ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12.02.2026 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1376/25
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І. М.
встановив, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 262 976,52 грн - заборгованості, 79 335,78 грн - пені, 58 707,85 грн - інфляційних втрат, 20 166,34 грн - 3 % річних та судових витрат.
28.01.2026, суд виніс у даній справі рішення про часткове задоволення позову та стягнув з ТОВ "ПБС" на користь ПАТ "Прикарпаттяобленерго" - 262 976,52 грн - заборгованості, 58 707,85 грн - інфляційних втрат, 20 166,34 грн - 3 % річних, 58 993,20 грн - пені та 6 012,66 грн - судового збору, в решті позову - відмовив.
02.02.2026, представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №909/1376/25 та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
Суд прийняв вищевказану заяву до розгляду, вирішив здійснювати розгляд заяви без повідомлення учасників справи, встановив ТОВ "ПБС" строк для реалізації права на подання заперечень або клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з наданням доказів направлення копій іншим учасникам судового процесу 5 днів з дня отримання ухвали.
Копія ухвали від 04.02.2026 надіслана відповідачу ТОВ "ПБС" до електронного кабінету 04.02.2026 о 18:57, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 10.02.2026.
Станом на 12.02.2026 заперечень або клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило.
Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задоволити частково, пропорційно задоволеним вимогам.
При цьому суд врахував наступне.
Статтею 244 ГПК України передбачено право суду ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Витрати на професійно правничу допомогу належать до судових витрат (п. 1. ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Приписами ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з вимогами частини восьмої ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Разом із тим, згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Вказане узгоджується з позицією викладеною Європейським судом в рішенні винесеному у справі "East/West Alliance Limited" проти України.
Так, Європейський суд в означеному рішенні вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Статтею 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ст. ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Ч.3 ст.244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви; додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Статтею 129 ГПК України, яка регулює порядок розподілу витрат, встановлено те, що витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За наведених обставин, часткового задоволення позову, відсутності клопотання відповідача про зменшення заявленої до відшкодування суми витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, керуючись ст. ст. 74, 77, 86, 123, 126, 129, 244 ГПК України, суд
заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №909/1376/25 про стягнення на користь ПАТ "Прикарпаттяобленерго" понесених судових витрат професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн - задоволити частково, пропорційно задоволеним вимогам.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Решту - залишити за позивачем.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Суддя І. М. Скапровська