РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.02.2026Справа № 910/10250/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" просп. Степана Бандери, 22, м. Київ,04073

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" вул. Володимирська, 69, м. Київ, 01033

про стягнення 29 028,92 грн.

Представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" про стягнення 29 028,92 грн. страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на той факт, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну страхувальника позивача завдано матеріальної шкоди, яка відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 208.23.2753014 від 12.05.2023, в зв`язку чим на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність водія транспортного засобу "SKODA FABIA", державний номер НОМЕР_1 , з вини якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Інтер-Поліс", позивач просить стягнути з останнього страхове відшкодування в сумі 29 28,92 грн. в порядку суброгації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10250/24 та з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування у даній справі, оскільки ціна позову у даній справі не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та враховуючи незначну складність справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача про розгляд справи в спрощеному провадженні, та, відповідно, можливість здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

У свою чергу, 24.09.2024 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив №130/ІНС.ЛОУ від 16.09.2024 року на позовну заяву, з доказами надсилання на поштову адресу позивача, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем, всупереч вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено розмір шкоди без урахуванням зносу на замінені деталі, а також включено до страхового відшкодування витрати, не пов`язані з ДТП, зокрема, мийку. Відзив долучений судом до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, позивачем та відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що з урахуванням строків, встановлених ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, а саме протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позовну заяву, які зазначені судом в ухвалі від 29.08.2024 року, позивач мав подати відповідь на відзив.

Як свідчать матеріали справи, позивач не скористався наданим йому процесуальним правом на подання відповіді на відзив, передбаченим ч.1 ст. 166 Господарського процесуального кодексу України.

Наразі, від позивача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відповіді на відзив на позовну заяву та/або про намір вчинення відповідних дій у відповідності до статті 166 Господарського процесуального кодексу України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи по суті.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, оскільки Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" не скористалось наданими йому процесуальними правами, зокрема, позивачем не надано на адресу суду відповідь на відзив на позовну заяву, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - Господарський кодекс України, чинний на час спірних правовідносин) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно визначення ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до статті 5 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов`язковим. Одним із видів обов`язкового страхування, згідно пунктом 9 частини 1 статті 7 вказаного Закону, є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно зі статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як судом встановлено згідно матеріалів справи, 12.05.2023 на підставі заяви на страхування транспортного засобу № 208.23.2753014 від 12.05.2023 ОСОБА_1 (далі - Заява), між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (страховик за договором, позивач у справі) та гр. ОСОБА_1 (страхувальник за договором) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів "Програма Комфорт" № 208.23.2753014 (далі - Договір страхування), предметом якого, відповідно до п. 3.1. Частини "Б" Договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням застрахованим на умовах даного Договору транспортним засобом та/або додатковим обладнанням.

Сторони узгодили, що Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів " Програма Комфорт" № 208.23.2753014 від 12.05.2023 складається із Частини "А" Договору страхування "Особливі умови страхування" та Частини "Б" Договору страхування "Загальні умови страхування".

Відповідно до п. 4 Частини "А" Договору страхування застрахований транспортний засіб (далі - ТЗ) марка (модель, модифікація) CHERRY TIGGO 2 CLASSIC, тип автомобіля - легковий, рік випуску - 2021 рік, д.н.з. - НОМЕР_2 , номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1497, тип пального - бензин, пробіг - 12, 058 тис. км, колір - оранжевий, КПП - ручна/механіка, ринкова вартість 336 340, 00 грн.

Згідно п. 9 Частини "А" Договору страхування страхова сума по ТЗ становить 336 340, 00 грн.

Пунктом 7 Частини "А" Договору страхування сторони узгодили перелік страхових випадків, а саме: дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП); протиправні дії третіх осіб (далі - ПДТО); стихійні явища; падіння літальних апаратів або їх частин, дерев, інших предметів, тіл космічного походження; напад тварин; пожежа, вибух; незаконне заволодіння.

Пунктом 8 Частини "А" Договору страхування передбачено, що безумовна франшиза за кожним з вищенаведених страхових випадків при пошкодженні ТЗ становить 0% від страхової суми (за винятком незаконного заволодіння, за яким безумовна франшиза становить 5, 00 %).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" вигодонабувач - особа, яка має право на отримання страхової виплати згідно з умовами договору страхування та/або відповідно до законодавства.

Згідно з умовами договору вигодонабувач визначається згідно з законодавством України (п. 3 Частини "А" Договору страхування).

Відповідно до п. 10 Заяви вигодонабувачем за Договором страхування є ОСОБА_1 .

Крім того, пунктом 6 Заяви передбачено, що особами, допущеними до керування є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Згідно п. 10 Частини "А" Договору страхування строк дії останнього - з 00 год. 00 хв 15.06.2023 до 24 год. 00 хв. 14.06.2024.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором страхування, який підпадає під правове регулювання параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України, глави 67 Цивільного кодексу України та Закону України "Про страхування".

Як передбачено ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні визначення поняття "договір страхування" містяться в ст. 354 Господарського кодексу України та ст. 979 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень ст. 981 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 18 Закону України "Про страхування" договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

За визначенням ст. 8 Закону України "Про страхування" страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

При цьому, страховим ризиком, згідно п. 3.2. Частини "Б" Договору страхування є певна подія, на випадок настання якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Згідно п. 3.3 Частини "Б" Договору страхування страховим випадком є подія, що відбулася під час дії періоду страхування за Договором та у місці дії Договору, з настанням якої за умови виконання страхувальником всіх умов Договору, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику або іншій особі, визначеній у Договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено Договір страхування (вигодонабувачу) в межах страхової суми, а саме: пошкодження, знищення або втрата ТЗ та/або ДО внаслідок настання однієї або декількох наступних подій: незаконне заволодіння, ДТП, ПДТО, стихійні явища та удар блискавки, падіння тіл космічного походження, літальних апаратів або їх частин (уламків), дерев, інших предметів, напад тварин, пожежа, вибух.

Сторони погодили, що страховими випадками за цим Договором визнаються тільки ті події, які зазначені в п. 7 Частини "А" Договору (п. 3.4. Частини "Б" Договору страхування).

За умовами пп. 3.3.2. Частини "Б" Договору страхування дорожньо - транспортна пригода (ДТП) - подія, що сталась під час руху ТЗ, внаслідок якої завдані матеріальні збитки: зіткнення транспортних засобів під час руху хоча б одного з них; зіткнення транспортного засобу під час руху з рухомими і нерухомими об`єктами; перекидання ТЗ під час руху.

Судом встановлено за матеріалами справи, зокрема, згідно Електронного європротоколу від 19.02.2024 № 3С349D19А6, дата і час події - 19.02.2024, 14:15:00, координати ДТП: 49.829820600;23.963575500, першим учасником ДТП (згідно фото посвідчення водія) гр. ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), який керував транспортним засобом марки SKODA FABIA, державний номер НОМЕР_1 , забезпеченим страховою компанією ПАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС" згідно Полісу ЕР/214025829, під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі було вчинено зіткнення з задньою частиною іншого транспортного засобу під керуванням другого учасника ДТП (згідно фото посвідчення водія НОМЕР_5 ) гр. ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , марки CHERRY TIGGO, державний номер НОМЕР_2 , забезпеченого страховою компанією ТДВ "Експрес Страхування" згідно Полісу ЕР/214998187.

Також до Електронного європротоколу додано копії посвідчень обох водіїв-учасників ДТП, Схему ДТП та фото з місця події.

Так, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахований позивачем транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом п. 3 ч.1 ст. 20 Закону України "Про страхування" до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке ч. 16 ст. 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні приписи містяться в ч. 1, 2 ст. 990 Цивільного кодексу України, згідно яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

За умовами пп. 10.1.2., 10.1.4 Частини "Б" Договору страхування при настанні події, що згідно з Договором має ознаки страхового випадку страхувальник зобов`язаний негайно, з місця події, але не пізніше двох годин з моменту, коли страхувальникові стало відомо про настання події, повідомити про таку подію страховика; письмово повідомити страховика про настання події із зазначенням обставин події, характеру і розміру збитків, зокрема, у випадку настання події на території України - протягом трьох робочих днів (включно) з дати її настання.

Судом за матеріалами справи встановлено, що страхувальник - гр. ОСОБА_1 19.02.2024 звернулась до страховика - ТДВ "Експрес Страхування" із заявою від 19.02.2024 року про виплату страхового відшкодування по події, яка сталась 19.02.2024 з автомобілем CHERRY TIGGO 2 CLASSIC, державний номиер НОМЕР_2 , за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів "Програма Комфорт" № 208.23.2753014 від 12.05.2023, на розрахунковий рахунок ПАТ "Галичина-Авто", . Копія вказаної заяви наявна в матеріалах справи.

Згідно пп. 8.4.4. Частини "Б" Договору страхування страховик зобов`язаний протягом 15 робочих днів з дати, коли йому надано останній зі всіх необхідних документів, які передбачені розділом 11 частини Б Договору страхування, та сплачено страхові платежі згідно п. 8.2.10 частини Б Договору страхування, скласти страховий акт та прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до пп. 8.4.7. Частини "Б" Договору страхування страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом двадцяти робочих днів з дати підписання страхового акту.

Виплата страхового відшкодування проводиться страховиком на підставі письмової заяви від страхувальника і страхового акту, що складається страховиком (п. 9.3. Частини "Б" Договору страхування).

Згідно п. 9.2. Частини "Б" Договору страхування сума страхових відшкодувань за один або декілька страхових випадків не може бути більшою за страхову суму, що обумовлена Договором.

Розмір завданих збитків визначається та страхове відшкодування виплачується страховиком або уповноваженим представником страховика, згідно положень пп. 9.7.2. Частини "Б" Договору страхування, у випадку обрання страхувальником опції "пріоритет СТО" - за умови перерахування коштів на СТО для здійснення відновлюваного ремонту ТЗ або перерахування страхувальнику , якщо роботи по відновленню ТЗ вже оплачені, на підставі кошторису ремонтних робіт, рахунків-факту, нарядів-замовлень, актів виконаних робіт та інших документів, які підтверджують вартість та факт виконання відновлюваного ремонту на СТО. При цьому перерахування проводиться безготівково на рахунок СТО, що надала рахунок або по факту виконання робіт - на підставі акту виконаних робіт та квитанції про сплату - на рахунок страхувальника.

Відповідно до приписів п. 10 Частини "А" Договору страхування у розділі "Додаткові опції" сторони також погодили виплату страхового відшкодування без надання довідок поліції, при настанні страхового випадку за ризиком "ДТП", якщо розмір збитків складає не більше 80 000,00 грн., за умови наявності учасників ДТП - третіх осіб, якщо всі учасники ДТП мають діючі внутрішні Поліси ОСЦПВВНТЗ та заповнили та підписали "Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду" затвердженого МТСБУ зразка.

Як встановлено судом, відповідно до виставленого Приватним акціонерними товариством «Галичина-Авто» рахунку-фактури № від 26.02.2024, вартість послуг ремонту застрахованого транспортного засобу CHERRY TIGGO 2 CLASSIC, державний номер НОМЕР_2 , включаючи вартість запчастин (матеріалів) та робіт у розмірі 24 190,77 грн., ПДВ 20 % - 4 838,15 грн., склала 29 028,92 грн.

Також в матеріалах наявний складений 22.05.2024 року Приватним акціонерними товариством «Галичина-Авто» за наслідками проведення ремонтних робіт Акт наданих послуг № 3HGA025126 від 22/05/2024 року на загальну суму 29 028.92 грн. з ПДВ, в тому числі виконані роботи - 16 628,16 грн. з ПДВ та 12 400,76 грн. з ПДВ запчастини (матеріали).

При цьому згідно Акту огляду транспортного засобу від 26.02.2024, застрахований позивачем транспортний засіб CHERRY TIGGO 2 CLASSIC, державний номер НОМЕР_2 , отримав наступні пошкодження: бампер задній, направляюча бампера, накладка бампера низ, заглушка бампера, ліхтар лівий протитуманний, панель задня.

У зв`язку зі зверненням страхувальника до позивача із Заявою про страхове відшкодування б/н від 19.02.2024 позивачем як страховиком згідно умов Договору страхування було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду від 19.02.2024 року страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у загальній сумі 29 028, 92 грн., про що складено страховий акт № 3.24.00884-1 від 04.03.2024 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

За змістом вказаного страхового акту № 3.24.00884-1 від 04.03.2024 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу CHERRY TIGGO 2 CLASSIC, державний номер НОМЕР_2 , склала 29 028, 92 грн. (з ПДВ) та визначена з урахуванням рахунку-фактури ПАТ «Галичина-Авто» № від 26.02.2024 у розмірі 29028,92 грн. (з ПДВ).

В подальшому у відповідності до вказаного страхового акту №.24.00884-1 від 04.03.2024, заяви страхувальника б/н від 19.02.2024 щодо виплати страхового відшкодування на рахунок СТО, сума страхового відшкодування у розмірі 29 028,92 грн. була виплачена позивачем безпосередньо на рахунок СТО - Приватного акціонерного товариства "Галичина-Авто" як безпосередньому виконавцю відновлювального ремонту транспортного засобу CHERRY TIGGO 2 CLASSIC, державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується платіжною інструкцією № 68816345 від 06.03.2024 на суму 29 028,92 грн., копія якої долучена до матеріалів справи.

В свою чергу, заперечень щодо факту здійснення позивачем виплати страхового відшкодування за Договором страхування, а також перебування отриманих автомобілем марки CHERRY TIGGO 2 CLASSIC, державний номер НОМЕР_2 , пошкоджень у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 19.02.2024, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджується виконання позивачем умов Договору страхування, а саме виплати страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 29 028,92 грн. з ПДВ у зв`язку із настанням страхового випадку шляхом перерахування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу CHERRY TIGGO 2 CLASSIC, державний номер НОМЕР_2 , на рахунок Приватного акціонерного товариства "Галичина-Авто" як СТО, що здійснювало відновлювальний ремонт вказаного транспортного засобу.

Суд звертає увагу на те, що згідно з п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника (-ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу, відповідно до п. 2.3. Методики, це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №922/4013/17, від 20.03.2018 у справі №911/482/17, від 03.07.2019 у справі №910/12722/18, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, наявність рахунку-фактури № від 26.02.2024, платіжної інструкції №68816345 від 06.03.2024 та акту наданих послуг №3HGA025136 від 22.05.2024, за висновками суду, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Наразі, з матеріалів справи вбачається, що вказана дорожньо-транспортна пригода від 19.02.2024 року оформлена Електронним європротоколом від 19.02.2024 №3С349D19А6, копія якого наявна в матеріалах справи.

Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011 були внесені зміни та доповнення до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які дозволили учасникам дорожнього руху, при скоєні ДТП, за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин, спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) без інформування відповідних підрозділів Національної поліції про її настання.

Відповідно до ч. 33.2. ст. 33 Закону України "Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Таким чином, вищевказаною нормою Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений вичерпний перелік умов, за наявності яких учасники дорожньо-транспортної пригоди можуть скористатись європротоколом, а саме: водії-учасники ДТП мають поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; відсутність травмованих (загиблих) людей; згода водіїв транспортних засобів, учасників ДТП щодо її обставин; у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

У разі невиконання хоча б однієї з обов`язкових для європротоколу умов, матеріали ДТП мають бути оформлені уповноваженими на те працівниками відповідних підрозділів Національної поліції.

На виконання умов Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплат страхового відшкодування", Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МСТБУ від 11.08.2011 року № 274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція).

Так, у відповідності до зазначеної Інструкції у Європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Як встановлено судом за матеріалами справи, учасники дорожньо-транспортної пригоди яка сталась 19.02.2024, скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, обома учасниками ДТП складено Електронний європротокол від 19.02.2024 № 3С349D19А6 у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортні засоби, зазначено дату, час та місце ДТП, додано до Європротоколу схему ДТП, фотокопії посвідчень водія обох учасників ДТП, зазначено інформацію про страховиків та поліси ОСЦПВВНТЗ.

Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства, є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП.

Відтак судом за змістом повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановлено обставини скоєння ДТП та особу, відповідальну за заподіяну шкоду.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та з урахуванням приписів чинного законодавства, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 19.02.2024 року № 3С349D19А6 повністю відповідає вимогам, встановленим вищевказаною інструкцією, приймається судом як належний доказ вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за участю застрахованого позивачем транспортного засобу марки CHERY Tiggo, реєстраційний номер НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу Volkswagen Jetta, державний номер НОМЕР_8 , під керуванням водія ОСОБА_5 .

При цьому суд зазначає про те, що зі змісту наявного матеріалах справи Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та Інструкції про його заповнення слідує, що учасники ДТП не мають визначати особу, винну у такій пригоді, позаяк заповнення Європротоколу свідчить про досягнення учасниками згоди щодо обставин події, а не про визначення винного.

При оформленні дорожньо-транспортної пригоди у такий спосіб (складення її учасниками європротоколу без виклику відповідного підрозділу МВС України) не складається постанова про адміністративне правопорушення та не направляються матеріали дорожньо-транспортної пригоди до суду для притягнення відповідальної за вчинення такої пригоди особи до відповідальності. Тобто, унеможливлюється існування відповідних судових рішень (про притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності), які б встановлювали вину учасника дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку/злочину.

Водночас суд зазначає, що у пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.

Наразі, відсутність постанови (ухвали) або вироку суду про визнання особи винною у вчиненні ДТП не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому, відповідні документи, що стосуються ДТП є доказами, які повинні досліджуватися та оцінюватися судом у справі у порядку, передбаченому ГПК.

Тобто, суд при розгляді справи не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного виду спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність /відсутність вини в діях, в даному випадку водія транспортного засобу Volkswagen Jetta, державний номер НОМЕР_8 , ОСОБА_6 .

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням приписів ч. 33.2. ст. 33 Закону України "Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів" та наведених в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 19.02.2024 року № 3С349D19А6 суд доходить висновку, що що в матеріалах справи достатньо належних та допустимих доказів, що підтверджують вину водія транспортного засобу марки SKODA FABIA, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 у вчиненні спірної дорожньо-транспортної пригоди за участі застрахованого позивачем транспортного засобу.

Постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 №108 "Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" затверджено максимальні розміри страхової виплати (чинних на час скоєння ДТП) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80 000,00 грн. на потерпілого.

Зокрема, як було встановлено у судовому засіданні позивачем, відповідно до умов Договору, було виплачене страхове відшкодування страхувальнику в розмірі 29 028,92 грн. з ПДВ, що не перевищує максимально встановлений Національним банком України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у зв`язку з оформленням документів про ДТП без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 05.06.2018 у справі №910/7449/17, в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Відтак, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов Договору страхування, позивач в силу приписів статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов`язковим. Одним із видів обов`язкового страхування, згідно пунктом 9 частини 1 статті 7 вказаного Закону, є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 1.8. статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Судом за матеріалами справи встановлено, що станом на дату вчинення ДТП 19.02.2024 цивільно-правова відповідальність особи за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу марки SKODA FABIA, державний номер НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_3 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Інтер-Поліс" на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР №214025829 (далі - Поліс), з наступними умовами: франшиза - 0,00 грн.; ліміт страхової суми за шкоду майну - 160 000,00 грн. Поліс станом на момент вчинення ДТП 19.02.2024 був чинним.

З огляду на вищевикладене, до ТДВ "Експрес Страхування" як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування, в межах виплаченої суми перейшло право вимоги до відповідача - ПАТ "СК "Інтер-Поліс" як до особи, відповідальної за заподіяну винуватцем ДТП шкоду, в межах ліміту відповідальності, визначеному Полісом.

В свою чергу правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Цивільним кодексом України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Наразі, вина особи, яка керувала під час скоєння ДТП, транспортним засобом марки SKODA FABIA, державний номер НОМЕР_1 , встановлена судом на підставі дослідження обставин, зазначених в Повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 19.02.2024 року № 3С349D19А6.

Отже, враховуючи норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", якими регулюються правовідносини між сторонами у справі позивач - ТДВ "Експрес Страхування", виплативши страхове відшкодування потерпілому за Договором страхування, отримав від останнього права кредитора до ПАТ "СК "Інтер-Поліс", яке застрахувало цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу SKODA FABIA, державний номер НОМЕР_1 , перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу, та, відповідно, в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну винуватцем ДТП від 19.02.2024 шкоду, в межах ліміту, встановленого Полісом.

При цьому, з урахуванням наявності полісу ЕР №214025829 відповідача, договірних зобов`язань між власником транспортного засобу, який є винним у вчиненні ДТП, та страховою компанією відповідача, відповідальною особою є саме ПАТ "СК "Інтер-Поліс", до якого правомірно заявлено позов.

Суд зазначає, що правила щодо відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно пункту 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 36.6.ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно до статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

В силу ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Згідно із даними Договору страхування та Полісу франшиза становить 0,00 грн., а отже, враховуючи розмір завданого застрахованому позивачем транспортному засобу марки СHERRY TIGGO 2 CLASSIC, державний номер НОМЕР_2 , матеріального збитку та розмір права вимоги, яке перейшло до позивача в межах ліміту відповідальності відповідача за даним Полісом за спірним страховим випадком, розмір страхового відшкодування, яке просить стягнути позивач з відповідача, на суму франшизи зменшенню не підлягає.

Суд зазначає, що спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

При цьому страховик винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Так, згідно пункту 35.1 статті 35 названого Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Зокрема, позивачем реалізовано своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до ПАТ "Страхова компанія "Інтер-Поліс" шляхом направлення на електронну адресу відповідача заяви про виплату страхового відшкодування № 3-24.00884-СК від 11.04.2024, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 29 028,92 грн., що підтверджується відповідною роздруківкою скрін-шоту з електронної пошти представника позивача.

Проте, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Враховуючи викладене, оскільки в порушення пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач відшкодування не здійснив, залишивши вимогу позивача без задоволення, останній звернувся до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 29 028,92 грн. в порядку суброгації.

При цьому судом враховано, що у разі звернення особи із заявою до суду, страховик не обмежений в праві та не позбавлений можливості визнати позов та сплатити страхове відшкодування або ж наводити свої заперечення проти позову у разі їх наявності, чим відповідач скористався, надавши суду заперечення проти позову, викладені у відзиві.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсними чи розірвання Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів "Програма Комфорт" № 208.23.2753014 від 12.05.2023 та/або Полісу ЕР №214025829 та/або їх окремих положень суду не надано.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів або ж фактів, що обґрунтовано заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

Натомість, заперечуючи проти позову у своєму відзиві відповідач посилається на те, що позивачем, всупереч вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не визначено розмір шкоди з урахуванням зносу на замінені деталі та додано витрати, не пов`язані з ДТП, зокрема, мийка.

Так, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розрахунок коефіцієнту зносу деталей транспортного засобу здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395) (далі - Методика).

Згідно пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з пунктом 1.6 Методики фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення.

При цьому, відповідно до розділу VIII Методики щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Водночас, відповідно до пункту 7.38, 7.39 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу (ЕЗ) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує визначених пунктом 7.38 Методики строків (5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки).

Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

При цьому згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.2018 у справі №910/5001/17, у разі, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Отже, виходячи з указаної норми, застосування коефіцієнту зносу на складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля є обов`язковим.

З доданої до позовної заяви копії свідоцтва № СТТ№150618 про реєстрацію транспортного засобу марки СHERRY TIGGO 2 CLASSIC, державний номер НОМЕР_2 , вбачається, що даний автомобіль є 2021 року випуску, тобто на момент ДТП 19.02.2024 строк експлуатації вказаного транспортного засобу не перевищував 3 роки, а тому відсутні підстави для вирахування зносу відповідно до вимог пункту 7.38 вказаної Методики.

Таким чином, зважаючи на зміст наданих позивачем доказів та встановлених під розгляду вказаної справи обставин, судом не приймаються до уваги як безпідставні посилання відповідача на необхідність визначення розміру шкоди з урахуванням зносу на замінені деталі транспортного засобу СHERRY TIGGO 2 CLASSIC, державний номер НОМЕР_2 , 2021 року випуску, позаяк строк експлуатації останнього не перевищував 7 років, та, окрім цього, будь - яких інших підстав для врахування коефіцієнту зносу, зокрема, передбачених п. 7.39 Методики, відповідачем у відзиві не зазначено та судом за матеріалами справи не встановлено.

Крім того, відповідачем не підтверджено належним доказами і факт безпідставного включення до розрахунку страхового відшкодування витрат, не пов`язаних з ДТП, зокрема, мийки, оскільки, як вбачається з наданих СТО Рахунку-фактури № від 26.02.2024 та Акту наданих послуг №3НGФ025136 від 22.05.2024, вказана послуга була надана саме під час проведення ремонтних робіт транспортного засобу СHERRY TIGGO 2 CLASSIC, державний номер НОМЕР_2 .

Крім того, станом на день винесення рішення суду, з урахуванням приписів пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та дати звернення позивача з вимогою про виплату страхового відшкодування строк прийняття відповідачем рішення про виплату позивачу страхового відшкодування та здійснення такої виплати, або відмови у здійсненні виплати з наданням належного обґрунтування відмови є таким, що настав.

Враховуючи вищевикладене, оскільки на момент прийняття рішення доказів на підтвердження факту виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати позивачу суми виплаченого страхового відшкодування в добровільному порядку суду не надано, як і належних та допустимих доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не спростовані, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 29 028,92 грн. страхового відшкодування в порядку суброгації підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень Закону України "Про судовий збір" та відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" (вул. Володимирська, 69, м. Київ, 01033; ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (просп. Степана Бандери, 22, м. Київ, 04073; ) 29 028 (двадцять дев`ять тисяч двадцять вісім) грн. 92 коп. страхового відшкодування та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 12 лютого 2026 року.

Суддя А.М. Селівон