СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

11 лютого 2026 року м. Харків Справа № 905/169/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Слободін М.М., суддя Тихий П.В.,

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

за участю представників сторін:

апелянта Урєкє А.В. в порядку самопредставництва;

розпорядника майна (арбітражного керуючого) Карауш Ю.В. на підставі свідоцтва від 11.07.2013 №1051,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, м. Київ, (вх.№2672 Д/1) на ухвалу господарського суду Донецької області від 17.11.2025 у справі №905/169/25 (суддя Величко Н.В., постановлену в м. Харків, дата складення повного тексту 24.11.2025) за результатами розгляду заяви Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання кредиторських вимог в розмірі 402998263,58грн. в порядку ст. 45 КУзПБ (вх. № 2406/25 від 16.04.2025)

за заявою ОСОБА_1 , Донецька область, м.Покровськ,

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, Донецька область, м.Краматорськ,

про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі №905/169/25 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном строком 170 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну; вирішені інші процедурні питання.

На офіційній сторінці Верховного Суду веб-порталу Судова влада України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" (№ 75623 від 26.03.2025).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІРБІС-СХІД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАХТ ПРОМ СЕРВІС+" на ухвалу господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі №905/169/25 залишено без задоволення; ухвалу господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі № 905/169/25 залишено без змін.

16.04.2025 Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків подано до господарського суду Донецької області заяву з грошовими вимогами до боржника в сумі 402998263,58грн. та 6056,00грн. відшкодування сплаченого судового збору (вх.№ 2406/25).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.11.2025 у справі №905/169/25 відмовлено у визнанні грошових вимог Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" в розмірі 402998263,58грн. та 6056,00грн. судового збору (вх. № 2406/25 від 16.04.2025).

Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 17.11.2025 у справі №905/169/25 та прийняти нове рішення, яким задовольнити кредиторські вимоги Центрального МУ ДПС по роботі з ВПП в сумі основного боргу 104730414,39грн. та неузгоджених сум податкових зобов`язань у розмірі 298267849,19грн. та витрати понесені за сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 9084,00грн.; зобов`язати арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 витребувано у господарського суду Донецької області матеріали справи №905/169/25; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

18.12.2025 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2025 поновлено Центральному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків строк на апеляційне оскарження на ухвалу господарського суду Донецької області від 17.11.2025 у справі №905/169/25; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу господарського суду Донецької області від 17.11.2025 у справі №905/169/25; встановлено учасникам провадження у справі про банкрутство строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України) з дня вручення даної ухвали; встановлено учасникам провадження у справі про банкрутство строк для подання заяв і клопотань - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; призначено справу до розгляду на 11.02.2026 о 10:30год.

29.12.2025 боржником подано до апеляційного господарського суду заперечення проти відкриття апеляційного провадження (вх.№14911), в яких просить суд повернути апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу господарського суду Донецької області від 17.11.2025 у справі №905/169/25.

В обґрунтування поданих заперечень зазначає, що апеляційна скарга подана на судове рішення, а саме ухвалу господарського суду Донецької області від 17.11.2025 у справі №905/169/25 про відмову в задоволенні заяви з грошовими вимогами Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до боржника, що не підлягає оскарженню окремо від ухвали постановленої за результатами попереднього засідання.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі №905/196/25 за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу господарського суду Донецької області від 17.11.2025 у справі №905/169/25 про розгляд заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення закріплені Конституцією України серед основних засад судочинства (пункт 8 частини першої статті 129).

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи визначено також серед основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 8 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, наведені конституційні приписи, закріплені також у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", реалізуються в порядку, передбаченому відповідними процесуальними нормами, зокрема в провадженні у справі про банкрутство нормами Кодексу України з процедур банкрутства та Господарського процесуального кодексу України.

Тож обсяг реалізації конституційного права на оскарження судового рішення у конкретних правовідносинах визначається положеннями процесуального закону.

Згідно з частиною першою статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Водночас у процедурі оскарження судового рішення першої інстанції процесуальним законом встановлено виправдані обмеження, спрямовані на забезпечення оперативності господарського процесу, попередження виникнення правових колізій та дотримання принципу юридичної визначеності, що є одним із істотних елементів принципу верховенства права.

Так, частиною другої статті 254 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Нормами частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Загальні правила подання апеляційної скарги на судові рішення/ухвали господарського суду, що ухвалені, зокрема і у справі про банкрутство, визначені, зокрема статтею 255 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 17 частини першої якої передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Правила та порядок оскарження судових рішень у процедурі банкрутства визначені статтею 9 Кодексу України з процедур банкрутства (зараз і надалі - в редакції на момент прийняття місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали), частиною першою якої передбачено, що ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами частини другої цієї статті Кодексу України з процедур банкрутства в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім випадків, передбачених ГПК України та цим Кодексом.

Отже ухвала, яку було прийнято за результатами розгляду кредиторських вимог, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

В той же час, відповідно до частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні. За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу.

Законодавець, визначаючи попереднє засідання суду як етап процедури розпорядження майном, передбачає, що таке засідання має свою тривалість та може проводитися у декількох судових засідань, під час яких здійснюється аналіз заявлених вимог кредиторів.

Тобто, кількість кредиторів та різний обсяг їхніх вимог впливають на тривалість попереднього засідання, яке може бути більшим одного дня, та зумовлює доцільність розгляду заяв (вимог) кредиторів з винесенням відносно кожної такої вимоги індивідуальної (окремої, самостійної) ухвали щодо результатів її задоволення.

Мотиви, за якими суд дійшов висновку про визнання вимог кредиторів у тому чи іншому розмірі, чи про відмову у їх визнанні, можуть бути відображені як в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, так і в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів (за підсумками попереднього судового засідання). При цьому, мотиви прийнятого рішення щодо розміру вимог кредиторів можуть бути наведені в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, а в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів мотиви можуть бути не відображеними, однак в такій ухвалі повинно міститися посилання на ухвалу щодо розгляду вимог кожного конкретного кредитора.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, постановах Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №904/5314/20, від 04.07.2023 у справі №922/2334/21, від 17.09.2024 у справі №904/1266/23.

Частиною третьою статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства (як в редакції цієї статті на момент прийняття місцевим судом ухвали Господарського суду Миколаївської області від 14.12.2021 за результатами попереднього засідання у цій справі, так і у подальшому) передбачено, що ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.

Таким чином, ухвала за результатами розгляду вимог окремого кредитора (так звана "індивідуальна" ухвала) не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання, у відповідній частині (в частині конкретних вимог кредиторів) в силу прямої вимоги закону, а визначені про це в абзаці другому частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства положення є тим винятком із загального правила оскарження судових рішень/ухвал у справі про банкрутство, що передбачено частиною другою статті 9 цього Кодексу та пунктом 17 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

У цьому висновку апеляційний суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 12.05.2025 у справі №916/2726/24, від 15.02.2024 у справі №914/791/23, від 15.04.2024 у справі №903/780/22, від 17.09.2024 у справі №904/1266/23, а також до висновків в ухвалах Верховного Суду від 11.07.2024 у справі №911/2794/21, від 24.09.2024 у справі №917/1719/23.

Також на наведений вище правовий висновок щодо неможливості оскарження ухвали за результатами розгляду вимог окремого кредитора окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання, у відповідній частині (в частині конкретних вимог кредиторів), звернув увагу Верховний Суд у постанові від 18.02.2025 у справі №915/741/21.

Наслідки недотримання зазначеного правила щодо оскарження ухвали у справі про банкрутство визначені Господарським процесуальним кодексом України та передбачають, що апеляційний господарський суд не приймає до розгляду і повертає апеляційну скаргу на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, тобто якщо скаргу подано з порушенням відповідних приписів статей 254, 255 Господарського процесуального кодексу України, або без урахування окремих винятків за приписами Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема щодо неможливості оскарження ухвали за результатами розгляду вимог кредитора окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання (абзац 2 частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства).

Крім цього, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню (частина перша статті 261 Господарського процесуального кодексу України), і така неможливість оскарження констатована в силу відповідного припису закону.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.08.2023 у справі №920/162/23.

Зі змісту апеляційної скарги Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків вбачається, що в апеляційному порядку оскаржується "індивідуальна" ухвала місцевого господарського суду, постановлена за результатом розгляду грошових вимог окремого кредитора, яка в силу прямої вимоги закону, встановленої в частині 2 статті 47 КУзПБ, не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатом попереднього засідання.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою господарського суду Донецької області від 02.02.2026 оголошено перерву в попередньому засіданні у справі №905/169/25 до 10.02.2026.

Тобто, станом на теперішній час ухвала за результатами попереднього засідання не постановлена. Заявником оскаржується ухвала суду про відмову у відзнанні грошових вимог до боржника, яка, з огляду на норми ч.2 ст.47 КУзПБ не може бути оскаржена окремо від ухвали за результатами попереднього засідання

Обмеження права на апеляційне оскарження певних ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено законодавцем у ГПК України виключно з метою ефективного здійснення правосуддя та жодним чином не унеможливлюють для учасників справи доступ до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки в силу положень статті 254 ГПК України та частини третьої статті 255 ГПК України учасники справи мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку та включити заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, до апеляційної скарги на рішення суду. Тому сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.

Зазначені усталені правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №912/1398/18, від 12.03.2019 у справі №918/361/18, від 14.09.2020 у справі №910/404/20, від 03.12.2020 у справі №923/1/19, від 10.11.2021 у справі №922/1543/19, від 14.12.2022 у справі №920/1346/21, від 04.08.2023 у справі №910/5849/22, від 01.04.2024 у справі №904/5514/23.

Частиною першою статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

Статтею 264 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для закриття апеляційного провадження. Втім, хоча стаття 264 Господарського процесуального кодексу України не містить такої підстави для закриття провадження, як помилково відкрите, в даному випадку процесуально вірними слід вважати дії суду апеляційної інстанції щодо закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите з перегляду ухвали суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, і в разі апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

У цих висновках суд звертається до правової позиції Верховного Суду щодо застосування положень статті 264 Господарського процесуального кодексу України, яка викладена у постановах від 08.01.2019 у справі № 922/1906/18; від 13.08.2019 у справі № 5002-17/2743-2009; від 20.08.2019 у справі №910/1702/15-г; від 29.04.2020 у справі № 917/1185/18, від 25.03.2021 у справі № 904/4837/15, від 08.04.2021 у справі № 5015/2286/12, від 08.04.2021 у справі № 57/173-10, від 06.07.2021 у справі № 15/318-08-27/218-08 та від 17.05.2022 у справі № 5011-33/6567-2012, від 19.09.2023 у справі № 4/5007/33-Б/11 (906/1518/20), від 17.09.2024 у справі №904/1266/23, від 12.05.2025 у справі №916/2726/24.

З урахуванням того, що апеляційним господарським судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу господарського суду Донецької області від 17.11.2025 у даній справі №905/169/25, яка не підлягає оскарженню в порядку апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що таке провадження підлягає закриттю, як помилково відкрите.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 255, 264, 281 Господарського процесуального кодексу України, ст.47 Кодексу України з процедур банкрутства, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу господарського суду Донецької області від 17.11.2025 у справі №905/169/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Порядок і строки оскарження передбачено ст.ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя М.М. Слободін

Суддя П.В. Тихий