ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026 Справа № 904/6301/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Мороз В.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ХІМІЧНА КОМПАНІЯ", м.Дніпро

до Держава - Російська Федерація

про відшкодування збитків

Представники сторін в судове засідання не з`явились

СУД ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ХІМІЧНА КОМПАНІЯ" (далі-Позивач) 06.11.2025 року через систему "Електронний суд" звернулось до Російської Федерації (далі-Відповідач) з позовом про стягнення збитків в розмірі 6 822 915,96 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 283 213 620,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на заподіяння шкоди внаслідок знищення та пошкодження майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а саме:

05.03.2025 року приблизно о 02:30 год. поряд із будівлею механо-збірного цеху з АПК, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1Л, відбувся вибух бойової ракети, скерованої з території рф. Внаслідок вибуху значно пошкоджені: механо-збірний цех з АПК, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1Л; будівля, Компресорна, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Промислова, буд.1/9; будівля, Прохідна, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/15; кран мостовий електричний Q-5т, заводський номер 9563;

відповідно до звіту №732/1/25 про визначення розміру реальних збитків внаслідок пошкодження будівлі Механо-збірного цеху з АПК, загальною площею 55760,30 кв.м, що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1Л у зв`язку із збройною агресією російської федерації від 02.06.2025р., розмір реальних збитків позивача внаслідок пошкодження зазначеного об`єкту нерухомості складає 6604869,98 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 274164190,00 грн;

відповідно до звіту №732/2/25 про визначення розміру реальних збитків внаслідок пошкодження будівлі, Компресорна, загальною площею 1162,30 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/9, у зв`язку із збройною агресією російської федерації від 26.05.2025р., розмір реальних збитків позивача внаслідок пошкодження зазначеного об`єкту нерухомості складає 119006,61 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4943380,00 грн;

відповідно до звіту №732/3/25 про визначення реальних збитків внаслідок пошкодження, втрати та (або) знищення будівлі, Прохідна, загальною площею 1802,90 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/15, у зв`язку із збройною агресією російської федерації від 02.06.2025р., розмір реальних збитків позивача внаслідок пошкодження зазначеного об`єкту нерухомості складає 95547,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 3960850,00 грн;

відповідно до звіту №732/4/25 про визначення розміру збитків внаслідок пошкодження, втрати та (або) знищення крану мостового електричного Q-5т, заводський номер 9563, що знаходився в механо-збірному цеху, що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1Л у зв`язку із збройною агресією російської федерації від 12.06.2025р., розмір реальних збитків позивача внаслідок пошкодження зазначеного майна складає 3492,21 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 145200,00 грн.

Посилаючись на п. 22 ч. 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач зазначає про звільнення від сплати судового збору за подання позову.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

11.11.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрите провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 04.12.2025 о 10:00 год.

03.12.2025 через систему "Електронний суд" від представника Позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (арк.с. 49-50 Т.4), в якій представник просить суд:

1. Стягнути з Російської Федерації (russian federation код ISO ru/rus 643) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ХІМІЧНА КОМПАНІЯ" (код юридичної особи 33338108) збитки в розмірі 7 003 406,64 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 290 704 920,00 грн.

2. Витрати по справі покласти на відповідача.

Подана заява про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду на підставі ст. 46 ГПК України.

04.12.2025 ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 06.01.2026 о 10:00 год.

06.01.2026 ухвалою суд відклав розгляд справи по суті на 15.01.2026 о 12:30 год.

15.01.2026 ухвалою суд відклав розгляд справи по суті на 05.02.2026 о 10:00 год.

Позивач в судове засідання 05.02.2026 не з`явився, 05.02.2026 через систему "Електронний суд" представник Позивача подав заяву (арк.с. 83 Т.4), в якій просить суд засідання призначене на 05.02.2026 провести без його участі. На задоволенні позову наполягає.

Відповідач в судові засідання призначені на 04.12.2025, 06.01.2026, 15.01.2026 та 05.02.2026 не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно, - можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Таким чином, Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює судовий імунітет іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів цієї держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави, зокрема в якості відповідача.

Водночас, у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року, Україна розірвала дипломатичні відносини з РФ, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства РФ в Україні, з огляду на припинення його роботи на території України.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 щодо судового імунітету РФ у справах про відшкодування шкоди, завданої державою-агресором Верховний Суд дійшов висновку, що РФ, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі громадянину України. Верховний Суд виходив із того, що названа країна-агресор діяла не у межах свого суверенного права на самооборону, навпаки віроломно порушила усі суверенні права України, діючи на її території, а тому безумовно надалі не користується у такій категорії справ своїм судовим імунітетом. Таким чином, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства РФ в Україні запитів щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням РФ збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з РФ.

У постановах від 18.05.2022 у справах № 428/11673/19 та № 760/17232/20-ц Верховний Суд розширив правові висновки, згідно з якими підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004). Підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України в сфері боротьби з тероризмом.

Судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що звертаючись із позовом до Російської Федерації для правильного вирішення спору, Позивач не потребує згоди компетентних органів держави Російської Федерації на розгляд справи у судах України або наявності міжнародної угоди між Україною та Російською Федерацією з цього питання.

При цьому судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, відповідно до якої національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом «генерального делікту).

Враховуючи розірвання дипломатичних відносин України з РФ, що унеможливлює надсилання ухвал суду на адресу Відповідача в особі посольства РФ в Україні повідомлення Відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань у даній справі, судом здійснено розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України (https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/) (арк.с. 47-48, 60-61, 70-71, 75-76 Т.4) відповідних оголошень-повідомлень.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази альтернативного направлення ухвал суду на адресу Відповідача, у тому числі через посольство РФ в Угорщині (арк.с. 69, 79 Т.4).

Відповідно до ч.1, п.3 ч.3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи неявку Позивача та Відповідача, належним чином сповіщених про судове засідання, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для його вирішення по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників Позивача та Відповідача.

В судовому засіданні 05.02.2026 року прийнято рішення в порядку ст. 240 ГПК України з оформленням вступної та резолютивної частини рішення.

3. Позиції інших учасників справи

Заперечення проти позову від Відповідача не надійшли.

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ХІМІЧНА КОМПАНІЯ" є власником нерухомого майна:

механо-збірний цех з АПК, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1Л на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 22, укладеного 08.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Семенякою А.А.;

будівля, компресорна, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/9 на підставі договору купівлі - продажу серія та номер ННМ 12, укладеного 19.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Несен В.А;

будівля, прохідна, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/15 на підставі договору купівлі - продажу серія та номер ННМ 20, укладеного 19.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Несен В.А.;

кран мостовий електричний Q-5t, заводський номер 9563, що знаходився в механо-збірному цеху, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1Л.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, 24 лютого 2022 року Президентом України виданий указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан.

Як зазначає Позивач у позові, 05.03.2025 року приблизно о 02-30 поряд із будівлею механо-збірного цеху з АПК, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Промислова, буд. 1Л, відбувся вибух бойової ракети, скерованої з території РФ.

Внаслідок вибуху значно пошкоджені: механо-збірний цех з АПК, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1Л; будівля, компресорна, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/9; будівля, прохідна, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Промислова, буд. 1/15; кран мостовий електричний Q-5t, заводський номер 9563.

Таким чином, діями службових осіб армії рф, які скоїли злочинне діяння (застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 438 КК України), Товариству завдана матеріальна шкода.

Керівник ТОВ "УКРАЇНСЬКА ХІМІЧНА КОМПАНІЯ" звернувся до Служби Безпеки України та поліції із заявами-повідомленнями про вчинення кримінальних правопорушень в порядку ст. 214 КПК України.

11.03.2025 року від слідчого відділу Управління СБУ у Дніпропетровській області отримане повідомлення № 55/8-345/25/8 про те, що за фактом обстрілу збройними силами рф території м. Павлоград Дніпропетровської області, який відбувся 05.03.2025р., у результаті якого пошкоджено нерухоме майно за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1Л, буд. 1/9; будівля, буд. 1/15 слідчим відділом Управління СБУ у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000345 від 05.03.2025р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Внаслідок ведення агресивної війни та агресивних воєнних дій збройні сили Російської Федерації 05.03.2025 року вчинили терористичний акт шляхом ракетної атаки міста Павлоград Дніпропетровської області, внаслідок якого:

згідно зі звітом ТОВ "Лекстатусгруп" в особі експерта О.М.Гуріна №297768-1 від 26.05.2025р. (зв.арк.с. 110, арк.с. 111-168 Т.1), механо-збірний цех з АПК, загальною площею 55760,30 кв.м, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Промислова, буд. 1Л, отримав наступні пошкодження: похилі і вертикальні тріщини у стінових конструкціях, зміщення стінових конструкцій з проектного положення, пошкодження залізобетонних колон, обвали та механічні руйнування зовнішніх стінових панелей, тріщини по балкам конструкцій перекриття, плит перекриття, пробиті отвори, руйнування скління віконних конструкцій, тріщини та сколи по дерев`яним рамам, деформування та вигини металевих рам;

згідно зі звітом ТОВ "Лекстатусгруп" в особі експерта О.М.Гуріна №297768-2 від 13.05.2025р. (зв.арк.с. 76, арк.с. 77-102 Т.2), будівля, компресорна, загальною площею 1162,30 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/9, отримала наступні пошкодження: тріщини залізобетонних колон та стінових панелей, руйнування цегляної кладки зовнішніх та внутрішніх стінових конструкцій, руйнування конструкцій перекриття, механічні пошкодження залізобетонних сходів, руйнування скління віконних конструкцій, тріщини та сколи по дерев`яним рамам, деформування та вигини металевих рам;

згідно зі звітом ТОВ "Лекстатусгруп" в особі експерта О.М.Гуріна №297768-3 від 07.05.2025р. (зв.арк.с. 78, арк.с. 79-109 Т.3), будівля, прохідна, загальною площею 1802,90 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/15, отримала наступні пошкодження: тріщини залізобетонних колон та стінових панелей, руйнування цегляної кладки зовнішніх та внутрішніх стінових конструкцій, руйнування конструкцій перекриття, механічні пошкодження залізобетонних сходів, руйнування скління віконних конструкцій, тріщини та сколи по дерев`яним рамам, деформування та вигини металевих рам;

згідно зі звітом ТОВ "Лекстатусгруп" №732/4/25 від 12.06.2025р. (арк.с. 1-28 Т.4) кран мостовий електричний Q-5t, заводський номер 9563, що знаходився в механо-збірному цеху, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1Л, зазнав руйнування металевої підкранової балки, повне руйнування конструкції крану мостового електричного, заводський номер 9563.

Сума матеріальної шкоди завданої Російською Федерацією в результаті пошкодження об`єктів нерухомості, підтверджується відповідними звітами, а саме:

відповідно до звіту №732/1/25 (арк.с. 6-92 Т.1) про визначення розміру реальних збитків внаслідок пошкодження будівлі Механо-збірного цеху з АПК, загальною площею 55760,30 кв. м, що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1Л у зв`язку із збройною агресією російської федерації від 02.06.2025р., обсяг потреб у відновлені пошкодженого майна складає 6604869,98 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 274164190,00 грн;

відповідно до звіту № 732/2/25 (арк.с. 2-69 Т.2) про визначення розміру реальних збитків внаслідок пошкодження будівлі, Компресорна, загальною площею 1162,30 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/9, у зв`язку із збройною агресією російської федерації від 26.05.2025 р (стор. 58), обсяг потреб у відновлені пошкодженого майна складає 227748,58 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 9460380,00 грн;

відповідно до звіту №732/3/25 (арк.с. 1-70 Т.3) про визначення реальних збитків внаслідок пошкодження, втрати та (або) знищення будівлі, Прохідна, загальною площею 1802,90 кв.м., що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 1/15, у зв`язку із збройною агресією російської федерації від 02.06.2025р, розмір реальних збитків позивача внаслідок пошкодження зазначеного об`єкту нерухомості складає 167295,87 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 6935150,00 грн;

відповідно до звіту №732/4/25 (арк.с. 1-28 Т.4) про визначення розміру збитків внаслідок пошкодження, втрати та (або) знищення крану мостового електричного Q-5t, заводський номер 9563, що знаходився в механо-збірному цеху, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1Л у зв`язку із збройною агресією російської федерації від 12.06.2025р., розмір реальних збитків позивача внаслідок пошкодження зазначеного майна складає 3492,21 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 145200,00 грн.

Таким чином, внаслідок ракетного обстрілу збройними силами Російської Федерації по території Дніпропетровської області, а саме місту Павлограда, Товариству з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ХІМІЧНА КОМПАНІЯ" завдано матеріальних збитків у розмірі 290704920,00 грн.

Відповідні незаконні, протиправні дії Російської Федерації, як в контексті норм національного законодавства України, так і в контексті норм міжнародного права, призвели до порушення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ХІМІЧНА КОМПАНІЯ", внаслідок пошкодження і руйнування об`єктів нерухомості, що стало підставою звернення Позивача до суду з відповідною позовною заявою.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках. встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного - з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ЕS-11/1 від 02 березня 2022 року військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію і зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16 березня 2022 року у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ЕS-12/1 від 24 березня 2022 року, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року про заяву Верховної Ради України Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні визнано геноцидом Українського народу дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №210/4458/15-ц, від 30.01.2020 у справі 287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.08.2017 у справі №761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

Преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що Україна згідно з Конституцією України суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до ч. 3 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Отже, протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії Росії проти України в розумінні ч. 3 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах.

Зазначений висновок підтверджується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі № 648/2035/17, постанові від 14.02.2018 у справі №686/10520/15-ц.

У зв`язку з чим, суд вважає, що Позивачем у справі на підставі належних та допустимих доказів доведено повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до Відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

З урахуванням наведеного, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача суми завданих збитків є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення його порушених прав, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

6. Висновок господарського суду за результатами вирішення спору

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами і тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ХІМІЧНА КОМПАНІЯ" до Держави Російська Федерація задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (посольство Російської Федерації в Україні: 03049, м.Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 27) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ХІМІЧНА КОМПАНІЯ" збитки в розмірі 7003406,64 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 290704920,00 грн.

Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (посольство Російської Федерації в Україні: 03049, м.Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 27) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 847840,00 грн.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 ГПК України).

Згідно з частиною 2 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 11.02.2026

Суддя Н.Б. Кеся