ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2026 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1490/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндера П. А. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Юкойл"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс ТК"

про стягнення заборгованості в сумі 38 444 грн 20 коп.

встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "СП Юкойл" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс ТК" про стягнення заборгованості за договором поставки №04/1006-ОС від 12.08.24 в сумі 38444 грн 20 коп., з яких 32000,00грн основного боргу, 4944,58 грн пені, 571,62 грн 3% річних та 928,00 грн інфляційних втрат.

Ухвалою від 29.12.25 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено сторонам у справі процесуальні строки. У цій ухвалі суд звернув увагу відповідача на приписи ст.6 ГПК України, згідно яких адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження (СПРОЩЕНЕ)" від 29.12.25 у справі №909/1490/25 (суддя Шкіндер П. А.) надіслано одержувачу Товариство з обмеженою відповідальністю "СП Юкойл" в його електронний кабінет; документ доставлений до електронного кабінету 29.12.25 13:03.

Відповідачу ухвалу від 29.12.25 вручено 07.01.26, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення судового відправлення (вх. номер повідомлення 267/26 від "12" січня 2026 р.).

В силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

В контексті викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином, у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, повідомлений про розгляд цієї справи.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини четвертої статті 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Поряд з цим, одним із принципів господарського судочинства відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України, є розумність строків розгляду справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку; розумним вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

За приписами ч.2, 3 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів.

При встановленні фактичних обставин справи суд виходить з того, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення (частина друга статті 76 ГПК України).

У даній справі предмет доказування становлять обставини виконання сторонами умов укладеного між ними договору поставки № 04/1006-ОС від 12.08.24.

За змістом ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підтвердження своїх вимог та заперечень позивач подав суду копії письмових доказів, які зазначені як додатки до позовної заяви. Відповідач на підтвердження своїх вимог та заперечень докази не подавав. Заяви в порядку ч. 11 статті 80 ГПК України про те, що якісь із письмових доказів викликають сумнів з приводу їх достовірності або є підробленими, відповідачем також не подано.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів, суд визнає встановленими (спростованими) такі обставини, що є предметом доказування.

12 серпня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ"( далі - "Постачальник"), та Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ТК" ( далі - "Покупець") уклали Договір поставки № 04/1006-ОС (далі - Договір), згідно пункту 1.1. якого на умовах, викладених в цьому Договорі, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити масла, мастила та технічні рідини, іменовані в подальшому "Товар".

Зазначений договір підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Відповідно до пункту 1.2. постачання Товару здійснюється партіями. Постачальник і Покупець погоджують можливість постачання кожної партії Товару, при цьому узгоджується найменування, асортимент, ціна і кількість передбачуваного до поставки Товару. У разі якщо асортимент передбачуваного до постачання Товару містить більше 3-х (трьох) найменувань, Постачальник має право вимагати надання, а Покупець зобов`язаний надати заявку у письмовій формі (факсограмою, поштовим відправленням, електронною поштою). Заявка надається на фірмовому бланку, підписується повноважним представником Покупця і скріплюється печаткою.

Пунктом 1.3. визначено, що найменування, асортимент, ціна, кількість Товару вказується в видаткових накладних, виданих Постачальником на кожну узгоджену, поставлену партію Товару, і завірених підписом повноважного представника Покупця. У кожній видатковій накладній в обов`язковому порядку вказується номер і дата цього Договору. На вимогу однієї із сторін, умови щодо найменування, асортименту, ціни і кількості Товару, що поставляється, фіксуються в специфікаціях, належно оформлених у вигляді Додатків до цього Договору, які є невід`ємною його частиною.

Згідно пункту 2.1. ціна Товару за цим Договором встановлюється в гривнях і вказується в рахунку, що пред`являється до оплати Постачальником, на кожну узгоджену, поставлену партію Товару, з відображенням її у відповідній видатковій накладній. Ціна Товару включає ПДВ, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 2.3. загальна вартість Договору визначається як сумарна вартість Товару, поставка якого здійснена відповідно до умов цього Договору та підтверджена видатковими накладними.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що оплата за Товар, поставлений за цим Договором, здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника у порядку і строки, передбачені цим Договором.

Згідно з пунктом 3.2. Договору Покупець здійснює оплату вартості узгодженої партії поставленого Товару, на підставі рахунку, пред`явленого до оплати Постачальником, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту відвантаження відповідної партії Товару, дата якого зафіксована у відповідній видатковій накладній.

Відповідно до пункту 3.4. Договору при здійсненні платежів за цим Договором Покупець у платіжних документах (платіжних дорученнях) зобов`язується вказувати номер та дату Договору, а також номер рахунку, на підставі яких здійснюється платіж.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що Товар за цим Договором постачається на умовах DDP,склад Покупця/вантажоодержувача. Адреса складу Покупця/вантажоодержувача зазначається у відповідній товарно-транспортній накладній. Умови поставки розуміються у відповідності з правилами "Інкотермс" в редакції 2010 року, які застосовуються з урахуванням особливостей, пов`язаних з внутрішньодержавним характером цього Договору, а також особливостей, що випливають з умов цього Договору.

Згідно з пунктом 4.4. Договору датою поставки вважається дата передачі Товару, зазначена у відповідній видатковій накладній, що видана Постачальником і завірена підписом повноважного представника Покупця.

Пунктом 10.1. Договору визначено, що цей Договір набуває чинності з моменту підписання його повноважними представниками Сторін і діє до 31 грудня 2024 року. У випадку, якщо жодна із Сторін за 1 (один) місяць до закінчення терміну дії цього Договору письмово не повідомила про намір розірвати цей Договір, то дія цього Договору автоматично пролонгується на кожний наступний рік на тих самих умовах.

Повідомлення про намір розірвати цей Договір матеріали справи не містять.

На виконання умов Договору Постачальник поставив Відповідачу Товар за видатковою накладною № 014878 від 15 квітня 2025 року на суму 35157,60 грн.

Відповідач вартість поставленого позивачем товару оплатив частково та з порушенням визначеного умовами договору (п.3.2) строку оплати, зокрема: 02 вересня 2025 року згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1298 на суму 3157,60 грн.

Таким чином, за рахунком на оплату № 018256 від 15 квітня 2025 року відповідач повинен був оплатити поставлений позивачем товар до 29 квітня 2025 року (включно), отже відповідач прострочив строк оплати товару в сумі 35157,60 грн. на 125 днів (з 30 квітня 2025 рок по 01 вересня 2025 року (включно) та суми 32000,00 грн. на 80 днів (з 02 вересня 2025 рок по 20 листопада 2025 року (включно).

Прострочене грошове зобов`язання відповідача становить 32000,00 грн.

Пунктом 7.2. Договору передбачена відповідальність покупця за прострочення здійснення оплати у вигляді пені в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

26 червня 2025 року, згідно пунктів 9.1. та 9.2. Договору та на підставі пункту 1 статті 16 Цивільного процесуального кодексу України, в якості заходу досудового врегулювання спору, на юридичну адресу Покупця рекомендованим листом Постачальником направлено Претензію № 24/25 від 26 червня 2025 року про виконання зобов`язання по Договору поставки № 04/1006-ОС від 12.08.2024 року.

Відповіді на зазначену претензію матеріали справи та доказів оплати вартості поставленого позивачем товару у розмірі 32000,00 грн матеріали справи не містять.

У зв`язку з простроченням відповідачем терміну оплати товару, на підставі п.7.2 Договору та ст.625 Цивільного кодексу України року позивачем нараховано пеню у сумі 4944,58 грн за період з 30.04.25 по 28.10.25, 3 % річних у розмірі 571,62 грн за період з 30.04.25 по 20.11.25 та інфляційне збільшення боргу у розмірі 928,00 грн за період травень - жовтень 2025 року.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України, передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Укладаючи договір №04/1006-ОС від 12.08.24, сторони погодили всі його істотні умови. Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного між сторонами та підписаного сторонами Договору, який за своєю правовою природою є договором поставки, відтак до нього застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України. Так, положеннями статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, згідно з приписами ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Наявна в матеріалах справи видаткова накладна, підписана та скріплена печатками сторін, підтверджує передання товару у власність відповідача. Застережень чи зауважень щодо отриманого товару матеріали справи не містять, відтак відповідно до умов укладеного між сторонами Договору, товар вважається прийнятим відповідачем.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Суд констатує, що двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, не допускається (частина перша статті 525 ЦК України).

В ході судового розгляду відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин, аніж ті, що встановлені судом.

За наведених обставин справи та зазначених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 32000,00грн. є обґрунтованими.

Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат суд констатує таке.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею).

Приписами ст. ст. 549, 551, 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.2. Договору передбачена відповідальність покупця за прострочення здійснення оплати у вигляді пені в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За змістом ст. 1 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що максимальний розмір пені, визначений Законом та погоджений сторонами у договорі, пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням відповідачем терміну оплати товару, на підставі п.7.2 Договору та ст.625 Цивільного кодексу України року позивачем нараховано пеню у сумі 4944,58 грн за період з 30.04.25 по 28.10.25, 3 % річних у розмірі 571,62 грн за період з 30.04.25 по 20.11.25 та інфляційне збільшення боргу у розмірі 928,00 грн за період травень - жовтень 2025 року.

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що розрахунок 3% річних є арифметично вірним, проте в розрахунку суду розмір пені та інфляційних втрат є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення, однак, не виходячи за межі позовних вимог, судом задоволено ці вимоги за розрахунком позивача.

Висновок суду.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 ГК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 ГПК допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 79 ГПК наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 3028 грн.

Враховуючи задоволення позову у повному обсязі, судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. 2, 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 252, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Юкойл" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс ТК" про стягнення заборгованості за договором поставки №04/1006-ОС від 12.08.24 в сумі 38444 грн 20 коп., з яких 32000,00 грн основного боргу, 4944,58 грн пені, 571,62 грн 3% річних та 928,00 грн інфляційних втрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ТК" (, м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, 45) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" (код в , Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Біла Церква, вул. І. Пулюя, буд. 48 А) 32000 (тридцять дві тисячі) гривень за отриманий та неоплачений товар, 4944(чотири тисячі дев`ятсот сорок чотири) гривні 58 коп. пені, 571(п`ятсот сімдесят одну) гривню 62 коп. 3% річних, 928(дев`ятсот двадцять вісім) гривень 00 коп. інфляційного збільшення боргу та 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.02.2026

Суддя П. А. Шкіндер