ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2026 р. Справа №926/1265/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Панова І.Ю.

Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Копець Х.А.

розглянувши апеляційну скаргу Чернівецької обласної прокуратури від 23.10.2025 (вх.№ ЗАГС 01-05/3114/25 від 24.10.2025)

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 07.10.2025 (повний

текст ухвали складено 13.10.2025, суддя Гончарук О.В.) про закриття

провадження

у справі № 926/1265/25

за позовом: Керівника Чернівецької окружної прокуратури, м.Чернівці в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради, м.Чернівці

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Мельничука Валентина Вікторовича (надалі ФОП Мельничук В.В.), м. Чернівці

про: стягнення заборгованості 1 395 004,12 грн.,

з участю представників:

від прокуратури: Винницька Л.М.;

від позивача (в режимі відеоконференції): Смотр Д.М.;

від відповідача: Поляк М.В.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Чернівецької окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до Фізичної особи-підприємця Мельничука Валентина Вікторовича про стягнення коштів в сумі 1 395 004,12 грн, з яких: 889 026,12 грн - сума заборгованості за договором оренди землі №10401 від 01.02.2017, 423 700,46 грн - інфляційне збільшення та 82 277,54 грн - 3% річних.

Прокурор обґрунтовує позов неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди щодо несвоєчасної оплати орендної плати за користування земельною ділянкою за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 34, кадастровий номер :01:002:0015, площею 0,1509 га за період з 07.03.2018 по 01.02.2022. Звернення прокурора з даним позовом до суду полягає у захисті інтересів держави, а саме необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (територіальної громади) й користувачем земельної ділянки. Підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку зазначається бездіяльність Чернівецької міської ради щодо звернення до суду з позовом про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, що свідчить про нездійснення цим органом захисту інтересів територіальної громади у сфері захисту права комунальної власності, які у даному випадку збігаються з інтересами держави, що має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень та підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Представником відповідача до місцевого господарського суду подано клопотання від 26.08.2025 про закриття провадження у справі № 926/1265/25, в якому зазначає, що всі договори укладалися з Мельничуком В.В. як із фізичною особою, а не як із фізичною особою-підприємцем, а сам факт наявності статусу ФОП не свідчить, що спірне майно використовується для підприємницької діяльності.

08.09.2025 позивач через систему «Електронний суд» подав заперечення на клопотання про закриття провадження у даній справі, в яких, зокрема зазначив, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність з 21.08.2007, відомостей про припинення такої діяльності немає. Згідно інформації, яка міститься у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Мельничук В.В. вправі здійснювати низку видів економічної діяльності відповідно до визначених кведів, одним з яких є 68.20 «надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна». При цьому позивач зауважив, що цільове призначення спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель землі нежитлової та громадської забудови.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 07.10.2025 (суддя О.В. Гончарук) закрито провадження у справі № 926/1265/25.

При постановленні ухвали суд врахував те, що Мельничук Валентин Вікторович з 21.09.2007 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці кадастровий номер: :01:002:0015, на праві власності належить Мельничуку Валентину Вікторовичу як фізичній особі, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 410189495. При цьому, докази використання відповідачем земельної ділянки у період з 07.03.2018 по 01.02.2022 у господарській діяльності у матеріалах справи відсутні. Відтак, суд дійшов висновку, що у цих правовідносинах відповідач виступає як фізична особа, у зв`язку з чим спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Окрім того, суд першої інстанції врахував і те, що у 2022 році Чернівецька міська рада зверталася до відповідача із аналогічним позовом за інший період до районного суду у той час коли Мельничук В.В. так само мав статут фізичної особи-підприємця та постановою Чернівецького апеляційного суду від 01.03.2023 у справі №727/5763/22 встановлено, що до Мельничука В.В. перейшло право оренди спірної земельної ділянки саме як фізичній особі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Чернівецька обласна прокуратура звернулася до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 07.10.2025 та направити справу № 926/1265/25 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник вважає оскаржувану ухвалу необгрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначає, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нерухомість, яка розміщена на земельній ділянці за адресою вул. Головна, 34 в м. Чернівці - це нежитлові приміщення. З договору купівлі-продажу від 06.03.2018, укладеного між ТДВ «Трембіта» та Мельничуком В.В. вбачається, що нежитлові приміщення, які передавались у власність відповідачу, складались з кафетерію, бару, пивоварні та іншої комерційної нерухомості, використання якого можливо виключно у підприємницькій діяльності. При цьому зауважує, що з 29.04.2021 серед нерухомого майна, яке безпосередньо належать відповідачу, окремо зазначено бар-ресторан (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-101). Згідно з даними Державного земельного кадастру цільове призначення земельної ділянки, на якій розміщене нерухоме майно відповідача - для обслуговування будівель торгівлі, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання - для обслуговування будівель торгівлі. Скаржник зауважує, що у період, який охоплюється позовними вимогами (з 07.03.2018 по 01.02.2022) Мельничук В.В. був зареєстрований як ФОП та здійснював підприємницьку діяльність в нежитлових приміщеннях та на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . На думку скаржника, суд першої інстанції безпідствано покликався на постанову Чернівецького апеляційного суду від 01.03.2023 у справі № 727/5763/22, констатуючи встановлення судом у даній справі наявність договірних відносин між Чернівецькою міською радою та Мельничуком В.В. як фізичною особою, оскільки наявність чи відсутність договірних відносин між сторонами є висновком суду, а не обставиною справи.

Позивач у письмових поясненнях на апеляційну скаргу погоджується з доводами скаржника та вважає, що дана справа повинна розглядатися у порядку господарського

судочинства. Зокрема, зазначає, що рішенням Чернівецької міської ради від 08.12.2016 №495 затверджено проект відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та надано ТзДВ «Трембіта» земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1509 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. На підставі зазначеного рішення між Чернівецькою міською радою та ТзДВ «Трембіта» укладено договір оренди землі №10401. Надалі між Товариством та Мельничук Ніною Юріївною 06.03.2018 укладено договір про поділ часток нерухомого майна, що розміщене за адресою: вул. Головна, 34, а також Товариство «Трембіта» уклало договір купівлі-продажу №671 відповідно до якого Мельничук Валентин Вікторович отримав у власність нежитлові приміщенні площею 3083,60 кв.м, які також розташовані за даною адресою. Оскільки на підставі договору купівлі-продажу Мельничук В.В. отримав у власність нежитлові приміщенні по вул. Головна, 34, відповідно до громадянина перейшли всі права та обов`язки згідно договору оренди землі №10401. Окрім того, позивач зауважує, що ні в рішенні Шевченківського районного суду міста Чернівців від 15.12.2022 у справі №722/5763/22, ні в постанові Чернівецького апеляційного суду від 01.03.2023 у вказаній справі, на яку покликається суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі, питання щодо підсудності справ не визначалось. Більше того, з відповідача, як з фізичної особи не стягувались кошти за спірною адресою. Також позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що до місцевого господарского суду надавались докази про те, що відповідач у спірний період звертався до органів місцевого самоврядування із заявою як фізична особа-підприємець для врегулювання питання щодо нічного режиму бару-ресторану за спірною адресою, що підтверджує факт здійснення підприємницької діяльності відповідачем. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 07.10.2025 у справі № 926/1265/25 та направити її для продовження розгляду до Господарського суду Чернівецької області.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає такі безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що прокурор, стверджуючи про перебування у власності Мельничука В.В. у спірний період нежитлових приміщень загальною площею 3390,1 кв.м, 3395,7 кв.м, 3392,1 кв.м, 4389 кв.м, 4613,8 кв.м та 4652 кв.м мав довести використання Мельничуком В.В. для здійснення господарської діяльності приміщень саме вказаної площі. Натомість прокурор у суді першої інстанції не надав жодних доказів того, що відповідач у спірних правовідносинах виступає як суб`єкт підприємницької діяльності, а в апеляційній скарзі наведені доводи щодо використання відповідачем у господарських цілях лише нежитлового приміщення площею 376,2 кв.м. На підставі внесеного 29.04.2021 державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в графі «Опис об`єкта» запису «нежитлові приміщення (бар-ресторан)...» неможливо безумовно стверджувати, що у період з 07.03.2018 по 01.02.2022 (період, який охоплюється позовними вимогами) ОСОБА_1 використовував таке нерухоме майно у господарських цілях. Окрім того, суд першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали врахував і той факт, що у 2022 році Чернівецька міська рада зверталася до відповідача із аналогічним позовом за інший період до районного суду у той час, коли Мельничук В.В. так само мав статус фізичної особи-підприємця та постановою Чернівецького апеляційного суду від 01.03.2023 у справі №727/5763/22 встановлено, що до Мельничука В.В. перейшло право оренди спірної земельної ділянки саме як фізичній особі. Просить ухвалу суду першої інстанції від 07.10.2025 у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні підтримали доводи, наведені у апеляційній скарзі.

Відповідач просив залишити без змін оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

При ухваленні постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами господарського судочинства, зокрема, є: верховенство права; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом (п.п. 1, 4-6, 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.10.2020 у справі № 635/551/17 виснувала, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово визначала критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, визначала: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Виснувала, що крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.10.2020 у справі № 635/551/17, від 12.01.2021 у справі № 127/21764/17, від 23.03.2021 у справі №367/4695/20).

Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція адміністративних, господарських та цивільних судів, - це ст. 19 КАС України, ст. 20 ГПК України, ст. 19 ЦПК України.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Приписами статті 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів та уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами.

Згідно із ч. 1 названої статті Кодексу господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 641/5523/19 зазначила, що критеріями відмежування, зокрема справ цивільної юрисдикції від інших є: по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Зазначила, що у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (подібні висновки сформульовано і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19).

Отже, критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

Верховний Суд у постанові від 06.11.2024 у справі № 751/28/23 дійшов висновку, що з огляду на положення ч. 1 ст. 20 ГПК України, а також ст. ст. 4, 45 цього Кодексу (регулює сторони в судовому процесі) для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та правова природа спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Чернівецької міської ради № 495 від 08.12.2016 затверджено проект відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та надано Товариству з додатковою відповідальністю Трембіта за адресою вул. Головна, 34 в м. Чернівці площею 0,1509 га (кадастровий номер :01:002:0015) земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за рахунок орендованої земельної ділянки для обслуговування нежитлових приміщень.

На підставі вказаного рішення, 01.02.2017 між Чернівецькою міською радою (Орендодавець) та Товариством з додатковою відповідальністю Трембіта (Орендар) укладено договір оренди землі №10401, відповідно до умов якого Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування будівель торгівлі площею 0,1509 га по вул. Головна, 34 в м. Чернівці кадастровий номер :01:002:0015. Договір укладено строком на п`ять років до 01.02.2022.

06.03.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю Трембіта (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого до відповідача перейшло право власності на нежитлові приміщення площею 3083,6 кв. м розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу Продавець передає, а Покупець приймає у власність нежитлові приміщення, які складаються, зокрема, з кафетерію, бару, пивоварні та іншої комерційної нерухомості (т. 1, а.с. 79-80).

Рішенням Чернівецької міської ради № 1411 від 04.09.2018 визнано припиненим договір оренди землі № 10401 від 01.02.2017, у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Рекомендовано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,1509 га (кадастровий номер :01:002:0015) для будівництва та обслуговувування будівель торгівлі код 03.07.

ОСОБА_1 з 06.03.2018 є власником частини нерухомого майна, що розміщене на земельній ділянці площею 0,1509 га по АДРЕСА_1 за кадастровим номером :01:002:0015. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка за кадастровим номером :01:002:0015 є комунальною власністю територіальної громади міста Чернівці.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна - нерухомість, яка розміщена на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 - це нежитлові приміщення.

З 29.04.2021 серед нерухомого майна, яке безпосередньо належать відповідачу, окремо зазначено бар-ресторан (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) (т.1, а.с. 24).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Мельничук В.В. зареєстрований як Фізична особа-підприємець з 24.09.2007.

Видами економічної діяльності Фізичної особи-підприємця Мельничука В.В. є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) - 56.10, надання інших допоміжних комерційних послуг - 82.99, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна - 68.20, тощо. Відомості про припинення ним підприємницької діяльності відсутні.

Згідно з даними Державного земельного кадастру цільове призначення земельної ділянки, на якій розміщене нерухоме майно відповідача - для обслуговування будівель торгівлі, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання - для обслуговування будівель торгівлі.

В матеріалах справи міститься повідомлення Мельничука В.В. до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 06.04.2022 щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під належним йому нерухомим майном, де, зокрема, Мельничук В.В. зазначив, що заклад харчування «PUB-34», який знаходиться в його власності від 24.02.2022 працює здебільшого на волонтерських засадах. Крім того, Мельничук В.В. зазначає, що: «Покладення обов`язку оформлення правовстановлюючих документів, а відповідно, обов`язку сплати орендної плати за користування землею, стане непосильним фінансовим тягарем, що поставить під загрозу можливість продовження бізнесу, сплати податків ......» (т. 1, а.с. 224).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що у 2022 році Чернівецька міська рада зверталася до відповідача із аналогічним позовом за інший період до районного суду у той час, коли Мельничук В.В. так само мав статус фізичної особи-підприємця та постановою Чернівецького апеляційного суду від 01.03.2023 у справі №727/5763/22 встановлено, що до Мельничука В.В. перейшло право оренди спірної земельної ділянки саме як фізичній особі.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо.

У відповідності до ч. 1 ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Статтею 26 ЦК України встановлено, що фізична особа має усі особисті немайнові права та здатна мати усі майнові права, передбачені Конституцією України, ЦК України та іншими законами.

Важливим аспектом реалізації прав фізичної особи є право на здійснення підприємницької діяльності, яке регулюється Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Учасниками цивільних відносин та суб`єктами права власності є фізичні особи (ч. 1 ст. 2, ч.1 ст. 318 ЦК України). ЦК України окремо не визначає такий суб`єкт права власності, як фізична особа - підприємець, набуття такого статусу дозволяє лише здійснювати господарську діяльність.

Незалежно від того, який статус у подальшому фізична особа обере для себе, у тому числі у разі прийняття рішення про здійснення будь-якої діяльності (підприємницької або незалежної професійної), суб`єктом права власності виступає саме фізична особа, а не підприємець, а отже нерухоме майно реєструється за фізичною особою.

Чинне законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності як фізичну особу- підприємця та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця, а лише встановлює, що остання відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За приписами ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності.

Як зазначалось вище, відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність з 21 вересня 2007 року. Видами економічної діяльності Фізичної особи-підприємця Мельничука В.В. є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) - 56.10, надання інших допоміжних комерційних послуг - 82.99, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна - 68.20, тощо. Відомості про припинення ним підприємницької діяльності в матеріалах справи відсутні.

Матеріалами справи підтверджено, а саме згідно інформації Державного земельного кадастру цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0015, яка знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 34 на якій розміщене нерухоме майно відповідача - для обслуговування будівель торгівлі, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання - для обслуговування будівель торгівлі.

При цьому колегія суддів зауважує, що землі громадської забудови - це землі, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об` єктів загального користування.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів зазначає, що у період з березня 2018 по лютий 2022 років (період, який охоплюється позовними вимогами) Мельничук В.В. використовував своє нерухоме майно саме для здійснення господарської підприємницької діяльності (у господарських цілях).

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника про те, що суд першої інстанції помилково застосував положення п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України та необгрунтовано дійшов висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки за суб`єктним складом сторін, характером правовідносин, які склалися, змістом та юридичною природою обставин у справі вона підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 3, 4 ч.1 ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норми процесуального права, отже, підлягає скасуванню, а матеріали справи № 926/1265/25 направленню до Господарського суду Чернівецької області для продовження розгляду за встановленою підсудністю.

Питання розподілу судових витрат буде вирішено судом першої інстанції після розгляду справи по суті.

Керуючись, ст. ст. 255, 269, 270, 271, 275, 280, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

у х в а л и в:

1. Апеляційну скаргу Чернівецької обласної прокуратури задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 07.10.2025 у справі №926/1265/25 скасувати.

3. Справу № 926/1265/25 направити для продовження розгляду до Господарського суду Чернівецької області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

Судді І.Ю. Панова О.С. Скрипчук