номер провадження справи 7/212/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026 Справа № 908/3648/25

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику представників сторін справу № 908/3648/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест «Запоріжалюмінбуд» (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3, ідентифікаційний код юридичної особи в )

до відповідача: Фізичної особи підприємця Гузенко Валентини Павлівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 118086,64грн,

Процесуальні дії у справі.

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. № 4035/08-07/25 від 04.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест «Запоріжалюмінбуд» до Фізичної особи підприємця Гузенко Валентини Павлівни про стягнення 118086,64 грн заборгованості за договором оренди майна № 11/24ДП від 01.01.2024.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 04.12.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3648/25 та визначено до розгляду судді Лєскіній І.Є.

Суд звертає увагу сторін у справі на сталу практику щодо юрисдикції спорів за позовами до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, зокрема постанову Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18, в якій зазначено таке:

«Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження №12-294гс18), від 5 червня 2019 року у справі №904/1083/18 (провадження № 12-249гс18).

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про належність спору до господарської юрисдикції».

Ухвалою суду від 09.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3648/25, яке суд ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Установлено відповідачеві строк для надання суду відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з даними підсистеми Електронний суд ЄСІКС відповідач не має зареєстрованого електронного кабінету.

Ураховуючи викладені обставини суд повідомив відповідача про відкриття провадження у справі № 908/3648/25 шляхом надіслання ухвали суду на адресу відповідача: АДРЕСА_1 , яка була вручена адресату 14.12.2025 про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також суд зазначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Також судом враховано, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України», від 02.12.2010 «Шульга проти України», від 21.10.2010 «Білий проти України»).

Отже, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву, так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, граничним строком розгляду цієї справи судом є 07.02.2026 (вихідний день).

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.

Рішення у справі ухвалено судом 09.02.2026, у перший робочий день після вихідних.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест «Запоріжалюмінбуд» до Фізичної особи підприємця Гузенко Валентини Павлівни про стягнення 118086,64 грн заборгованості за договором оренди майна № 11/24ДП від 01.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем належним чином своїх зобов`язань в частині оплати орендного майна у період з 01.01.2024 по 31.08.2025.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 525, 530, 610, 762 Цивільного кодексу України.

Відповідач правами, наданими процесуальним законом, зокрема, ст.ст. 42, 165, 169 ГПК України, не скористався, відзив на позов, жодних доказів суду не надав, позицію щодо предмету спору не висловив.

Керуючись положеннями ч. 9 ст. 165 ГПК України, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом, та докази, що їх підтверджують.

Між ТОВ «Трест «Запоріжалюмінбуд» (Орендодавець) та ФОП Гузенко Валентина Павлівна (Орендар) 01.01.2024 укладений договір оренди №11/24ДП (далі Договір), відповідно до умов якого Орендодавець передає в оренду, а Орендар приймає в тимчасове платне користування об`єкт оренди та сплачує орендну плату за використання орендованого майна на умовах цього Договору (п.1.1. договору).

Об`єктом оренди є наступне майно: Нежитлове приміщення загальною площею 115,05 м2. Місцезнаходження орендованого майна: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 12.

Приміщення передане в користування Орендодавцем Орендарю за актом прийому

Договір укладено строком з 01.01.2024 по 31.12.2024.

З урахуванням положень ст.764 ЦК України, за відсутності заперечень зі сторони орендодавця, орендар продовжив користування майном після спливу строку договору оренди.

01.09.2025 сторонами укладено угоду про розірвання договору оренди з 01.09.2025.

Отже на час звернення із цим позовом до суду, договір №11/24ДП від 01.01.2024 є розірваним.

Відповідно до п.3.1. договору орендна плата за використання майна складає 90,00 гривень в т.ч. ПДВ за 1 кв.м., за всю орендовану площу 10 354,50 гривень в т.ч. ПДВ, за один місяць.

Згідно п.3.2. договору, орендна плата сплачується Орендарем щомісячно, до 5-го числа поточного місяця на підставі рахунку Орендодавця. Орендар зобов`язаний самостійно отримати рахунок на оплату від Орендодавця. У разі неотримання Орендарем рахунку, останній сплачує орендну плату самостійно в розмірі, визначену Договором.

Також п.3.2. договору встановлено, що для дотримання інтересів сторін цього договору і у зв`язку з інфляційними процесами сторони зобов`язуються не частіше одного разу протягом 30 календарних днів оренди майна індексувати суму орендної плати шляхом її зміни (перегляду) відповідно до офіційного індексу інфляції якщо коефіцієнт інфляції становить більше одиниці, що затверджений уповноваженим державним органом в галузі статистики і офіційно опублікований у встановленому порядку. Скоригована сума орендної плати в гривнях з урахуванням індексу інфляції додатковому узгодженню не підлягає і сплачується орендарем у строки передбачені договором.

Пунктом 3.4.1. договору передбачено, що крім орендної плати, зазначеної у п.3.1 цього договору, Орендар компенсує Орендодавцю витрати, пов`язані із забезпеченням орендованих приміщень електричною енергією, тепловою енергією, водою, за вивезення сміття, послуги з охорони території, прилеглої до об`єкта оренди та інші витрати, що несе Орендодавець у зв`язку з діяльністю Орендаря. Розмір компенсації розраховується на підставі тарифів підприємств постачальників таких послуг і складеного Орендодавцем розрахунку споживання Орендарем зазначених послуг.

У відповідності до п.3.8. договору, Орендар оплачує витрати на утримання орендованого майна (оплата комунальних послуг) за звітний місяць на підставі виставленого Орендодавцем рахунку протягом трьох днів з моменту його отримання.

Протягом дії договору позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату по договору, проте відповідач неналежним чином виконував зобов`язання із своєчасної оплати та компенсації комунальних послуг, що є порушення умов укладеного договору та приписів ст.ст.526, 530 ЦК України.

Всього за період користування майном з 01.01.2024 по 31.08.2025 позивачем відповідачу було надано послуг та виставлено до оплати по договору на суму 326 365,38 гривень, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) та виставленими рахунками на оплату.

Відповідачем послуги по договору оплачені частково в сумі 208 278,24 гривень, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Таким чином, станом на день подання цієї заяви заборгованість відповідача складає 118 086,64 гривень.

Станом на дату звернення позивача до суду зобов`язання відповідачем належним чином не виконані, залишок заборгованості не сплачено. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення. Висновки суду.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Спірні правовідносини сторін є господарськими.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договором оренди від 01.01.2024 № 11/24ДП.

Акт прийому-передачі майна підписано сторонами 01.01.2024.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

За положеннями ст. 762 ЦК України За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до п.3.1. договору орендна плата за використання майна складає 90,00 гривень в т.ч. ПДВ за 1 кв.м., за всю орендовану площу 10 354,50 гривень в т.ч. ПДВ, за один місяць.

Згідно п.3.2. договору, орендна плата сплачується Орендарем щомісячно, до 5-го числа поточного місяця на підставі рахунку Орендодавця. Орендар зобов`язаний самостійно отримати рахунок на оплату від Орендодавця. У разі неотримання Орендарем рахунку, останній сплачує орендну плату самостійно в розмірі, визначену Договором.

Пунктом 3.4.1. договору передбачено, що крім орендної плати, зазначеної у п.3.1 цього договору, Орендар компенсує Орендодавцю витрати, пов`язані із забезпеченням орендованих приміщень електричною енергією, тепловою енергією, водою, за вивезення сміття, послуги з охорони території, прилеглої до об`єкта оренди та інші витрати, що несе Орендодавець у зв`язку з діяльністю Орендаря. Розмір компенсації розраховується на підставі тарифів підприємств постачальників таких послуг і складеного Орендодавцем розрахунку споживання Орендарем зазначених послуг.

У відповідності до п.3.8. договору, Орендар оплачує витрати на утримання орендованого майна (оплата комунальних послуг) за звітний місяць на підставі виставленого Орендодавцем рахунку протягом трьох днів з моменту його отримання.

Відповідно до угоди від 01.09.2025 про розірвання договору оренди № 11/24ДП від 01.01.2024 сторони дійшли згоди розірвати договір оренди № 11/24ДП від 01.01.2024 з 01.09.2025.

Як свідчать матеріали справи, всього за період користування майном з 01.01.2024 по 31.08.2025 позивачем відповідачу було надано послуг та виставлено до оплати по договору на суму 326 365,38 гривень, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) та виставленими рахунками на оплату.

Відповідачем послуги по договору оплачені частково в сумі 208 278,24 гривень, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та виписками банку.

Таким чином, станом на день подання цієї заяви заборгованість відповідача складає 118 086,64 гривень.

Згідно з п. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Листом від 21.08.2025 відповідач підтвердив наявність заборгованості перед позивачем.

Відповідачем не надано доказів оплати заборгованості за умовами Договором.

Згідно з положеннями статей 73, 74, 76 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем доведено належними доказами правомірність заявлених позовних вимог та наявність у відповідача перед позивачем простроченої заборгованості за Договором у заявлені до стягнення сумі.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, ураховуючи вище встановлені обставини, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги у розмірі 118086,64 грн слід задовольнити повністю.

Судові витрати.

Відповідно п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок покладається на відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трест «Запоріжалюмінбуд» також просить суд стягнути з Фізичної особи підприємця Гузенко Валентини Павлівни на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Позивачем у позовній заяві було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу на суму 5000,00грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00грн в суді надано:

- договір про надання правової допомоги від 27.11.2025 № 27/11;

- акт приймання передачі наданої професійної правничої допомоги від 02.12.2025.

Захист порушеного права Товариство з обмеженою відповідальністю «Трест «Запоріжалюмінбуд» здійснювався адвокатом Фісун Володимиром Володимирович у межах виконання договору про надання юридичних послуг (правничої допомоги).

Відповідно до пункту 1 договору на умовах цього договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати клієнту за плату, правову допомогу щодо стягнення у судовому порядку з фізичної особи підприємця Гузенко В.П. заборгованості по договору оренди № 11/24ДП від 01.01.2024.

Згідно з п. 3.1 договору вартість послуг за цим договором є фіксованою і складає 5000,00грн, незалежно від обсягу наданих послуг, згідно п. 2 цього договору.

Відповідно до п. 4 Договору приймання здача робіт за цим договором проводиться між сторонами шляхом підписання відповідного акту.

Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) 02.12.2025.

Суд зазначає, що надання правової допомоги відповідачу підтверджується матеріалами справи.

Судом не встановлено подання адвокатом необґрунтованих заяв і клопотань.

Отже, надані позивачем докази в їх сукупності підтверджують наявність підстав для відшкодування йому судом витрат на професійну правничу допомогу за рахунок відповідача, оскільки їх розмір відповідно до статті 74 ГПК України доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 125 ГПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 126, частини п`ятої статті 127 та частини п`ятої статті 129 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Ураховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, беручи до уваги критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, результат розгляду справи, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн є співмірним і розумним у даній справі та підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 20, 24, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 129, 130, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Гузенко Валентини Павлівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест «Запоріжалюмінбуд» (69006, м.Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3, ідентифікаційний код юридичної особи в ) 118 086 (сто вісімнадцять тисяч вісімдесят шість) гривень 64 копійки заборгованості за договором оренди № 11/24ДП від 01.01.2024, 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу, 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 09.02.2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Лєскіна