ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

06 лютого 2026 року Справа № 915/131/26

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову до подачі позовної заяви

до особи, що визначена заявником як відповідач:

Миколаївська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (вул. Погранична, 159, м. Миколаїв, 54000; )

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області з заявою б/н від 04.02.2026 (вх. № 1657/26 від 05.02.2026) про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Миколаївській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» вчиняти дії щодо припинення (обмеження) газопостачання ФОП Анварову М.Л. за адресою [Вказати адресу] на підставі Повідомлення № МКЛ000018 від 30.01.2026 р. до набрання рішенням суду законної сили.

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про повернення вказаної заяви заявнику, з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін фізичних осіб, що не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За правилами ч. ч. 1, 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що заява б/н від 04.02.2026 (вх. № 1657/26 від 05.02.2026) про забезпечення позову не відповідає вимогам, встановленим статтею 139 Господарського процесуального кодексу України, за такими підставами:

По-перше, подана заява про забезпечення позову всупереч вимогам п. 3, 4 ч. 1 ст. 139 ГПК України, не містить обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також обґрунтування необхідності застосування визначеного заявником заходу забезпечення позову.

Суд зауважує, що заявник у поданій заяві зазначає, що ФОП Анваровим М.Л. готується позов про визнання протиправними дій щодо нарахування заборгованості та скасування вимоги про припинення газопостачання за Повідомленням № МКЛ000018 від 30.01.2026. Тобто, позов, на забезпечення якого подана відповідна заява, міститиме вимоги немайнового характеру, а, отже в цьому випадку заявником мала обґрунтовуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.11.2020 зі справи № 910/8225/20, від 13.01.2021 зі справи № 910/9855/20, від 07.10.2021 зі справи № 910/2287/21.

Водночас, жодних обґрунтувань як щодо необхідності забезпечення позову, так і щодо необхідності застосування саме визначеного заявником заходу забезпечення, у заяві не наведено.

Суд зауважує, що наведені ОСОБА_1 у заяві обґрунтування стосуються виключно обставин стверджуваного заявником порушення його прав, однак на стадії розгляду заяви про забезпечення позову суд не надає правову оцінку суті спору.

По-друге, подана заява про забезпечення позову всупереч вимогам п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Так, заявник, відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, повинен зазначити в заяві про забезпечення позову свої пропозиції щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Господарський процесуальний кодекс України у п. 6 ч. 1 ст. 139 встановлює, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Зазначене вище положення закону є імперативним та не допускає подвійного тлумачення.

Натомість заявником у заяві про забезпечення позову не вказано на заходи зустрічного забезпечення, які можуть бути застосовані судом, як і не наведено обґрунтувань щодо відсутності підстав для їх застосування.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що зазначений ОСОБА_1 у заяві предмет позову (який готується) в контексті визначеного заявником відповідача суперечить вимогам чинного процесуального закону щодо правил підсудності.

Так, приписами ч. 1 ст. 45 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

В даному випадку, у заяві б/н від 04.02.2026 (вх. № 1657/26 від 05.02.2026) відповідачем визначено Миколаївську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (ідентифікаційний код 45192910). При цьому, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що за кодом 45192910 в Єдиному державному реєстрі знайдено запис про найменування та місцезнаходження філії (іншого відокремленого підрозділу). Тобто, відповідач Миколаївська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (ідентифікаційний код 45192910) є відокремленим підрозділом юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (ідентифікаційний код 44907200).

Водночас, суд зауважує, що Миколаївська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (ідентифікаційний код 45192910) не може виступати самостійною стороною спору в господарському судочинстві, адже не є самостійним суб`єктом господарювання та не має статусу юридичної особи, що підтверджується записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про відокремлений підрозділ, відтак, не наділена цивільною правоздатністю і дієздатністю та не може бути самостійною стороною у судовому процесі.

Суд звертає увагу на те, що за наведених обставин (визначення відповідачем саме відокремленого підрозділу, а не юридичної особи в особі свого відокремленого підрозділу), такий потенційний позов заявника (а отже і заява про забезпечення такого позову) не може бути розглянутий ні в порядку господарського, ні в порядку іншого (ніж господарське) судочинства, що не позбавляє права заявника на звернення з відповідними вимогами безпосередньо до юридичної особи в особі її відокремленого підрозділу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про застосування наслідків, встановлених частиною 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

При цьому, у зв`язку із поданням ОСОБА_1 заяви б/н від 04.02.2026 (вх. № 1657/26 від 05.02.2026) про забезпечення позову до подачі позовної заяви через систему «Електронний суд», суд не здійснює її фактичне повернення заявнику.

Керуючись ст.ст. 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 б/н від 04.02.2026 (вх. № 1657/26 від 05.02.2026) про забезпечення позову до подачі позовної заяви у справі № 915/131/26 повернути заявнику.

Ухвала суду у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Ухвала господарського суду, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України, може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256-259 ГПК України.

Суддя Н.О.Семенчук