ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

06 лютого 2026 року Справа № 926/4153/25

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик С., за участю помічника судді Петровської В., яка за дорученням судді виконує повноваження секретаря судового засідання, розглянувши справу №926/4153/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрно - хімічна компанія (03040, м.Київ, вул.Михайла Стельмаха, 6-А)

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Поступ (60142, Чернівецька обл., Дністровський р-н, с.Бузовиця, вул.Шевченка, 54)

Про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 100934,50 грн

За участі представників:

Від позивача: Єрмоленко Д.Ю. адвокат (дов. від 08.12.2025р.)

Від відповідача: не з`явився

Судове засідання проведене в режимі відеоконференції в системі відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Аграрно - хімічна компанія звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Поступ про стягнення заборгованості за договором поставки №38/17 від 31.01.2025 року в розмірі 316693,73 грн, з яких: 243170,08 грн основного боргу, 8795,88 грн пені та 64727,77 грн штрафу.

В обгрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що між ТОВ Аграрно - хімічна компанія та ТОВ Агро Поступ укладено договір поставки №38/17 від 31.01.2025 року, згідно якого позивач продав відповідачу мікродобрива загальною вартістю 269699,04 грн, однак відповідач у визначений строк в повному обсязі не розрахувався, що призвело до утворення заборгованості з урахуванням коригування до курсу валют в сумі 243170,08 грн. У зв`язку з порушенням умов договору, позивач нарахував пеню в сумі 8795,88 грн та штраф в сумі 64727,77 грн, які просить стягнути з відповідача.

04.12.2025 року відділом документального та інформаційного забезпечення суду зареєстровано матеріали позовної заяви за вх.№4153, позовну заяву передано судді Гушилик С.

Ухвалою суду від 05.12.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 24.12.2025 року.

Ухвалою суду від 16.12.2025 року задоволено заяву представниці позивача (вх.№4268 від 15.12.2025р.) про участь у судовому засіданні адвоката Єрмоленко Д.Ю. в режимі відеоконференції поза межами суду.

Ухвалою суду від 24.12.2025 року відкладено судове засідання на 27.01.2026 року.

До початку судового засідання від представниці позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх.№320), зазначаючи те, що відповідачем сплачено суму основного бору без урахування курсової різниці, що підтверджується платіжною інструкцією №1149 від 24.12.2025 року, а відтак, просить зменшити позовні вимоги та розглядати спір про стягнення коштів в розмірі 100934,50 грн, з яких: сума курсової різниці в розмірі 27410,85 грн, пеня в розмірі 8795,88 грн та штраф в розмірі 64727,77 грн.

Ухвалою суду від 27.01.2026 року зменшено розмір позовних вимог, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням такої заяви, а саме: про стягнення коштів в розмірі 100934,50 грн, судове засідання відкладено на 06.02.2026 року.

До початку судового засідання 06.02.2026 року від представниця позивача надійшла заява про повернення надмірно сплаченого судового збору (вх.№487), посилаючись на те, що судом задоволено заяву про зменшення розміру позовних вимог.

В судове засідання 06.02.2026 року представник відповідача повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи по суті.

В свою чергу, представниця позивача свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст.6 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Як визначено ч.11 ст.242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п.17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (надалі - ЄСІТС) затверджено рішенням Вищої ради правосуддя №845/0/15-21 від 17.08.2021 року, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 37 Положення про ЄСІТС унормовано, що підсистема Електронний суд забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Згідно з п.42 Положення про ЄСІТС у разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 року у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до Електронного кабінету є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

За змістом ст.2 Закону України Про доступ до судових рішень, кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі №921/6/18).

Суд зазначає про належне виконання ним обов`язку щодо повідомлення усіх учасників справи про час, дату та місце розгляду справи, зокрема відповідача повідомлено, шляхом надіслання ухвал суду в електронній формі до його Електронного кабінету, поштовим зв`язком та оприлюдненням в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.

Ухвали суду були внесені до АСДС та автоматично направлені в електронний кабінет відповідача та доставлені до його електронного кабінету, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

З наведеного суд констатує, що в розумінні ст.ст.120, 122, 242 ГПК України, відповідач завчасно та належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, однак, своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явку представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить висновків про відсутність підстав для чергового відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі документами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Аграрно - хімічна компанія (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агро-Поступ укладено договір поставки №38/17 (далі договір), згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю (поставити), а покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених сторонами у цьому договорі та додатках до нього (п.1.1 договору).

Предметом постачання по договору є мікродобрива (далі - товар), кількість, асортимент, ціна та вартість яких закріплюється в додатках до цього договору, що є його невід`ємною частиною (п.1.2 договору).

Згідно п.2.1 договору, кількість та асортимент товару, що постачається за цим договором, закріплюється в окремих додатках до цього договору, що підписуватимуться сторонами протягом строку дії цього договору, та становлять невід`ємну частину договору.

Товар постачається продавцем у строки, закріплені відповідним додатком до договору, після отримання від покупця попередньої оплати за товар, обумовленої відповідним додатком до договору. Поставка товару може здійснюватися як окремими частинами (партіями) згідно кожного додатку до цього договору, так і в цілому по договору, за умови, що не будуть порушуватися строки поставки товару, передбачені окремими додатками до договору. Поставка товару здійснюється продавцем на умовах - склад покупця (DAP, Інкотермс 2010), адреса якого вказується у відповідному додатку до цього договору (п.п.5.1 5.3 договору).

У відповідності до п.п.6.1, 6.2 договору, ціна і вартість товару, а також порядок та строки розрахунків за товар, визначається сторонами в кожному окремому додатку до цього договору. Сторони у відповідному додатку до договору можуть визначати еквівалент ціни за одиницю товару в Євро (далі - валютна ціна товару) та відповідно порядок визначення ціни і вартості товару в гривні та їх коригування у такому випадку.

Приймання-передача товару здійснюється в пункті поставки, вказаному в п.5.3 цього договору (п.8.1 договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2025 року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п.9.1 договору).

Згідно п.10.1 договору, у випадку порушення договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України.

В разі несвоєчасної поставки або недопоставки товару продавцем в установлений цим договором термін, він сплачує на користь покупця, на вимогу останнього, неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день прострочки від вартості непоставленого або недопоставленого товару (п.10.2 договору).

У відповідності до п.10.3 договору, в разі несвоєчасного чи не повного розрахунку за поставлений товар, покупець сплачує продавцю, на вимогу останнього, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожен день прострочки від вартості неоплаченого товару за весь період прострочення.

Як визначено п.10.4 договору, в разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором понад десять календарних днів, але не більше двадцяти календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3 цього договору, Покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі десять відсотків від вартості неоплаченого товару.

В разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором понад двадцять календарних днів, але не більше тридцяти календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3 цього договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі двадцять відсотків від вартості неоплаченого товару.

В разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором понад тридцять календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3 цього договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі тридцять відсотків від вартості неоплаченого товару.

Згідно п.13.4 договору, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Додатком №1 до договору від 31.01.2025 року (далі - додаток №1 до договору) визначено асортимент, ціну та кількість товару, а саме: найменування Солю, одиниця виміру літр, кількість 660, еквівалент ціни одиниці товару в Євро + 3,18 Євро, ціна за одиницю товару в грн (без ПДВ) 138,58 грн, вартість в грн (з ПДВ) 91462,80 грн. Всього ціна без ПДВ становить 91462,80 грн, ціна з ПДВ становить 109755,36 грн (п.1 додатку №1 до договору).

Пунктом 2 додатку №1 до договору визначено, що ціна та вартість товару в гривні розраховані сторонами виходячи з валютної ціни товару, вказаної в п.1 цього додатку, помноженого на курс продажу Євро до гривні, що склався на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню підписання цього додатку до договору поставки, що становить 43,58 грн за 1 Євро. Загальна вартість товару па день укладення цього додатку складає 109755,36 грн, в тому числі ПДВ 18292,56 грн (п.4 додатку №1 до договору).

27.02.2025 року сторонами укладено додаток №2 (далі- додаток №2 до договору) визначено асортимент, ціну та кількість товару, а саме: найменування Солю, одиниця виміру літр, кількість 960, еквівалент ціни одиниці товару в Євро - 3,18 Євро, ціна за одиницю товару в грн (без ПДВ) 138,84 грн, вартість в грн (з ПДВ) 133284,40 грн. Всього ціна без ПДВ становить 133286,40 грн, ціна з ПДВ становить 159943,68 грн (п.1 додатку №2 до договору).

Ціна та вартість товару в гривні розраховані сторонами виходячи з валютної ціни товару, вказаної в п.1 цього додатку, помноженого на курс продажу Євро до гривні, що склався на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню підписання цього додатку до договору поставки, що становить 43,66 грн за 1 Євро. Загальна вартість товару па день укладення цього додатку складає 159743,68 грн, в тому числі ПДВ 26657,28 грн (п.п.2, 4 додатку №2 до договору).

У відповідності до п.5.1 додатків №1, 2 до договору, розрахунки за товар здійснюються покупцем двома частинами в наступному порядку: кошти в сумі, що становить 20% від вартості товару, вказаної в накладній на товар, сплачується покупцем не пізніше 14.02.2025 року (за додатком №1 від 31.01.2025р.) та до 05.03.2025 року (за додатком №2 від 27.02.2025р.).

Як визначено п.5.2 додатків №1, 2 до договору, залишок вартості товару в сумі, що становить 80% вартості товару, вказаної в накладній на товар, з урахуванням коригування, що здійснюється за наявності умов і у порядку, вказаному нижче в цьому пункті додатку, покупець зобов`язується сплатити до 15.10.2025 року. У разі, якщо на день сплати залишку вартості товару покупцем курс продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню платежу, збільшився по відношенню до курсу продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню виписки накладної на товар, або до курсу, вказаного в п.2 цього додатку (у випадку, якщо коригування вартості товару під час виписки накладної не проводилося), залишок вартості товару може бути скориговано продавцем в односторонньому порядку (без погодження покупця) по курсу продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню платежу, із застосуванням наступної формули: S1 = (A1/А0) х S , де: S1 прострочена частина вартості товару в гривнях, що підлягає сплаті покупцем після перерахунку; А1 курс продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню перерахунку; А0 курс продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню виписки рахунку на оплату товару або курс, вказаний в п.2 цього додатку (у випадку, якщо коригування вартості товару під час виписки рахунку не проводилося); S залишок вартості товару в гривнях до коригування.

Покупець може повністю розрахуватися з продавцем за отриманий товар достроково, при цьому самостійно розрахувавши і сплативши неоплачену частину вартості товару з урахуванням коригування, відповідно до положень цього підпункту додатку. Якщо покупець здійснюючи розрахунок не провів коригування залишку вартості товару, продавець має право провести такс коригування платежу на фактичну дату проведення покупцем розрахунку та вимагати від покупця сплатити, а покупець зобов`язаний сплатити продавцю, різницю між сумою неоплаченої частини вартості товару після коригування та фактично сплаченою сумою.

Поставка товару, передбаченого цим додатком, здійснюється продавцем у строк до 03.02.2025 року на умовах - склад покупця, що знаходиться за адресою с.Бузовиця Чернівецької обл. (п.6 додатків №1, 2 до договору).

У випадку несвоєчасного або неповного розрахунку покупцем за отриманий товар, при необхідності визначити розмір заборгованості за товар покупця на будь-який день, зокрема, у зв`язку з направленням претензії та/або обчисленням розміру позовних вимог, продавець має право застосувати формулу, наведену вище в п.5.2 цього додатку, при цьому значення показника S в формулі визначатиметься як прострочена частина вартості товару, а А1 - курс продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню подачі претензії, та/або дню звернення з позовом до суду (п.7 додатків №1, 2 до договору).

Договір та додатки до нього підписані уповноваженими представниками сторін.

Матеріали справи не мість доказів розірвання договору чи визнання його недійсним.

На виконання умов договору продавець виставив покупцю рахунки на оплату: №38-00000013 від 31.01.2025 року на суму 109759,36 грн та №38-00000026 від 27.02.2025 року на суму 159943,68 грн.

Факт поставки товару підтверджено видатковими накладними №38-00000013 від 31.01.2025 року на суму 109759,36 грн та №38-00000026 від 27.02.2025 року які підписані та скріплені печатками сторін.

Покупець сплатив 30% попередньої оплати на загальну суму 53939,81 грн, що підтверджується банківської випискою з рахунку продавця, а саме: 13.02.2025 року згідно рахунку на оплату №38-00000013 в сумі 21951,07 грн та 04.03.2025 року згідно рахунку №38-00000026 на суму 31988,74 грн.

24.11.2025 року позивач звернувся до відповідача з претензією №81 щодо погашення заборгованості з вимогою щодо погашення заборгованості впродовж десяти днів з дня отримання претензії. Відповідач, в свою чергу, претензію отримав 02.12.2025 року.

В порушення п.5.2 додатків №1,2 до договору, відповідач у строк визначений договором не розрахувався, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором поставки в розмірі 243170,08 грн, на яку позивач у відповідності до вимог п.п.10.3, 10.4 договору нарахував пеню в сумі 8795,88 грн та штраф в сумі 64727,77 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

У відповідності до ч.6 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України)

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст.662 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК України).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч.1 ст.664 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі продажу (ч.1 ст.691 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст.530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідно до умов договору позивач продав відповідачу товар, визначений п.1 додатків №1, 2 договору, загальною вартістю 269699,04 грн, що підтверджується видатковими накладними №38-00000013 від 31.01.2025 року та 27.02.2025 року.

Так, відповідно до п.5.1 додатків №1, 2 до договору, розрахунки за товар здійснюються покупцем двома частинами в наступному порядку: кошти в сумі, що становить 20% від вартості товару, вказаної в накладній на товар, сплачується покупцем не пізніше 14.02.2025 року та 05.03.2025 року.

Судом встановлено, що покупець частково виконав свій обов`язок, а саме сплатив 20% вартості товару в розмірі 53939,81 грн, тоді як 80% від вартості товару, які останній мав сплатити до 15.10.2025 року у відповідності до п.5.2 додатків №1, 2 до договору, проте кошти в сумі 243170,08 грн на рахунок продавця не поступили.

Отже, в порушення договірних зобов`язань, відповідач у визначені договором строки не розрахувався з позивачем за товар, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 215170,08 грн.

Як зазначалось судом, відповідно до п.5.2 додатків №1, 2 до договору, у разі, якщо на день сплати залишку вартості товару покупцем курс продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню платежу, збільшився по відношенню до курсу продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню виписки накладної на товар, або до курсу, вказаного в п.2 цього додатку (у випадку, якщо коригування вартості товару під час виписки накладної не проводилося), залишок вартості товару може бути скориговано продавцем в односторонньому порядку (без погодження покупця) по курсу продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню платежу, із застосуванням наступної формули: S1 = (A1/А0) х S , де: S1 прострочена частина вартості товару в гривнях, що підлягає сплаті покупцем після перерахунку; А1 курс продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню перерахунку; А0 курс продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню виписки рахунку на оплату товару або курс, вказаний в п.2 цього додатку (у випадку, якщо коригування вартості товару під час виписки рахунку не проводилося); S залишок вартості товару в гривнях до коригування.

Оскільки, рахунки виписано позивачем в день підписання додатків №1, 3 до договору поставки, то коригування вартості товару під час виписки рахунку не проводилося, а тому курс продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню виписки рахунку дорівнює курсу, вказаному в п.2 додатків №1, 2 до договору поставки, тобто А0= 43,58 грн за 1 Євро за додатком №1 та А0= 43,66 грн за 1 Євро за додатком №2.

Положеннями пункту 2 додатків №1, 2 до договору поставки обумовлено, що інформація про курси продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку розміщується на Інтернет-сторінці: http://minfin.com.ua/currency/mb/ .

Отже, за даними вищевказаного джерела А1 (тобто курс продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню перерахунку) = 49,17 грн за 1 Євро.

Таким чином, зважаючи на наведені положення додатків №1, 2 до договору поставки, на день звернення до суду розмір заборгованості за товар з коригуванням, що підлягає стягнення з відповідача на користь позивача за договором поставки з додатками до нього (S1) становить: за додатком №1 до договору 99066,91 грн та за додатком №2 до договору 144103,17 грн, при цьому, сума курсової різниці за додатками №1, 2 до договору становить 27410,85 грн.

Позивач, як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2025 року звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, яка отримана відповідачем 02.12.2025 року та повідомив, що в разі не сплати змушений буде нарахувати пеню та штраф згідно умов договору, проте, зазначена вимога була залишена без відповіді.

Після відкриття провадження у справі відповідач погасив заборгованість за товар в сумі 215759,23 грн, що стало підставою для звернення позивача з заявою про зменшення позовних вимог, однак курсова різниця погашена не була.

Відтак, відповідач заборгував позивачу курсову різницю в розмірі 27410,85 грн, яка підлягає стягненню.

Щодо нарахування позивачем пені за невиконання умов договору в розмірі 8795,88 грн за період з 16.10.2025 року по 02.12.2025 року, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог п.10.3 договору, в разі несвоєчасного чи не повного розрахунку за поставлений товар, покупець сплачує продавцю, на вимогу останнього, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожен день прострочки від вартості неоплаченого товару за весь період прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст.549 ЦК України конкретизовано визначення штрафних санкцій, а саме пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі №216/3521/16-ц суд надав правові висновки стосовно застосування вказаних правових положень та вказав, що: пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання; до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію і, навпаки, з моменту порушення є мірою відповідальності.

Таким чином, пеня у договорі мала безпосередню мету стимулювати відповідача до виконання зобов`язання; за її допомогою забезпечуються права позивача шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; вона стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання відповідачем, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку, позивачем здійснено нарахування пені за період з 16.10.2025 року по 02.12.2025 року на загальну суму 8795,88 грн.

За результатами здійсненої перевірки нарахування пені в сумі 8795,88 грн, суд зазначає, що розрахунок позивача є арифметично вірним, а відтак, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо нарахування позивачем штрафу за період з 16.10.2025 року по 02.12.2025 року в розмірі 64727,77 грн, який просить стягнути з відповідача, суд вказує наступне.

Відповідно до положень п.10.4 договору передбачено, що в разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором понад тридцять календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3 цього договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі 30% від вартості неоплаченого товару.

Так, судом встановлено, що відповідач мав здійснити повну оплату до 15.10.2025 року, проте розрахунок проведено не було, а відтак позивач скористався своїм правом на нарахування штрафу в розмірі 30% від вартості неоплачуваного товару.

Здійснивши розрахунок нарахування штрафу в розмірі 64727,77 грн (215759,23 грн вартість неоплачуваного товару*30%), суд вважає його арифметично вірним, підтверджений договором, а відтак є таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.79 ГПК України).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain).

Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006р. N3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У висновках Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

З аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості сумі 100934,50 грн, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як зазначалось судом раніше, ухвалою суду від 27.01.2026 року зменшено розмір позовних вимог за клопотанням позивача, а відтак, враховуючи подану заяву представника позивача про повернення надмірного сплаченого судового збору, суд вирішив повернути позивачу з Державного бюджету України надмірно сплачену суму судового збору.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 ГПК України та Закону України Про судовий збір, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача з урахуванням мінімальної його ставки.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 42, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрно - хімічна компанія (03040, м.Київ, вул.Михайла Стельмаха, 6-А) до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Поступ (60142, Чернівецьа обл., Дністровський р-н, с.Бузовиця, вул.Шевченка, 54) про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 100934,50 грн - задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Поступ (60142, Чернівецьа обл., Дністровський р-н, с.Бузовиця, вул.Шевченка, 54, код 42024521) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрно - хімічна компанія (03040, м.Київ, вул.Михайла Стельмаха, 6-А, код 41694117) суму курсової різниці в розмірі 27410,85 грн, пеню в розмірі 8795,88 грн, штраф в розмірі 64727,77 грн та 2422,40 грн судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Аграрно - хімічна компанія (03040, м.Київ, вул.Михайла Стельмаха, 6-А, код 41694117) з Державного бюджету України надмірно сплачений, згідно з платіжної інструкції №45122 від 03.12.2025 року, судовий збір у розмірі 2328,01 грн.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.257 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Повне рішення складено та підписано 09.02.2026 року

Суддя Світлана ГУШИЛИК