ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"05" лютого 2026 р. Справа № 923/477/15(916/285/26)

Господарський суд Одеської області у складі судді Найфлейша В.Д., розглянувши заяву про забезпечення позову по справі №916/923/447/15(916/285/26)

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» (73042, м. Херсон, вул. Ціолковського, буд. 50, ) в особі ліквідатора Беркута М.С.

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

ВСТАНОВИВ:

30.01.2026 Приватне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» в особі ліквідатора Беркута М.С. звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 02.02.2026р., серед іншого, в задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору відмовлено, позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» (73042, м. Херсон, вул. Ціолковського, буд. 50, ) в особі ліквідатора Беркута М.С. залишити без руху.

Ліквідатор Беркут М.С. звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: заборонити Міністерству юстиції України, усім його структурним підрозділам, відділам та його територіальним органам, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам тощо, вчиняти в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будь-які реєстраційні дії відносно квартири АДРЕСА_2 (РНОНМ № 00).

В обгрунтування заяви арбітражним керуючим зазначено, що після відкриття процедури розпорядження майном боржника, ТОВ «ФК «МІТЕХ», яке було обізнане про відкриття процедури розпорядження майном боржника та без діючої ліцензії на здійснення діяльності із залучення коштів установників управління майном для фінансування об`єктів будівництва та здійснення операцій з нерухомістю, 18.06.2015 року укладає з ОСОБА_2 договір про участь у фонді фінансування будівництва № 324, відповідно до якого закріплює за ОСОБА_2 об`єкт інвестування: квартиру АДРЕСА_2 . В той же день, 18.06.2015 року ТОВ «ФК «МІТЕХ» укладає з ОСОБА_2 договір уступки майнових прав № 324 відповідно до якого передає ОСОБА_2 майнові права на закріплений об`єкт інвестування. 17.07.2015 року державний реєстратор управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві Дворак Р.В. реєструє право власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 , який 05.08.2015 року продає квартиру на користь ОСОБА_3 , який в свою чергу 15.10.2015 року продає квартиру АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , яка є власником квартири АДРЕСА_3 (РНОНМ № 00) на сьогоднішній день.

Заявником зазначено, що ОСОБА_3 є ріелтором, основною спеціалізацією якого є продаж та оренди об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_3 продавав ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 . Також, ОСОБА_3 є колишнім членом правління ОСББ «ЛАЗУРНИЙ БЛЮЗ», а ОСОБА_1 на сьогоднішній день є Головою правління ОСББ «ЛАЗУРНИЙ БЛЮЗ». Таким чином, арбітражний керуючий вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є взаємопов`язаними особами та мають дружні стосунки, а тому є наявний ризик подальшого відчуження нерухомого майна.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною першою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Це підтверджується тим, що Верховний Суд у постанові від 18.06.2025 у справі №918/73/25 зазначив про необхідність доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом подання доказів до суду щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову, обґрунтування позивачем відомих останньому обставин або тих обставин, про які він об`єктивно може дізнатися, які б свідчили про утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позову.

У кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду, зокрема, належить встановити наявність обставин, які свідчать про небезпідставність вимог позивача та ризик незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. (Вищенаведена позиція міститься у постанові Верховного Суду від 04.12.2025р. у справі №916/3385/25 та є релевантною у даній справі)

Таким чином, саме лише посилання в заяві позивача на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, адже має характер припущення.

Заявник лише допускає припущення того, що відповідач може здійснити відчуження майна іншим особам та не наводить доказів здійснення відповідачем реальних дій, направлених на таке відчуження. У цій справі відсутні будь-які докази про те, що відповідачем вживалися чи вживаються будь-які дії щодо відчуження будь-якого нерухомого майна, його зміни чи існування інших обставин, з якими заявник пов`язує необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Судом встановлено, що Відповідач по справі ОСОБА_1 володіє спірним майном з 2015 року та не вчиняла дій щодо відчуження. Крім того, посилання заявника щодо пов`язаності та наявності дружніх стосунків ОСОБА_3 та ОСОБА_1 грунтується на припущеннях та не доведено жодними належними та допустимими доказами.

Так, заява про забезпечення позову, в порушення положень Господарського процесуального кодексу України, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі їх невжиття, заявником не зазначено та не доведено, які саме існують ризики.

Фактично міркування заявника про можливість ускладнення виконання рішення суду є лише припущеннями заявника, яке не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Суд зазначає, що ризики відчуження майна, не доведено, тому немає підстав вважати, що забезпечення позову може вплинути на виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ч.6 ст.140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» (73042, м. Херсон, вул. Ціолковського, буд. 50, ) в особі ліквідатора Беркута М.С. про забезпечення позову відмовити.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua

Ухвала набрала законної сили негайно після її проголошення згідно ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів згідно ст. 256 ГПК України.

Суддя В.Д. Найфлейш