ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору

"09" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/5391/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви (вх. № 280/26 від 28.01.2026) третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Державного підприємства «Морський торговельний порт «ЧОРНОМОРСЬК» про стягнення 4 456,00 грн неустойки з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Спільне українсько-російське підприємство з іноземними інвестиціями «КОМПАНІЯ ТРАНСМАРИНА»

у справі № 916/5391/25

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 15; )

до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Спільне українсько-російське підприємство з іноземними інвестиціями «КОМПАНІЯ ТРАНСМАРИНА» (67801, Одеська обл., Овідіопольський район, смт Овідіополь, вул. Одеська, буд. 16; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державне підприємство «Морський торговельний порт «ЧОРНОМОРСЬК» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6; )

про стягнення 140 414,89 грн неустойки та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (далі - Регіональне відділення) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Спільне українсько-російське підприємство з іноземними інвестиціями «КОМПАНІЯ ТРАНСМАРИНА» (далі - Товариство), в якому просить суд:

- стягнути з Товариства до державного бюджету України неустойку у розмірі 140 414,89 грн;

- виселити Товариство з 5-го терміналу - відкритий технічний майданчик, інв № 4641, на території 5-го терміналу, що знаходиться на балансі Державного підприємства «Морський торговельний порт «ЧОРНОМОРСЬК» (далі - Порт).

В обґрунтування позову Регіональне відділення покликається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення об`єкта оренди, який було надано відповідачу у строкове платне користування на підставі Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 5/32 від 19.05.2009.

Ухвалою від 14.01.2026 позовну заяву Регіонального відділення прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/5391/25, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.02.2026, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Цією ж ухвалою суд за клопотанням позивача залучив до участі у справі Порт в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, та запропонував залученій третій особі у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду пояснення по суті справи з урахуванням вимог ст. 168 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

28.01.2026 до суду надійшла позовна заява Порту (третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) про стягнення з Товариства 4 456,00 грн неустойки.

В обґрунтування своїх вимог Порт покликається на своє право стягнути із відповідача неустойку, яку розраховано виходячи із подвійної орендної плати (без ПДВ), із відповідним співвідношенням між орендодавцем - Регіональним відділенням (70%) та балансоутримувачем майна - Портом (30%).

Ухвалою від 02.02.2026 позовну заяву Порту залишено без руху, встановлено третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду: обґрунтованого розрахунку суми, що стягується; переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви.

04.02.2026 до суду надійшла заява представника Порту про усунення недоліків, в якій міститься, зокрема, обґрунтований розрахунок заявленої до стягнення суми.

Здійснивши ґрунтовний аналіз наведеного Портом розрахунку, суд встановив наступне.

Так, третя особа із самостійними вимогами заявляє до стягнення неустойку у розмірі 4 456,00 грн.

Розрахунок вказаної суми зводиться до наступної формули: 232,09 грн (розмір орендної плати) * 2 (неустойка у розмірі подвійної орендної плати) * 0,3 (30%, що належать Порту як балансоутримувачу) = 139,25 грн на місяць.

Неустойку заявлено до стягнення за період із травня 2023 року по грудень 2025 року.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, між Регіональним відділенням та Товариством виник спір, зокрема про стягнення з останнього неустойки у розмірі 140 414,89 грн.

При цьому, згідно запропонованого Регіональним фондом розрахунку заборгованості, неустойку у розмірі 140 414,89 грн нараховано за період із травня 2016 року по липень 2025 року.

За приписами статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

Позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини п`ятої статті 49 та частини четвертої статті 180 ГПК України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Верховний Суд неодноразово наголошував на відмінностях між поняттями "предмет спору" та "предмет позову". Зокрема, предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 916/542/18, від 01.08.2019 у справі № 916/1743/18, від 01.04.2024 у справі № 910/5635/22, від 06.06.2024 у справі № 921/677/22.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає належним їй право на предмет спору чи його частину. Вимога, спрямована на будь-що, що знаходиться поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути здійснена через подання самостійного позову. Тобто обов`язковою умовою спільного розгляду вимог позивача та третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору є єдиний предмет спору (див. висновки у постанові Верховного Суду від 06.06.2025 у справі № 921/677/22).

Суд встановив, що період, за який третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору нарахувала неустойку (із травня 2023 року по грудень 2025 року), виходить за межі періоду нарахування неустойки Регіональним відділенням (із травня 2016 року по липень 2025 року).

Отже, частина вимог Порту фактично знаходиться поза предметом спору у справі, оскільки період нарахування неустойки (з серпня 2025 року по грудень 2025 року) не є спірним.

При цьому суд позбавлений процесуальної можливості у прийнятті позовної заяви третьої особи лише в частині заявленого періоду, самостійно відхиливши частину позовних вимог, оскільки такі дії суду не передбачені положеннями ГПК України.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 180 ГПК України, що підлягають застосуванню у даному випадку, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

У зв`язку із вищевикладеним суд зазначає, що хоча позовні вимоги третьої особи і пов`язані із первісними вимогами Регіонального відділення, проте позовна заява Порту підлягає поверненню, оскільки вимоги останнього виходять за межі предмета спору, що виник між Регіональним відділенням та Товариством.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17, передбачене статтею 49 ГПК України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним.

Зазначене право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення позовів третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, встановлених процесуальним законодавством. Тому повернення заявникові позовної заяви, поданої з порушенням вимог частин першої та другої статті 180 ГПК України, не може вважатися обмеженням доступу до суду.

При цьому суд зазначає, що Порт не позбавлений права звернутися до суду в загальному порядку з окремим позовом про стягнення неустойки за визначений ним період.

Керуючись ст. 49, 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву (вх. № 280/26 від 28.01.2026) третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Державного підприємства «Морський торговельний порт «ЧОРНОМОРСЬК» про стягнення 4 456,00 грн неустойки з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Спільне українсько-російське підприємство з іноземними інвестиціями «КОМПАНІЯ ТРАНСМАРИНА» - повернути заявнику.

2. Роз`яснити Державному підприємству «Морський торговельний порт «ЧОРНОМОРСЬК» його право звернутися до господарського суду у загальному порядку з окремим позовом.

Ухвала набирає законної сили 09.02.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в строк, визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.В. Волков