірних відносин), умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 174 ГК України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України та статтями 525, 526, 530 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 ГПК України, за якою обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Згідно з пунктом 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Оплата послуг перевізника здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати на підставі підписаних без заперечень накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами. Тобто, отримання залізницею коштів поставлене в залежність від виконання відповідачем певних дій, зокрема, підписання без заперечень накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами.

При цьому, в силу пункту 1.4 Договору надання послуг може підтверджуватись, зокрема, накопичувальною карткою та відомістю плати за користування вагонами, які з боку відповідача повинні підписуватись не пізніше двох робочих днів від дня їх складення.

Звідси, не підписання вантажовласником без застережень накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами унеможливлює отримання залізницею належних їй платежів у строк, визначений Договором, а саме не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг (складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами).

Рішенням у справі № 904/5882/23 встановлено, що відомості форми ГУ-46, в яких міститься інформація про нараховану плату за користування вагонами на загальну суму 34 654 грн. 68 коп., та накопичувальні картки форми ФДУ-92, в яких міститься інформація про нарахування збору за зберігання вантажу в розмірі 1 710 грн. 12 коп, були підписані відповідачем із застереженнями. Задовольняючи позов суд виходив з того, що розрахунки плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, здійснені позивачем та додані до позовної заяви, є такими, що виконані у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи, є обґрунтованими та арифметично вірними. Відповідно, підписання вказаних відомостей та накопичувальних карток із застереженням було безпідставним.

Виходячи з того, що рішенням суду встановлено відповідність закону складених позивачем відомостей форми ГУ-46, в яких міститься інформація про нараховану плату за користування вагонами на загальну суму 34 654 грн. 68 коп., та накопичувальних карток форми ФДУ-92, в яких міститься інформація про нарахування збору за зберігання вантажу в розмірі 1 710 грн., прострочення платежів за цими формами та картками починається після двох робочих днів від дня їх складення.

За порушення строків внесення плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажу позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Припис частини другої ст. 625 ЦК України застосовується судом за наявності порушення боржником будь-якого грошового зобов`язання. Грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Отже, обов`язок зі сплати 3% річних та інфляційних втрат виникає безпосередньо з Цивільного кодексу України.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення 3% та інфляційних втрат, які обґрунтовані нормою ст. 625 ЦК України, що підлягає застосуванню у разі порушення грошового зобов`язання, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вищенаведеного суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, здійснивши дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що стосуються предмета спору, з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення господарського прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а зазначене рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення, про задоволення позову у повному обсязі.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення господарського суду зазначеним вимогам не відповідає.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом допущено невірне застосування норм матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню та ухваленню нове рішення про задоволення позову.

Враховуючи наведене та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути скасоване, позов задоволено.

10. Судові витрати.

Відповідно до п. б ч. 4 ст. 282 ГПК України, у зв`язку зі скасуванням судового акту попередньої інстанції і ухваленням нового рішення про задоволення позову, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги Позивача, судові витрати, понесені Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", підлягають відшкодуванню та покладаються на Відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у справі № 904/3850/25 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2025р. у справі № 904/3850/25 справі скасувати.

Ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50102, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Рудна, будинок 47; ідентифікаційний код 00190905) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, Київська область, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) інфляційні втрати у сумі 1 865,28 грн, а також 3% річних у сумі 1 074,14 грн .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50102, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Рудна, будинок 47; ідентифікаційний код 00190905) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, Київська область, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) 3028, 00 грн. судового збору за розгляд позовної заяви та 3633,60 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В. Чус