ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
03.02.2026р. Справа № 905/963/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., за участю секретаря судового засідання (помічника судді за дорученням) Фролової Т.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Флуітек Сістемз про ухвалення додаткового рішення
про стягнення 1 923 558,60 грн.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
Рішенням Господарського суду Донецької області від 22.01.2026 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Флуітек Сістемз до Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління Покровське про стягнення 1 923 558,60 грн., задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Флуітек Сістемз» збитки у розмірі 1 923 558,60 грн., а також судовий збір в розмірі 23 082,70 грн.

05.01.2026 на адресу Господарського суду Донецької області від Товариства з обмеженою відповідальністю Флуітек Сістемз надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить вирішити питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.01.2026 призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Флуітек Сістемз про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в судовому засіданні на 03.02.2026.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

08.01.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 1000,00 грн. з посиланням на те, що справа мала невисоку складність (позовна заява та інші процесуальні документи не містять складні розрахунки, а матеріали справи не містять великої кількості складних для аналізу документів), справа не впливає на репутацію сторони та не має публічного інтересу. Також в якості підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідач посилався на вкрай негативний фінансовий стан підприємства, що на його думку підтверджується наявними в матеріалах справи наказом №2 «Про зупинення виробництва» та №3 «Про призупинення дії трудових договорів з працівниками».

Суд дослідивши заяву, додані до неї докази та позицію відповідача щодо зменшення розміру заявлених витрат на правову допомогу, встановив наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин 2-5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами справи при розгляді позовних вимог позивач визначив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000грн та надав відповідні докази (договір про надання правової допомоги, рахунок на оплату, платіжну інструкцію).

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч.ч. 1, 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У відповідності до ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

В матеріалах справи міститься Ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Флуітек Сістемз» на підставі Договору про надання правничої допомоги від 30.07.2025 у Господарському суді Донецької області адвокатом Петрищевим О.О., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000492 від 25.09.2017.

Встановлено, що 30.07.2025 між Товариства з обмеженою відповідальністю Флуітек Сістемз (далі клієнт) та адвокатом Петрищевим Олександром Олександровичем, (далі адвокат) було укладено договір №30/07 про надання правової допомоги (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе обов`язок надати юридичні (адвокатські) послуги у вигляді комплексних мір щодо аналізу первинних бухгалтерських документів клієнта щодо заборгованості ПрАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ», надання правових консультацій, підготовки позовної заяви, щодо стягнення з ПрАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» на користь ТОВ Флуітек Сістемз заборгованості по договору №6729 від 14.10.2024 року, а також представництво інтересів клієнта в господарських судах І та при необхідності апеляційної інстанції у справі із зазначеного вище предмету спору.

Згідно п.2 договору для виконання повноважень, обумовлених даних договором, адвокат наділяється правами сторони, які передбачені ГПК України в тому числі ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, брати участь у досліджені доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами. Адвокат вправі від імені клієнта відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), на будь-якій стадії судового процесу; збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підстави позову, завіряти копії документів власним підписом та підписувати від імені клієнта будь-які документи, пов`язані з виконанням цього договору, а також користуватися іншими правами, що пов`язані з виконанням цього договору.

При виконанні зобов`язань, передбачених в п. 2 договору, адвокат керується національним законодавством України і цим договором (п. 3 договору).

Згідно п. 4 договору розмір гонорару за даним договором є фіксованим, складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. та не залежить від кількості судових засідань, кількості процесуальних документів складених адвокатом та строку розгляду справи в суді.

Гонорар за даним договором сплачується клієнтом шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок адвоката протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку на оплату (п. 5 договору).

Згідно п. 7 договору надання правової допомоги за даним договором оформляється відповідним двостороннім актом приймання-передачі адвокатських послуг.

Відповідно до п. 11 договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання адвокатом і клієнтом.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень.

На виконання умов договору 06.01.2026 сторонами складено акт приймання передачі адвокатських послуг по договору про надання правової допомоги № 30/07 від 30.07.2025, підписаний представниками сторін без зауважень, відповідно до якого адвокатом Петрищевим Олександром Олександровичем було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Флуітек Сістемз» наступні юридичні послуги у вигляді:

1. Правового аналізу первинних бухгалтерських та господарських документів клієнта, по взаємовідносинам з ПрАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ», які виникли на підставі договору №6729 від 14.10.2024 року та надання правових консультацій, щодо стягнення збитків (упущеної вигоди) з ПрАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ».

2. Підготовка та направлення до суду від імені клієнта позовної заяви про стягнення з ПрАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» на користь клієнта збитків (упущеної вигоди).

3. Підготовка та направлення до суду від імені клієнта пояснень від 25.10.2025 року по справі №905/963/25.

4. Підготовка та направлення до суду від імені клієнта додаткових пояснень від 21.11.2025 року по справі №905/963/25.

5. Підготовка та направлення до суду від імені клієнта в межах судової справи №905/963/25 пояснення від 27.11.2025 року щодо документів, розміщених замовником на електронній торговій платформі SAP ARIBA.

6. Підготовка та направлення до суду від імені клієнта заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

7. Представництво клієнтів в судових засіданнях Господарського суду Донецької області у справі №905/963/25.

За домовленістю сторін, із врахуванням вимог клієнта щодо предмету позовних вимог, важливості справи для клієнта, кількості часу, необхідного для підготовки правової позиції клієнта, вартість наданих послуг складає 15 000,00 грн. Станом на 06.01.2026 будь-які зауваження щодо якості наданих послуг у клієнта відсутні.

Вищезазначений акт приймання-передачі адвокатських послуг підписаний представниками сторін без зауважень та заперечень.

Відповідно до платіжної інструкції №748 від 30.07.2025 ТОВ «Флуітек Сістемз» здійснив оплату за юридичні послуги згідно рахунку №30/07 від 30.07.2025 на користь Петрищева О.О. у сумі 15 000грн.

За приписами ст.ст. 123, 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Суд зазначає, що при зверненні з заявою про відшкодування судових витрат на послуги адвоката сторона повинна документально довести, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надати договір на правову допомогу, акт приймання - передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату вищевказаних послуг, розрахунок таких витрат.

Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокатом Петріщевим О.О. було підготовлено та надано до суду наступні документи: позовну заяву, заяву про вступ у справу в якості представника, заяву про усунення недоліків позовної заяви, заяву про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції, додаткові пояснення від 25.10.2025, додаткові пояснення від 21.11.2025, додаткові пояснення від 27.11.2025, клопотання про долучення доказів від 09.12.2025 та заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу

Також адвокат Петріщев О.О. брав участь у судових засіданнях 29.10.2025, 20.11.2025, 17.12.2025 та 22.01.2026, що відображено у протоколах судових засідань за вказані дати.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, з огляду на зміст пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

За приписами ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, у ч. 4 ст. 129 ГПК України визначено загальне правило розподілу судових витрат, згідно з яким інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд у відповідності до ч. 5 ст. 129 ГПК України враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 5 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6,7,9 ст.129 цього Кодексу.

Тобто під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч.4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Аналогічні висновки викладені у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19. Ці висновки було підтверджено і в постановах Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів ст. ст. 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 також звертала увагу на те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Висновок, про те, що може бути віднесено до правничої допомоги у розумінні Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність містить постанова Верховного Суду від 30.01.2023 у справі №910/7032/17.

Принцип розумного обґрунтування розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 по справі № 915/237/18.

Згідно частини третьої статті 126 Господарького процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 по справі 922/1964/21, учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Отже, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

На підставі вищенаведеного, дослідивши наявні докази, суд доходить висновку, що заявником доведено факт надання послуг з професійної правничої допомоги в заявленому обсязі, ці витрати є реальними, обгрунтованими та розумними.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Щодо заявленого клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу то суд відмовляє у його задоволенні, оскільки визнає належними та допустимими доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 15 000грн та визнає таку суму співмірною, зокрема, позовним вимогам, складності справи, строку розгляду справи, послугам, наданим позивачу. Наведені доводи відповідача не спростовують висновків суду.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За висновком суду, заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. повністю відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та не є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, її складність, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді та середніх цін на виконання відповідних видів правничої допомоги по вказаній категорії спорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з огляду на приписи п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 15 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 73, 74, 86, 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (85300, Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, буд. 1а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Флуітек Сістемз» (40034, м. Суми, вул. Героїв Крут, буд. 60, оф. 3; ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В судовому засіданні 03.02.2026 оголошено скорочене (вступна та резолютивна частина) додаткове рішенням.

Повний текст додаткового рішення складено 12.02.2026.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.С. Зельман