ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2026 Справа № 914/3245/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., розглянувши матеріали справи

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., розглянувши матеріали

за позовом Фермерського господарства «АГРІМАКС», с. Домашів, Червоноградський район

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «В.Д.С. Агро», с. Завидче, Червоноградський район

про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 60 316,29 грн.

Без виклику представників сторін.

ПРОЦЕС.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фермерського господарства «АГРІМАКС» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «В.Д.С. Агро» про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 60 316,29 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025, справу №914/3245/25 передано на розгляд судді Гоменюк З.П..

Ухвалою суду від 27.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, надано сторонам строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

Станом на 12.02.2026 від відповідача відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань по справі не надходило. Відповідно до довідки про доставку електронного листа відповідачу, яка долучена до матеріалів справи, 29.10.2025 було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі.

30.10.2025 суд отримав інформацію, що ухвала доставлена в кабінет Електронного суду ТОВ «В. Д. С. Агро»

Таким чином, судом було вчинено всі дії для належного повідомлення відповідача про розглядувану справу, натомість останній, нехтуючи своїм правом, у 15 календарних відзиву на позов, заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (у випадку наявності таких заперечень), клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (в разі незгоди із здійсненням розгляду справи без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання) - не подав.

Більше того, як з`ясовано судом, позовну заяву з додатками, позивач надсилав відповідачу через ЄСІТС «Електронний суд», що підтверджується доказами долученими до позовної заяви.

Отже, суд прийшов до висновку, що вчинені судом дії, тривалий час розгляду даної справи свідчить про необхідність збереження судом балансу прав та обов`язків сторін, а отже можливість розгляду даної справи та ухвалення судового рішення по суті спору.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві пояснення, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про те, що 18.11.2024 року між ним та відповідачем укладено договір поставки № 18/11/24 у письмовій формі, де сторони узгодили усі істотні умови та підписали договір.

На виконання умов договору № 18/11/24 від 18.11.2024 позивач виконав свої зобов`язання за договором та поставив сою врожаю 2024 року у кількості 15.520 тон на адресу відповідача, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №6 від 18.11.2024 та товарно транспортною накладною №18/11 від 18.11.2024, чим виконав свої зобов`язання за договором поставки своєчасно та в повному обсязі.

Відповідач у свою чергу не виконав свої обов`язки за договором і не в повному обсязі оплатив поставлений товар, а лише частково двома платежами у розмірі 180 735,97 від 12.02.2025 та 45 000,00 від 11.04.2025.

Таким чином, позивач звернувся до суду із заявленими позовними вимогами, про стягнення заборгованість з відповідача договором поставки № 18/11/24 від 18.11.2024 року на загальну суму 60 316,29 грн., з яких: 35 000,00 грн сума основного боргу, 17 588,20 пеня, 1 797,13 грн 3% річних та 5 930,96 грн інфляційне збільшення.

Аргументи відповідача.

Відповідач відзиву та заперечень щодо позовних вимог не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2024 між Фермерським господарством «АГРІМАКС», в особі директора Журавльова Я. С., що діє на підставі статуту (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «В.Д.С. Агро» , в особі директора Кожушко І.О., що діє на підставі статуту (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - покупець) було укладено договір поставки № 18/11/24 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. умов якого постачальник зобов`язувався передати у встановлений цим договором строк товар у власність покупцю відповідно до замовлення покупця, а покупець зобов`язувався прийняти цей товар та оплатити на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.3 договору кількість, асортимент, ціна строк, умови та місце поставки товару узгоджується у додатках (специфікація товару), що укладається сторонами на кожну окрему партію товару що становлять невід`ємну частину даного договору.

Відповідно до п. 1.6 договору право власності переходить на товар до покупця з моменту передачі його постачальнику, що проводиться відповідно до товарно-супровідних документів.

За змістом укладеного договору, а саме згідно п. 3.1. договору оплата вартості товару проводиться покупцем самостійно, безготівково в національній валюті України на підставі рахунку-фактури на оплату товару шляхом банківського переказу грошових коштів на банківський рахунок Постачальника. Згідно п. 3.2. оплата вартості товару проводиться покупцем в термін, який встановлений у відповідній специфікації товару.

Відповідно до розділу 4 договору у разі неналежного виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. А сторона яка порушила умови договору , зобов`язана відшкодувати нанесе6ні цим збитки іншій стороні

Відповідно до п. 6.2. договору у разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 8.1. цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін ті діє до 31 грудня 224 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

18.11.20 між сторонами було укладено специфікацію товару №1 до договору поставки № 18/11/24 від 18.11.2024 (специфікація). Де п. 1 постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити таку продукцію: соя врожаю 2024 року 15,520 т по ціні 16800,00 грн в т.ч. ПДВ за 1 т загальною вартістю з ПДВ 260 735,97 грн.

Відповідно до п. 3 специфікації термін поставки до 30.11.2024 року. Дану специфікацію не було підписано відповідачем, однак про підтвердження кількості і факту поставки товару були складені видаткова накладна №6 та товарно транспортна-накладна 18/11 від 18.11.2024 року.

18 листопада 2024 року постачальник виконав свої зобов`язання за договором та поставило на адресу покупця товар - сою врожаю 2024 року у кількості 15,520 т по ціні 16800,00 грн в т.ч. ПДВ за 1 т, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № 6 від 18.11.2024 та оформленою товарно-транспортною накладною № 18/11 від 18.11.2024.

Товар прийнято без жодних зауважень щодо кількості та якості.

Згідно з матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача в накладних не зазначено. Видаткові накладні підписані та скріплені печаткою зі сторони відповідача.

26 грудня 2024 р. ФГ "Агрімакс" засобами електронного зв`язку направило на електронну адресу відповідача, яка зазначена в договорі, а саме , вимогу про виконання грошового зобов`язання. Окрім того, оригінал вимоги було направлено засобами поштового зв`язку на адресу місцезнаходження відповідача, про що свідчить накладна Укрпошти № 724 від 27.12.2024 р. та опис вкладення у цінний лист на ім`я ТОВ "В.Д.С Агро" копії яких долучені до матеріалів позовної заяви.

30 грудня 2024 на електронну адресу позивача - надійшла відповідь ТОВ "В.Д.С. Агро" (лист ТОВ "В.Д.С. Агро" від 27.12.2024 р. № 111) з проханням про розстрочення платежу, яка була відхилена позивачем як неприйнятна (лист ФГ "Агрімакс" від 03.01.2025 р. № 01-03/01/25).

13.02.2025 р. та 11.04.2025 р. відповідач здійснив часткові оплати за поставлений товар у сумі 180735,97 грн в т.ч. ПДВ та у сумі 45000,00 грн в т.ч ПДВ відповідно, що підтверджується фільтрованими виписками за період з 18.11.2024 по 14.10.2025.

Таким чином, позивач, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь позивача 60 316,29 грн., з яких: 35 000,00 грн сума основного боргу, 17 588,20 пеня, 1 797,13 грн 3% річних та 5 930,96 грн інфляційне збільшення.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами положень статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки № 18/11/24 від 18.11.2024.

До спірних правовідносин застосовуються положення чинного законодавства про поставку та купівлю-продаж.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Фермерське господарство «АГРІМАКС» свої зобов`язання по договору поставки № 18/11/24 від 18.11.2024 виконало повністю. Факт поставки Товариству з обмеженою відповідальністю «В.Д.С. АГРО» товару на загальну суму 260 735,97 грн., підтверджується наявними в матеріалах справи видатковою та товарно-транспортно накладними від 18.11.2024.

Товар прийнято без жодних зауважень щодо кількості та якості.

Згідно з матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача в накладних не зазначено. Видаткові накладні підписані та скріплені печаткою зі сторони відповідача.

Підписання відповідачем накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Часткова оплата за поставлений товар на загальну суму 225 735,97 грн, підтверджується Фільтрованими виписками за період з 18.11.2024 по 14.10.2025.

Відповідач порушив свої зобов`язання, оплату за поставлений товар по договору поставки № 18/11/24 від 18.11.2024, згідно долучених до матеріалів справи видатковою та товарно-транспортно накладними від 18.11.2024, в повному обсязі не провів, відтак, як і станом на момент подання позовної заяви, так і станом на дату прийняття рішення (12.02.2025) у відповідача існує заборгованість зі сплати основного боргу за поставлений товар згідно договору поставки № 18/11/24 від 18.11.2024 на загальну суму на загальну суму 60 316,29 грн.

Відповідач наявності заборгованості зі сплати основного боргу в сумі 60316,29 грн. не заперечив, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що дослідженні в ході судового розгляду, відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 60 316,29 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

ЩОДО НАРАХОВАНИХ ПОЗИВАЧЕМ ТРЬОХ ПРОЦЕНТІВ РІЧНИХ, ІНФЛЯЦІЙНИХ ВТРАТ, ПЕНІ ТА ШТРАФУ СУД ЗАЗНАЧАЄ НАСТУПНЕ

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно часини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог позивач у позовній заяві первісно просив стягнути загальну суму 60 316,29 грн., з яких: 35 000,00 грн - сума основного боргу, 17 588,20 грн - пеня, 1 797,13 грн - 3% річних та 5 930,96 грн - інфляційне збільшення.

Судом перевірено розрахунок пені, трьох процентів річних, та інфляційних втрат, та встановлено, що позивач пеню в сумі 17 588,20 грн, три проценти річних в сумі 1 797,13 грн та інфляційні втрати в сумі 5 930,96 грн нарахував правильно, отже вони підлягають стягненню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується долученою до матеріалів справи платіжною інструкцією №282 від 20.10.2025 року.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача в розмірі 3 028,00 грн.

Керуючись ст.ст., 13, 73, 74, 129, 193, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за звернення до Господарського суду Львівської області із позовною заявою здійснив оплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

З огляду на те, що судом позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача підлягає до стягнення 3 028,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 20, 73,74, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «В.Д.С. АГРО» (80233, Львівська область, Червоноградський район, село Завидче, вулиця Центральна, будинок 99; ідентифікаційний код юридичної особи 34677826) на користь Фермерського господарства «АГРІМАКС» (80067, Львівська область, Червоноградський район, с. Домашів, вулиця Шевченка, будинок 17Г; ідентифікаційний код юридичної особи 43610395) на загальну суму 60 316,29 грн., з яких: 35 000,00 грн сума основного боргу, 17 588,20 пеня, 1 797,13 грн 3% річних та 5 930,96 грн інфляційне збільшення та 3 028,00 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили. 3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили..

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законно сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 12.02.2026.

Суддя Гоменюк З.П.