ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 924/1348/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Рогач Л. І.,

секретар судового засідання Зайченко О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "-Сервіс Тек"-

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2025 (колегія суддів: Мельник О.В. - головуючий, Петухов М.Г., Олексюк Г.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "-Сервіс Тек"-

до Хмельницької міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення в частині; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; скасування державної реєстрації земельної ділянки із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки

за участю:

позивача: Ксьондзик Ю. Ю. (адвокат)

відповідача: Демчук Л. Г. (самопредставництво)

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Сервіс Тек" звернулося до господарського суду з позовом до Хмельницької міської ради, в якому просило (з урахуванням заяви про зміну предмета):

- визнати протиправним та скасувати рішення № 89 сьомої сесії Хмельницької міської ради від 14.07.2021 в частині затвердження Хмельницькій міській раді технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки по вул.Тернопільській, 9, кадастровий номер :29:002:0583, площею 36 739 кв. м для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59909677 від 18.08.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - про реєстрацію права власності на земельну ділянку для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення площею 3,6 739 га, розташованої за адресою: вул. Тернопільська, 9, м. Хмельницький (кадастровий номер земельної ділянки :29:002:0583);

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення площею 3,6 739 га, розташованої за адресою: вул. Тернопільська, 9, м. Хмельницький (кадастровий номер земельної ділянки :29:002:0583) із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

1.2 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Хмельницька міська рада прийняла оспорюване рішення на підставі недостовірних даних технічної документації, виконаної з численними порушеннями. Тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню в частині затвердження технічної документації з подальшим скасуванням державної реєстрації земельної ділянки.

1.3 Позивач зауважив, що у своїй господарській діяльності використовує 5 000 кв. м землі. Водночас розробник при виготовленні технічної документації не дотримався приписів Земельного кодексу (далі - ЗК) України, Закону України "Про Державний земельний кадастр", Закону України "Про землеустрій", Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051.

1.4 Розробник не був на місцевості, жодних повідомлень власнику земельної ділянки про будь-які землевпорядні роботи ні відповідач, ні будь-які інші особи не повідомляли. Акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) складений без погодження із суміжними користувачами та в ньому відсутня дата. Також акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не підписаний та в ньому також відсутня дата. Матеріали перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевість) відсутні.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1 Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 18.09.2025 (суддя Заверуха С. В.) позов задоволено.

2.2 Суд мотивував рішенням тим, що згідно з висновком експерта надана на дослідження копія технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним актам у сфері землеустрою та землекористування. З огляду на незаконність спірного рішення незалежно від змісту інших доводів учасників процесу позов є обґрунтованим. При цьому, суд вказав, що позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також про скасування державної реєстрації земельної ділянки із припиненням дії її кадастрового номера є похідними від вимоги про скасування спірного рішення в оскаржуваній частині.

2.3 Щодо порушення прав позивача прийняттям спірного рішення, суд врахував, що ТОВ "-Сервіс-Тех"- зареєстроване власником нерухомого майна, яке розміщене за тією ж адресою, за якою спірним рішенням було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки.

2.4 Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2025 рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

2.5 Суд дійшов висновку про відмову у позові з огляду на те, що право власності чи користування земельною ділянкою не було оформлено під час набуття позивачем права власності на нерухоме майно. При цьому позивач жодних дій щодо оформлення права власності чи користування спірною земельною ділянкою чи її частиною для обслуговування належних йому на праві власності об`єктів нерухомого майна не вчиняв та не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що спірне рішення, державна реєстрація спірної ділянки та реєстрація права комунальної власності перешкоджають користуватися його нерухомим майном.

3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи

3.1 У касаційній скарзі позивач просить постанову скасувати, а рішення суду - залишити в силі.

3.2 Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду (пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)) щодо того, що:

- якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 924/504/20);

- якщо позивач заявляє вимогу, яка за належної інтерпретації може ефективно захистити його порушене право, суди не повинні відмовляти в її задоволенні виключно з формальних міркувань, оскільки це призведе до необхідності повторного звернення позивача до суду за захистом його прав (які за наведених умов могли бути ефективно захищені), що не відповідатиме принципам верховенства права та процесуальної економії (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20), від 10.04.2024 у справі № 496/1059/18, від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22, від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20, від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20, від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14, від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц, від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18, від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80, 81, 83), від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 (підпункт 11.12) та від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18 (пункт 31));

- розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з урахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил (постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 по справі № 910/5201/19, від 22.06.2021 по справі № 200/606/18, від 01.07.2020 справі № 910/9028/19, від 06.02.2018 у справі № 922/3804/16);

- земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі (постанови Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20, від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19, від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20);

- відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права (постанова від 10.09.2018 у справі № 920/739/17); поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова від 10.04.2019 у справі № 390/34/17); на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (постанова від 18.10.2021 у справі № 299/3611/19); зловживання процесуальними правами - це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав (постанова від 03.06.2020 у справі № 318/89/18); доктрина "естопель" за своєю природою це прояв загального принципу недопустимості зловживання правом (постанова від 20.10.2021 у справі № 2 1637/11); суд апеляційної інстанції не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими (постанова від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц);

- відповідно принципу superficies solo cedit збудоване на поверхні слідує за нею (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 37, 38)).

3.3 Крім того, у касаційній скарзі скаржник посилається на те, що в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід (пункт 2 частини 1 статті 310 ГПК України). Також, на думку скаржника, суди не дослідили зібрані у справі докази, зокрема технічну документацію, виконану з численними порушеннями (пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК України).

3.4 У відзиві міськрада просить закрити касаційне провадження, оскільки посилання скаржника на неврахування судом попередньої інстанції висновків, викладених у перелічених ним постановах Верховного Суду, не відповідають вимогам щодо подібності правовідносин. При цьому якщо суд касаційної інстанції не вбачатиме підстав для закриття скаржник просить відмовити у задоволенні касаційної скарги з огляду на те, що позивач обрав неефективний спосіб захисту, а позовні вимоги спрямовані до незаконного, необґрунтованого втручання у право власності територіальної громади шляхом припинення права власності.

4. Мотивувальна частина

4.1 Суди встановили, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.11.2023 № 355545958 позивач зареєстрований власником нерухомого майна, котре розміщене у м. Хмельницькому на вул. Тернопільський, буд. 9, а саме: прохідної будки загальною площею 8,6 кв. м.; гаражів загальною площею 593,0 кв. м.; службово-побутового корпусу загальною площею 449,6 кв. м.; майстерні загальною площею 1 329,9 кв. м.; матеріального складу загальною площею 357,2 кв. м.; матеріального складу загальною площею 654,4 кв. м.; арматурного цеху загальною площею 581,3 кв. м.

4.2 Рішенням сьомої сесії Хмельницької міської ради від 14.07.2021 № 89 затверджено Хмельницькій міській раді технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки на вул. Тернопільській, 9, кадастровий номер :29:002:0583 площею 36 739 кв. м для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу, землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

4.3 Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09.09.2025, підставою внесення запису про право власності територіальної громади, Хмельницької міської ради на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :29:002:0583) є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59909677 від 18.08.2021.

4.4 Згідно з висновком експерта від 21.08.2025 за результатами проведення комплексної земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою у господарській справі № 924/1348/23, надана на дослідження копія технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель комунальної власності в м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 9, територіальної громади міста Хмельницького, в особі Хмельницької міської ради :29:002:0583, розроблена ДП "Центр державного земельного кадастру" Хмельницька регіональна філія в 2021 році, не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.

4.5 Підставою для такого висновку стало, зокрема, те, що в наданій на дослідження копії технічної документації із землеустрою відсутні, обов`язкові в даному випадку, документи та відомості, зокрема: матеріали топографо-геодезичних вишукувань; пропозиції щодо узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель з інформацією, що міститься у документах, які посвідчують право на земельну ділянку та Державному земельному кадастрі (згідно змісту), що не відповідає п. 23 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 № 476 "Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов"; копії документів, що містять вихідні дані, які використовувалися під час інвентаризації земель, а саме відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що не відповідає п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 № 476 "Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов".

4.6 Крім того, як зазначено у висновку експерта від 21.08.2025, враховуючи положення статті 26 Закону України "Про землеустрій", в документації із землеустрою мають бути відомості про наявність в штаті розробника сертифікованих інженерів-землевпорядників. Проте, відомості про суб`єкта, який розробив документацію із землеустрою, відсутні.

4.7 Також відсутні дати складання акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, вказано у висновку експерта від 21.08.2025.

4.8 Крім того, у матеріалах справи наявні копії: рішення Хмельницької міської ради від 07.10.2020 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок комунальної власності", технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки по вул. Тернопільській, 9 (кадастровий номер :29:002:0583) тощо.

4.9 Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Щодо виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України

4.10 Касаційне провадження за касаційною скаргою у справі відкрито за виключним випадком касаційного оскарження, передбаченим пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

4.11 Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, керувався тим, що на час внесення об`єктів нерухомості у статутний капітал позивача попереднє товариство не мало оформленого права оренди чи власності на спірну земельну ділянку, а тому вважав помилковими доводи позивача про одночасний перехід права на землю у зв`язку із переходом права власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на ній. При цьому суд зазначив про те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України, які б підтверджували належність спірної земельної ділянки або її частини будь-якій іншій особі на праві приватної власності.

4.12 Водночас суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки право власності чи користування земельною ділянкою не було оформлено під час набуття позивачем права власності на нерухоме майно, позивач мав право звернутися для оформлення відповідного права у порядку, визначеному законодавством. Натомість до звернення до суду з цим позовом позивач жодних дій щодо оформлення права власності чи користування спірною земельною ділянкою чи її частиною для обслуговування належних йому на праві власності об`єктів нерухомого майна не вчиняв.

4.13 Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач не довів наявності в нього порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованості правової підстави позову.

4.14 Також як встановив суд апеляційної інстанції, Хмельницька міська рада правомірно набула право комунальної власності на сформовану земельну ділянку, оскільки вона як представницький орган міської територіальної громади має право здійснювати інвентаризацію земель в межах відповідної громади. Суд, оцінюючи висновок експерта у взаємному зв`язку з іншими доказами, наявними у матеріалах справи, у їх сукупності за правилами статті 86 ГПК України, вважав, що вказаний висновок не спростовує встановленого факту належності спірної земельної ділянки до комунальної власності згідно зі статтею 83 ЗК України.

4.15 Суд апеляційної інстанції зазначив, що будь-яких доказів у підтвердження того, що спірне рішення органу місцевого самоврядування, державна реєстрація спірної земельної ділянки та реєстрація права комунальної власності на вказану земельну ділянку, перешкоджають позивачу користуватись його нерухомим майном, останнім суду не надано.

4.16 Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги встановлений факт відсутності будь-якого порушеного речового права позивача на спірну земельну ділянку, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

4.17 У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених щодо ефективності способу захисту права та інтерпретації позовних вимог, порядку формування земельної ділянки, недопустимості зловживання права та принципу superficies solo cedit.

4.18 Колегія суддів зазначає, що для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

4.19 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі. Для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях, скаржник має навести не особисті міркування щодо незаконності та необґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не врахували суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи.

4.20 Водночас, проаналізувавши висновки, що викладені у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, колегія суддів з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду щодо критеріїв подібності правовідносин, викладених у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, вважає, що правовідносини не є подібними, оскільки не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення (див. зокрема підхід в частині оцінювання спірних правовідносин на предмет подібності, який застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).

4.21 Так, суд апеляційної інстанції встановив, що на час внесення об`єктів нерухомості у статутний капітал позивача попереднє товариство не мало оформленого права оренди чи власності на спірну земельну ділянку, а тому доводи скаржника про неврахування висновків Верховного Суду, які формувалися за інших фактичних обставин кожної з перелічених скаржником справ є помилковими.

4.22 Виходячи із встановлених судами обставин даній справі, що переглядається у касаційному порядку, не вбачається, що судами не було враховано висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду.

4.23 Враховуючи викладене, доводи скаржника про неврахування висновків Верховного Суду не підтвердилися. За таких обставин касаційне провадження за касаційною скаргою скаржника підлягає закриттю відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.

4.24 При цьому згідно із пунктом 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення є недослідження судом зібраних у справі доказів лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу. Оскільки підстави касаційного оскарження у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 287 вказаного Кодексу, які зазначені скаржником, визнано необґрунтованими, тому правові підстави для перегляду судових рішень в частині таких підстав касаційного оскарження як недослідження судом зібраних у справі доказів - відсутні.

Щодо виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 310 ГПК України

4.25 За положенням пункту 2 частини 1 статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

4.26 Відповідно до матеріалів справи позивач скористався своїм процесуальним правом та заявив відвід від розгляду справи головуючому судді - Мельнику О. В., мотивувавши тим, що під час розгляду апеляційної скарги зазначений суддя висловив чітку позицію у справі, яка виразилася у висловлюванні щодо безперспективності цієї позовної заяви. Так, суддя зазначив, що необхідність доводити використання меншого розміру земельної ділянки позивач має у справі № 924/875/22, де предметом позову є стягнення з позивача на користь міської ради безпідставно збережених коштів орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності.

4.27 На думку позивача, фактично до переходу до стадії ухвалення судового рішення головуючий суддя оголосив про результат розгляду справи, а також нівелював висновки суддів апеляційного суду як в рамках справи № 924/875/22, апеляційне провадження у якій зупинено до результату розгляду цієї справи, так і в справі № 924/1348/23, де судом апеляційної інстанції було підтверджено необхідність проведення судової експертизи.

4.28 Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 визнано цю заяву необґрунтованою, а справу передано для вирішення питання про відвід у порядку, встановленому частиною 3 статті 39 ГПК України.

4.29 За положенням абзацу 1 цієї норми якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

4.30 Так, за результатами вирішення питання про відвід ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду у складі судді Маціщук А. В. від 14.11.2025 відмовлено у задоволенні цієї заяви з тих мотивів, що заявник не довів того, що головуючий суддя діяв поза межами повноважень, передбачених частиною 5 статті 13 та частини 3 статті 198 ГПК України.

4.31 Суд зазначив, що головуючий суддя відповідно до завдання господарського судочинства, зокрема, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи, а тому вважав висловлювання судді Мельника О. В. такими, що не містять ні висновків стосовно результату розгляду цієї чи іншої справи як прояв упередженості судді, ні чіткої позиції у справі, оскільки відсутні висловлювання про безперспективність позовної заяви ТОВ "Сервіс Тек" у цій справі, про що стверджує заявник.

4.32 Верховний Суд зазначає, що підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК України.

4.33 Відповідно до положень частин 2 статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

4.34 Положеннями пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

4.35 У рішенні ЄСПЛ у справі "Білуха проти України" (№ 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

4.36 Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за цими критеріями, вважає, що відсутні підстави стверджувати про те, що головуючий суддя Мельник О. В. проявив упередженість та свою необ`єктивність, оскільки вказаний суддя з урахуванням передбачених процесуальним законом повноважень спрямовував судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

4.37 Сумніви у неупередженості суддів повинні ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Водночас доказів на спростування презумпції неупередженості суддів апеляційного суду заявником не надано.

4.38 Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення, як і схиляння його для ведення судового процесу лише у руслі доводів однієї сторони без перевірки доводів інших учасників судового процесу.

4.39 Отже, відсутні підстави для висновку, що в ухваленні оскаржуваної постанови апеляційного суду брав участь суддя у складі колегії, якому було заявлено обґрунтований відвід, що, у свою чергу, виключає скасування оскаржуваного судового рішення на підставі пункту 2 частини 1 статті 310 ГПК України.

4.40 При цьому колегія суддів зазначає, що скаржник попри посилання на наявність підстав для скасування постанови відповідно до пункту 2 частини 1 статті 310 ГПК України просив залишити в силі рішення суду, однак колегія суддів зазначає, що у випадку, коли в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими, слід вважати, що апеляційний перегляд рішення суду не відбувся, тому у такому разі це виключатиме можливість залишення в силі рішення суду, а є підставою для скасування постанови суду та передачі справи на новий розгляд.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

4.41 Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними (пункт 5 частини 1 статті 296 ГПК України).

4.42 Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

4.43 З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження, відкрите за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частиною 2 статті 287 ГПК України, належить закрити, а в іншій частині оскарження (пункт 2 частини 1 статті 310 ГПК України) касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову - без змін.

4.44 Відповідно до положень статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження у справі № 924/1348/23 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "-Сервіс Тек"- на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2025, відкрите за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частиною 2 статті 287 ГПК України, закрити.

В іншій частині касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Є. В. Краснов

Л. І. Рогач