ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2026 р. Справа №914/2087/24

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів СКРИПЧУК О.С.

КРАВЧУК Н.М.

за участю секретаря судового засідання Шатан Т.О.

представник скаржника Камінська С. (адвокатка),

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» (вх.ЗАГС №01-05/2384/25 від 01.08.2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.07.2025 (повна ухвала - 24.07.2025, суддя Трускавецький В.П.)

у справі №914/2087/24

за заявою Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра», м.Львів

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал», м.Самбір

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/2087/24 про банкрутство ТзОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал», відкрита ухвалою від 13.01.2025, якою також визнано безспірні вимоги ініціюючого кредитора ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» у розмірі 7 988 549,23 грн заборгованості, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Гаврилюка О.Р.

10.02.2025 від ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» надійшла заява про додаткові грошові вимоги до боржника, що не можуть вважатися безспірними у загальному розмірі 1 003 263 514,79 грн.

Ухвалою від 23.07.2025 суд першої інстанції додаткові грошові вимоги ініціюючого кредитора ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» до боржника визнав частково у розмірі 284 697 168,78 грн, решту грошових вимог у розмірі 718 575 986,23 грн, вважаючи їх штрафом, відхилив.

Ухвала суду в частині відмови у визнанні частини грошових вимог мотивована тим, що заявником неправильно розраховано розмір штрафу, який правомірно повинен складати розмір 167 480 376,17 грн (697 834 900,72 грн х 24 %). Суд вказав, що розгляд кредиторської заяви здійснюється лише на підставі поданої заяви, в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів. За спірним договором заявником заявлено вимогу про стягнення штрафу, однак розмір штрафу порівняно до загальної вартості виконаних робіт, є занадто великим і відповідно необґрунтованим.

Усні пояснення представника заявника у судовому засіданні 23.07.2025 про допущену помилку в заяві з грошовими вимогами та вказано, що означена вище відхилена судом сума є штрафом, насправді є основним боргом, суд відхилив, оскільки заявник жодних процесуальних дій для виправлення вказаної описки не вчинив. Які належало б було вчинити заявнику процесуальні дії для виправлення такої помилки суд не вказав, але й також не задовольнив усне клопотання представника заявника про відкладення розгляду справи для усунення недоліків поданої з помилкою заяви.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ПП «Львівський електроламповий завод «Іскра» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 23.07.2025 в частині відхилення грошових вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати грошові вимоги до боржника в повному обсязі.

Зокрема, традиційно для заявника з незрозумілих причин зазначає суму основного боргу, яку правомірно належало б визнати у розмірі 697 834 900,72 грн і 188 221 461,68 грн штрафу, хоча за доводами такої апеляційної скарги уся відхилена судом сума у розмірі 718 575 986,23 є штрафом, але й якщо сумувати заявлені вимоги у прохальній частині штрафу і основного боргу, то вони складатимуть розмір 886 056 362,4 грн, тобто більшою на суму 167 480 376,17 грн від тієї, яку відхилив суд.

Тому фактично суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апелянтом оскаржується відхилення суми основного боргу у розмірі 697 834 900,72 грн основного боргу та 20 741 085,51 грн, а зазначена сума 188 221 461,68 грн є загальною сумою штрафу, яку належало б внести загалом до суми визнаних вимог, з якої судом першої інстанції і без того, визнано такий штраф у розмірі 167 480 376,17 грн.

Водночас просить скасувати ухвалу постановлену за результатами попереднього засідання від 23.07.2025 в повному обсязі.

Апеляційна скарга загалом обґрунтована тим, що суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, оскільки навіть незважаючи на помилку допущену кредитором у заяві з грошовими вимогами, назвавши основну суму боргу пенею, це не змінює суті заборгованості і щодо цього до такої заяви подано чималий перелік документів (в т.ч. і акт звіряння розрахунків), які беззаперечно вказують, що заявлена сума є саме основним боргом, а не штрафною санкцією. Більше того, представник кредитора у судовому засіданні 23.07.2025 самостійно визнала це помилкою і просила усно суд відкласти розгляд справи для подання письмової заяви з поясненнями з цього приводу, у задоволені якої було відмовлено всупереч наданої суду дискреції в силу абз.3 ч.2.ст.47 КузПБ .

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал» погоджується з аргументами, викладеними в апеляційній скарзі скаржника щодо незаконності та необґрунтованості ухвал суду першої інстанції. Боржник вважає, що суд першої інстанції дійсно не надав можливості скаржнику довести обставини, про які він заявляв у судовому засіданні, а зокрема про допущену описку в заяві з кредиторськими вимогами, і про відкладення розгляду справи для її виправлення.

Боржником визнається заборгованість у розмірі 697 834 900,72 грн, яка є основним боргом, що виник на підставі договору про виготовлення продукції з давальницької сировини №0609164/0101 від 26.09.2016. Ця заборгованість підтверджується актами здачі-приймання робіт та актом звірки взаєморозрахунків. Також, визнає штрафні санкції на суму 188 221 461,68 грн, що виникли внаслідок невиконання умов договору поставки № 51-07-2012 від 01.08.2012.

15.10.2025 у системі «Електронний суд» боржником сформовано заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Беручи до уваги заявлене клопотання боржника про розгляд справи за його відсутності, положення ст. 202, 270 ГПК України, а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника боржника.

Інших клопотань чи заяв, в порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, сторонами подано не було.

Присутні у судовому засіданні сторони виклали свої доводи, міркування та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи і оцінка суду.

Як підтверджується матеріалами справи, 26.09.2016 між заявником ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» (виконавець) та боржником ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал» (замовник) було укладено договір №0609164/0101 про виготовлення продукції з давальницької сировини.

Відповідно до п.2.1. даного договору, замовник доручає виконавцеві, а виконавець приймає на себе зобов`язання за плату виготовляти з наданої замовником давальницької сировини та передавати замовнику готову продукцію.

Замовник перераховує винагороду за виготовлення продукції на банківський рахунок виконавця протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт з виготовленої продукції з давальницької сировини - відповідно до п.5.2. договору.

На виконання взятих на себе зобов`язань виконавцем виконано, а замовником прийнято продукцію на загальну суму 697834900,72 грн, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) за період з 30.11.2016 по 29.04.2024, підписаних без зауважень обома сторонами з проставлення печаток підприємств.

Також між сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків згідно з яким заборгованість боржника складає 697 834 900,72 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Досліджуючи означені вище спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції бере до уваги наступне нормативне обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 47 КУзПБ, за результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Таким чином, оскаржувана ухвала в частині визнання чи відхилення грошових вимог, згідно зазначених вище норм КУзПБ, може бути оскаржена лише разом із ухвалою за результатами попереднього засідання.

Статтею 1 КУзПБ визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Частина 1 ст. 2 ГПК України визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.5 ст. 236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, однак господарським судом Львівської області залишено поза увагою аргументи скаржника щодо виявленої описки в заяві з кредиторськими вимогами та процесуальну дію - заявленого клопотання про відкладення розгляду справи для виправлення допущеної описки.

Згідно ч.4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами певних визначених законом процедур, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», заява № 28090/95; від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», заява № 38366/97; від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України», заява № 24003/07).

Суд першої інстанції фактично зосередився виключно на формальному дослідженні заявленої вимоги, не з`ясувавши її дійсний зміст та правову природу, попри очевидність технічної помилки (описки), на яку було прямо вказано представником заявника у судовому засіданні, що зрештою і підтверджується доданими до заявами первинними доказами виникнення і існування основного боргу за невиконаними зобов`язаннями, що сторонами не заперечується.

Невиправдане з процесуальної точки зору ігнорування судом усних пояснень представника заявника та відмова у врахуванні допущеної описки без оцінки суті спірних правовідносин призвели до необґрунтованого висновку, що сума основного боргу, у сумою нарахованої пені за порушення основного, договірного зобов`язання. Такий підхід не відповідає принципам справедливості, змагальності та пропорційності, а також усталеній практиці, відповідно до якої суд має надавати перевагу з`ясуванню реального змісту вимог, а не формальному тлумаченню їх буквального викладення.

Посилання суду першої інстанції на те, що розгляд кредиторської заяви здійснюється виключно в межах заявлених вимог, саме по собі є правильним, однак у даному випадку це було застосовано надмірно формально. За спірним договором заявником фактично заявлено вимогу про стягнення заборгованості, тоді як зазначення штрафу замість основного боргу мало очевидний характер технічної помилки, що підтверджується як розміром заявленої суми, поданими та зазначеними вище первинними доказами, так і усними поясненнями представника заявника.

За наведених обставин, висновки суду першої інстанції є та такими, що ґрунтуються на формальному підході до оцінки заявлених вимог, без встановлення фактичних обставин справи що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення спору, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою.

Оскільки ухвала суду про часткове відхилення додаткових грошових, конкурсних вимог ініціюючого кредитора є необґрунтованою, відповідно є необґрунтованою і наслідкова ухвала суду від того ж 23.07.2025, постановлена за наслідками підготовчого засідання, де визначено розміри усіх визнаних судом грошових вимог кредиторів, і до п. 1.1. резолютивної частини не внесено необґрунтовано відхилені додаткові грошові вимоги такого ініціюючого кредитора.

Відповідно ст. ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1, ч.4 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційної скарги, а тому вона підлягає частковому задоволенню: оскаржувана ухвала про часткове відхилення грошових вимог скасуванню із визнанням таких вимог; наслідкова ухвала підготовчого засідання зміні в частині п. 1.1. її резолютивної частини шляхом доповнення визнаних судом апеляційної інстанції додаткових грошових вимог.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про покладення судового збору за подання апеляційної скарги на боржника.

Керуючись ст. ст 129, 269, 270, 275, 277, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» на ухвали Господарського суду Львівської області від 23.07.2025 у справі №914/2087/24 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.07.2025 у справі №914/2087/24 щодо розгляду додаткових грошових вимог ініціюючого кредитора - ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» скасувати в частині відмови у визнанні додаткових грошових вимог та прийняти нове рішення, яким визнати такі додаткові вимоги основного боргу у розмірі 697 834 900,72 грн, які віднести до 4-ї черги задоволення та суму 20 741 085,51 грн штрафу, яку віднести до 6-ї черги задоволення.

3. Змінити п.1.1. резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 23.07.2025 у справі №914/2087/24, постановленої за наслідками підготовчого засідання, де до суми визнаних грошових вимог ініціюючого кредитора - ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» до 4-ї черги задоволення внести суму 697 834 900,72 грн основного боргу та до 6-ї черги задоволення суму 20 741 085,51 грн штрафу.

4. Стягнути з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал» на користь кредитора - Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» суму 7 267, 20 грн судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції в порядку та на умовах, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 64 КУзПБ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя О.І.МАТУЩАК

Судді Н.М.КРАВЧУК

О.С.СКРИПЧУК