09.02.2026справа №910/8974/25
у справі № 910/8974/25
про стягнення 8 518 250,51 грн,
без виклику представників учасників справи.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 позовні вимоги Компанії до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранова Україна» (далі - Товариство) про стягнення 8 518 250,51 грн задоволено повністю; стягнуто з Товариства на користь Компанії: 8 161 149,05 грн основної заборгованості; 25 748,14 грн 3% річних; 266 064,13 грн пені; 65 289,19 грн втрат від інфляції та 102 219,01 грн судового збору.

23.01.2026 Компанія подала суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Товариства 290 365 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 3 частини першої, частинами другою і третьою статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відтак, оскільки під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання щодо витрат Компанії на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних із залученням спеціалістів, експертів та проведення експертизи, і суд з урахуванням наведених положень ГПК України вирішує питання виключно про судові витрати, то заява Компанії розглядається без повідомлення учасників справи.

Частинами першою і третьою статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої і частини п`ятої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За приписами частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

08.07.2025 Компанією (клієнт) і Адвокатським бюро «Оріщенко» (Бюро) було укладено договір №45/2025 про консультування та надання правничої допомоги, за умовами якого:

- клієнт доручив, а Бюро прийняло доручення щодо надання клієнту усіх видів правничої допомоги, передбаченої Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при здійсненні представництва інтересів клієнта та його захисту в будь-яких державних та недержавних установах, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, підприємствах та організаціях будь-якої форми власності, судах України, що стосуватимуться стягнення заборгованості з Товариства на користь клієнта за договором поставки від 28.08.2024 №384, у тому числі з подання та розгляду позовної заяви клієнта, а також надання інших юридичних послуг, що будуть необхідні клієнту (пункт 1.1);

- відповідно до умов даного договору Бюро надає клієнту такі послуги:

складання, підготовка та подання позовної заяви від Компанії до Господарського суду міста Києва щодо стягнення з Товариства за договором поставки від 28.08.2024 №384, зокрема, основної суми заборгованості, а також 3% річних, втрат від інфляції, пені (підпункт 3.1.1 пункту 3.1);

складання, підготовка та подання заяв по суті у відповідній господарській справі, зокрема, відповіді на відзив на позовну заяву (підпункт 3.1.2 пункту 3.1);

складання та подання у разі необхідності процесуальних документів (заяв, клопотань тощо) , а також у разі необхідності - письмових пояснень, заперечень тощо (підпункт 3.1.3 пункту 3.1);

участь у судових засіданнях з розгляду справи (підпункт 3.1.4 пункту 3.1);

- інші додаткові послуги, пов`язані із досягненням поставлених перед Бюро завдань, окремо погоджуються сторонами (пункт 3.3);

- за надання юридичних послуг за даним договором клієнт зобов`язується виплачувати Бюро гонорар, що становить:

за надання послуг, передбачених підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 - 65 000 грн;

за надання послуг, передбачених підпунктом 3.1.2 пункту 3.1 - ставка 20 000 грн за один документ;

за надання послуг, передбачених підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 - ставка 1 000 грн за один документ процесуального характеру та 3 000 грн за письмові пояснення (за документ);

за надання послуг, передбачених підпунктом 3.1.4 пункту 3.1 - ставка 5 000 грн за одне судове засідання у підготовчому провадженні в режимі ВКЗ, ставка 8000 грн за одне судове засідання з розгляду справи по суті у режимі ВКЗ, ставка 10000 грн за одне судове засідання безпосередньо у Господарському суді міста Києва;

гонорар успіху в розмірі 2% від суми задоволених позовних вимог; сторони погоджують, що визначення суми належної до оплати вартості вказаних юридичних послуг (гонорару) здійснюватиметься незалежно від кількості годин витраченого робочого часу Бюро на надання тієї чи іншої послуги та незалежно від результату розгляду справи (пункт 4.1);

при виконанні даного договору Бюро надаються такі процесуальні повноваження: представляти інтереси клієнта в усіх судових установах України з усіма правами, які надані законом, зокрема, позивачу, у тому числі з правом подавати та підписувати позовні заяви, повної або часткової відмови від позовних вимог, зміни підстав та предмета позову, укладання мирової угоди, збільшення або зменшення позовних вимог, подачі виконавчих листів та інших виконавчих документів до стягнення, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в судових засіданнях, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, подавати докази, заявляти клопотання та відводи, висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань та відводів інших учасників судового розгляду, а також з іншими процесуальними правами, наданими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами (пункт 6.1);

- договір укладено строком на один рік до 08.07.2026, але не раніше закінчення розглядів доручених справ по суті в суді, прийняття остаточного рішення, що набрало законної сили та вирішення питання стосовно виконання судового рішення (пункт 7.1).

Позивачем і Бюро 22.01.2026 підписано детальний звіт щодо надання послуг за договором від 08.07.2025 №45/25, відповідно до якого Бюро надало, а клієнт прийняв такий перелік послуг:

18.07.2025 - складання, підготовка та подання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором поставки від 28.08.2024 №384 (основної суми заборгованості, а також 3% річних, втрат від інфляції, пені), у тому числі: правовий аналіз наданих клієнтом документів щодо укладання та виконання договору поставки; складання розрахунків позовних вимог; формування додатків до позовної заяви; подання заяви про усунення недоліків позовної заяви; вартість - 65 000 грн;

27.08.2025 - складання, підготовка та подання відповіді на відзив (в порядку статті 166 ГПК України), у тому числі: складання порівняльної таблиці позицій сторін у справі №910/8974/25; складання таблиці поставок, оплат та реєстрації податкових накладних за договором поставки від 28.08.2024 №384; формування додатків до відповіді на відзив; вартість - 20 000 грн;

15.09.2025 - участь у підготовчому судовому засіданні в залі суду, у тому числі надання суду оригіналів документів для огляду на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 11.08.2025; вартість - 10 000 грн;

10.10.2025 і 03.12.2025 - складання та подання заяв про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів; вартість - 2 000 грн;

20.10.2025 - участь у підготовчому судовому засіданні в залі суду; вартість - 10 000 грн;

08.12.2025 - участь у підготовчому судовому засіданні поза межами приміщення суду; вартість - 5 000 грн;

19.01.2025 - участь у судовому засіданні з розгляду справи по суті поза межами приміщення суду; вартість - 8 000 грн;

загальна вартість наданих послуг з правничої допомоги, що підлягають оплаті, складає 120 000 грн;

у зв`язку із задоволенням позовних вимог клієнта у справі №910/8974/25, сторони погодили, що додатковій оплаті також підлягає гонорар успіху в розмірі 2% від суми задоволених позовних вимог, що складає 170 365 грн.

Бюро виставлено позивачу рахунки від 11.08.2025 №51 на суму 30 000 грн, від 15.10.2025 №68 на суму 60 000 грн і від 22.01.2026 №3 на суму 30 000 грн.

22.01.2026 позивачем і Бюро підписано акт надання послуг №1 на суму 120 000 грн.

Компанією оплачено виставлені Бюро рахунки платіжними інструкціями від 15.08.2025 №ОБ8751 на суму 30 000 грн, від 24.10.2025 №ОБ6635 на суму 60 000 грн і від 22.01.2026 №4 на суму 170 365 грн.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом з тим згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої і дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята і шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи №922/445/19 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 зі справи №915/237/18, від 24.10.2019 зі справи №905/1795/18 і від 17.09.2020 зі справи №904/3583/19.

До того ж у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2019 зі справи №905/1795/18 і від 08.04.2020 зі справи №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, а також обсяг наданих адвокатом Компанії послуг, суд дійшов висновку, що розмір заявленої Компанією суми витрат на професійну правничу допомогу є надмірно великим в порівнянні з фактично наданими адвокатом послугами, а тому стягненню з Товариства підлягає 50 000 грн витрат на професійну правничу допомогу; у стягненні решти суми витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись статтею 123, 126, 129 і 244 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранова Україна» (вул. Лейпцизька, буд. 15, м. Київ, 01015; ідентифікаційний код 44868696) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ботік» (вул. Діл, буд. 168-Ю, с. Яблуниця, Надвірнянський р-н, Івано-Франківська обл., 78592; ідентифікаційний код 21172627) 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

2. Після набрання даним судовим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.02.2026.

Суддя Оксана Марченко