ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/2213/25

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Я.С. Кондратюк

за участю представників:

від позивача Троянська-Гатенюк І.В.,

від відповідача Джаноян Л.А.,

від третьої особи Дуднік О.С. (без повноважень),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного некомерційного товариства Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України до Товариства з обмеженою відповідальністю БСА Інжинірінг, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях про стягнення заборгованості у розмірі 193117,52 грн. та розірвання договору оренди, -

ВСТАНОВИВ:

ДНП УМЦР матері та дитини МОЗ України звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ТОВ БСА Інжинірінг про стягнення заборгованості у розмірі 119789,24 грн. (за період червень-грудень 2024 року) та заборгованості у сумі 73328,28 грн. (за період січень-травень 2025 року), а також розірвати договір оренди нерухомого майна № 42 від 15.01.2021 р., що належить до державної власності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 15.01.2021 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській області, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю БСА Інжинірінг, як орендарем, та балансоутримувачем - Державним Закладом Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій Аркадія Міністерства охорони здоров`я України укладено договір оренди № 42 нерухомого майна, що належить до державної власності, згідно з умовами якого (п. 1.1) орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху будівлі АТС, площею 109,10 кв.м, інвентарний номер 101310011, розміщеної за адресою: Французький бульвар, 40, м. Одеса, що перебував на балансі Державного Закладу Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій Аркадія Міністерства охорони здоров`я України (балансоутримувач), вартість якого визначена на підставі фінансової звітності балансоутримувача і становить 33467,36 гривень, без податку на додану вартість.

Як вказує позивач, пунктами 2.1, 2.2 договору встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання цього договору та акта приймання-передавання. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Порядок і умови нарахування орендної плати сторони погодили у р. 3 договору.

При цьому, як зазначає позивач, відповідно до розд. 12 договору у разі припинення або розірвання договору, орендар зобов`язався повернути балансоутримувачу, указаному орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу. За три місяці до закінчення терміну дії договору проінформувати орендодавця про свій намір продовжити (припинити) дію договору.

Також позивач повідомляє, що п. 12.1 умов договору сторони встановили, що останній укладено строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, що діє з 15.01.2021 по 15.12.2023 включно.

Позивач зазначає, що орендованим майном є нежитлові приміщення першого поверху будівлі АТС (інв. 101310011), площею 109,1 кв.м, що знаходиться за адресою: Французький бульвар, 40, м. Одеса та перебуває на балансі ДНП УМЦР матері та дитини МОЗ України (балансоутримувач), передано орендарю (відповідачу у справі) згідно з актом приймання-передавання в оренду нерухомого майна від 15.01.2021.

У подальшому, як вказує позивач, листом від 19.03.2024 року № 02-24/115 ДЗ Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій Аркадія Міністерства охорони здоров`я України повідомив ТОВ БСА Інжинірінг про рішення щодо припинення ДЗ Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій Аркадія Міністерства охорони здоров`я України та визначення правонаступником ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України.

Між тим позивач зауважує, що листом від 26.11.2024 р. № 763 повідомив відповідача про припинення договірних відносин за угодою сторін відповідно п. 12.6.6 договору оренди від 15.01.2021 р. № 42 та відшкодування витрат на загальну суму 92034,26 грн., що підтверджується копіями рахунків.

Крім того, позивач наголошує, що строк дії договору оренди № 42 від 15.01.2021 року сплив 15.12.2023 року.

Втім, як повідомляє позивач, ТОВ БСА Інжинірінг була направлена відповідь від 02.12.2024 р. № 01/165 щодо прохання продовження терміну дії договору оренди нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі АТС (договір № 42 від 15.01.2021 р.) до 31.03.2025 р., з огляду на що листом від 03.12.2024 р. № 774 позивач повідомив про необхідність здійснення розрахунків перерахованого земельного податку ТОВ БСА Інжинірінг, сума якого складає 9683,04 грн. згідно займаної площі 109,1 кв.м.

Також позивач вказує, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 12.03.2024 р. № 421 про реорганізацію ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України встановлено, що ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України.

При цьому позивач зазначає, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 22.07.2024 р. № 1282 про реорганізацію ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України, ДНП УМЦР матері та дитини МОЗ України є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України.

Між тим відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 31.03.2025 р. № 420400139, ДНП УМЦР матері та дитини МОЗ України наділено правом оперативного управління будівель і споруд ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України, згідно передавального акту.

Посилаючись на норми чинного законодавства, позивач вказує, що змістом положень постанови № 634 Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану встановлено автоматичний порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна з початку ведення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 за таких умов: строк дії відповідних договорів завершується у період воєнного стану; відсутнє повідомлення балансоутримувача, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, направленого за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди, орендодавцю та орендарю про не продовження договору оренди з підстав, визначених ст. 19 Закону № 157- IX.

Позивач посилається на ст. 19 Закону № 157-ІХ, відповідно до якої рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято: у випадках, передбачених статтею 7 цього Закону; якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю; якщо орендар, який бажає продовжити договір оренди майна в порядку, встановленому частиною другою статті 18 цього Закону, не надав звіт про оцінку об`єкта оренди у визначений цим Законом строк; якщо орендар порушував умови договору оренди та не усунув порушення, виявлені балансоутримувачем або орендодавцем у строк, визначений у приписі балансоутримувача та/або орендодавця; якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців; якщо орендар станом на дату довідки балансоутримувача, передбаченої частиною шостою статті 18 цього Закону, має заборгованість зі сплати орендної плати або не здійснив страхування об`єкта оренди, чи має заборгованість зі сплати страхових платежів.

Враховуючи наведене, на думку позивача, визначена балансоутримувачем підстава для відмови у продовженні договору оренди (використання приміщення для власних потреб) є застосовною до договору оренди № 42, з огляду на що наявні підстави для не продовження (як передбачено п. 5 Постанови № 634) зазначеного правочину.

Додатково позивач посилається на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.04.2023 у справі № 917/565/22, в якій суд зазначив, що у пункті 5 постанови Кабінету Міністрів України Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану від 27.05.2022 № 634 визначено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про не продовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Також позивач звертає увагу суду на практику Верховного суду, викладену у постанові Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 914/865/22, щодо застосування статті 652 ЦК України у контексті війни, а саме про розірвання договорів оренди нерухомого майна та його повернення орендодавцю з мотивів того, що після укладення спірних договорів оренди відбулася істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договорів, що є підставою для їх розірвання за рішенням суду, адже з початком військової агресії російської федерації проти України та введення воєнного стану на всій території України у балансоутримувача - лікарні виникла нагальна потреба в приміщеннях, які було передано в оренду за спірними договорами, і для забезпечення належного лікування дітей та їх комфортної реабілітації, медзакладу потрібні всі наявні у лікарні площі. Верховний Суд визнав передчасними висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договорів оренди, оскільки суди не з`ясували чи вплинула військова агресія російської федерації проти України на зміну обставин (необхідність використання всіх приміщень лікарні для надання невідкладної медичної допомоги та лікування дітей, переміщених осіб саме у закладі лікарні), які заінтересована сторона не могла передбачити в момент укладення спірних договорів, та чи можуть бути усунуті такі обставини після їх виникнення без залучення спірних орендованих приміщень, за рахунок інших приміщень та яких саме.

Крім того, позивач вказує, що відповідно до п. 3.6 договору орендар зобов`язаний перераховувати орендну плату у строк не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним.

Так, позивач повідомляє, що відповідно до розрахунку станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем з відшкодування витрат становить 119789,24 грн. за період червень-грудень 2024 року та 73328,28 грн. за період січень-травень 2025 року.

Обґрунтовуючи підстави для розірвання договору оренди № 42, позивач посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах КГС ВС від 11.12.2019 у справі № 917/28/19, від 21.12.2022 у справі № 925/421/21, в яких касаційний суд зазначив, що істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди комунального майна, як систематичне (два і більше разів) своєчасне (у строк встановлений договором) невнесення орендної плати або несплата її повністю, а також невиконання сторонами інших своїх зобов`язань, в тому числі несплата інших обов`язкових платежів, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю) згідно з частиною третьою статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна. При цьому сплата заборгованості з орендної плати та інших обов`язкових платежів як після відкриття провадження у справі, так і напередодні подання позову не може виправдовувати бездіяльність відповідача, як господарюючого суб`єкта, якщо має місце неодноразове прострочення сплати цих платежів по договору, та бути підставою для висновку про відсутність істотного порушення умови договору оренди, оскільки однією із кваліфікуючих ознак договору оренди є його оплатний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 19 цього ж Закону орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Додатково позивач посилається на постанову КГС ВС від 21.12.2022 у справі № 925/421/21, в якій Верховний Суд зазначив, що аналогічні частині третій статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна від 10.04.1992 № 2269-ХІІ підстави розірвання договору оренди викладені також у статті 24 Закону України Про оренду державного та комунального майна, що набрав чинності з 01.02.2020.

Крім того позивач вказує, що систематична несплата орендної плати у визначені строки є достатньою підставою для дострокового розірвання договору оренди комунального майна (постанови КГС ВС від 11.12.2019 у справі № 917/28/19, від 21.12.2022 у справі № 925/421/21).

Як зауважує позивач із посиланнями на постанови КГС ВС від 16.06.2020 у справі № 904/983/18, від 21.12.2022 у справі № 925/421/21, підставою для розірвання договору оренди може бути належним чином доведене невиконання орендарем хоча б одного з його зобов`язань, передбачених статтями 782, 783 ЦК України, або договором оренди.

Таким чином, на думку позивача, відповідачем порушено приписи ст. 530, 762 ЦК України, Закону України Про оренду державного та комунального майна та умов п. 3.6, 5.3 договору оренди в частині своєчасної сплати орендної плати та витрат, внаслідок чого виникла заборгованість за період користування майном по грудень 2024 року, доказів погашення якої позивачу не надано.

Отже, як зазначає позивач, обставини щодо невиконання відповідачем умов договору оренди в частині обов`язку зі сплати орендної плати, витрат та за земельний податок свідчать про систематичне невиконання умов договору, що завдає істотної шкоди позивачу та є достатньою підставою для дострокового розірвання договору оренди державного майна відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 783 ЦК України та його повернення балансоутримувачу відповідно до ст. 785 ЦК України, ст. 25 Закону України Про оренду державного та комунального майна, п. 5.10, 10.10 договору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.06.2025 року позовну заяву ДНП УМЦР матері та дитини МОЗ України до ТОВ БСА Інжинірінг про стягнення заборгованості та розірвання договору оренди залишено без руху, оскільки позивачем не вказано повного найменування відповідача, не зазначено ціну позову та не сплачено судовий збір.

12.06.2025 р. від ДНП УМЦР матері та дитини МОЗ України до господарського суду надійшла заява (вх. № 18709/25), в якій позивач на виконання вимог ухвали суду від 10.06.2025 р. просить залучити квитанцію про сплату судового збору.

Також 18.06.2025 р. від позивача до господарського суду надійшла заява про уточнення позовної заяви (вх. № 19241/25).

20.06.2025 року від ДНП УМЦР матері та дитини МОЗ України до господарського суду надійшла заява по усунення недоліків (вх. № 19663/25), в якій позивач на виконання вимог ухвали суду від 10.06.2025 р. просить залучити квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.06.2025 р. вказану позовну заяву Державного некомерційного підприємства Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2213/25 за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому підготовче засідання призначено на 03.07.2025 р. о 12:30 год.

02.07.2025 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю БСА Інжинірінг через підсистему Електронний суд ЄСІТС до господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 21015/25), відповідно до якого відповідач просить суд додатково встановити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву у відповідності з ч. 8 ст. 165 ГПК України (не менше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі) та відраховувати його від дня ознайомлення з матеріалами даної справи (27.06.2025); відкласти розгляд справи на іншу дату.

Підготовче засідання, призначене на 03.07.2025 р. о 12 год. 30 хв., не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги, про що господарським судом складено відповідну довідку.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.07.2025 р. підготовче засідання призначено на 12 серпня 2025 р. о 10:30 год.

09.07.2025 р. від ДНП УМЦР матері та дитини МОЗ України до господарського суду надійшло клопотання (вх. № 21676/25), в якому позивач просить суд приєднати до матеріалів справи копію листа-повідомлення про відшкодування експлуатаційних витрат, орендної плати, земельного податку за рахунками, копії рахунків та актів, копію витягу з реєстру неприбуткових організацій.

09.07.2025 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю БСА Інжинірінг через підсистему Електронний суд ЄСІТС до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 21748/25), відповідно до якого відповідач просить суд відновити строк на подачу відзиву на позовну заяву та долучити даний відзив до матеріалів справи №916/2213/25; відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви в повному обсязі; вирішити питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат.

Так, відповідач зазначає, що об`єкт оренди - нежитлові приміщення першого поверху будівлі АТС (інв.№101310011), площею 109,10 кв.м, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 40 (пункт 4.1. договору); відповідно до п. 9.1 договору місячна орендна плата - 12500,00 грн. без податку на додану вартість. Сума забезпечувального депозиту - 25000,00 грн. без податку на додану вартість (п. 11 договору). Дана сума сплачена відповідачем. Строк договору - 2 роки 11 місяців з дати набрання чинності цим договором (п. 12.1 договору). Співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладання договору - балансоутримувачу 50 %, державному бюджету 50 % орендної плати (п. 16 договору).

Відповідач наголошує, що 15.01.2021 року по акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна був прийнятий об`єкт оренди по вказаному вище договору. Згідно з п. 12.4 договору орендар має переважне право на продовження цього договору, яке може бути реалізовано ним у визначений спосіб. Відповідач зазначає, що 07.09.2023 p. звертався з листом про намір продовження строку договору оренди № 42 від 15.01.2021 року. В подальшому, як повідомляє відповідач, відповіддю 11.09.2023 Міністерство охорони здоров`я України своїм листом вих. № 01-08/285 продовжило дію договору на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати його припинення чи скасування. В подальшому, як зазначає відповідач, був отриманий лист від ДП Спеціалізований (спеціалізований) клінічний санаторій Аркадія Міністерства охорони здоров`я України від 19.03.2024 вих. № 02-24/115, в якому повідомлено про те, що прийнято рішення реорганізувати ДЗ СКС Аркадія МОЗ України шляхом його приєднання до Державного закладу Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України, та що останній є правонаступником усіх його майнових і немайнових прав. В подальшому, за ствердженням відповідача, з моменту отримання даного листа відповідач чекав на отримання в порядку, визначеному п. 12.5, та п. 13.3 договору акта про заміну сторони у договорі оренди, який на день подачі даного відзиву на позовну заяву по даній справі отримано не було. Як зазначає відповідач, не було ніяких юридичних підстав здійснювати оплату за оренду майна по договору іншому балансоутримувачу по договору, окрім ДЗ СКС Аркадія МОЗ України.

Крім того, відповідач зазначає, що йому додатково було відомо про судову справу № 420/26309/24, в рамках якої розглядалася позовна заява Головного управління ДПС в Одеській області до Лиманської сільської ради Роздільнянського району Одеській області про визнання протиправним та скасування реєстраційного запису про припинення юридичної особи ДЗ ССС Аркадія МОЗ України, а саме запис Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті її реорганізації, 01.08.2024 18:34:18, 016004956, яка було відкрита ухвалою Одеського окружного адміністративного суду 22 серпня 2024 року. В ході розгляду в суді першої інстанції рішенням від 05.12.2024 року вищевказану позовну заяву було задоволено повністю. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2025 р. рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 у справі № 420/26309/24 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У подальшому ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 червня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного некомерційного підприємства Український медичний центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі № 420/26309/24. Тобто, як зазначає відповідач, у ході розгляду судової справи № 420/26309/24 фактично поновлено реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ДЗ ССС АРКАДІЯ МОЗ УКРАЇНИ.

Подалі, як зазначає відповідача, він звернувся листом від 02.12.2024 року до керівника Державного закладу Український медичний Центр реабілітації матері та дитини, в якому просив продовжити термін дії договору. У відповідь було отримано лист від позивача від 03.12.2024 року вих.№ 774, в якому повідомлено про здійснення перерахунку земельного податку, не надаючи при цьому сам перерахунок та підстави його здійснення. Також в даному листі містилося прохання здійснення відповідного розрахунку у повному обсязі. Як вказує відповідач, у відповідь було надіслано позивачу лист від 09.01.2025 р. вих. № 01/05, в якому повідомлено, що згідно з п. 13.3 договору передбачений порядок заміни сторони (балансоутримувача) та те, що необхідні документи для заміни сторони у договорі відповідачем отримані не були. Тобто, як наголошує відповідач, фактично були відсутні будь-які юридичні підстави для проведення будь-яких розрахунків ТОВ БСА Інжинірінг з ДЗ Український медичний Центр реабілітації матері та дитини.

Крім того, відповідач повідомляє, що по сьогоднішній день він продовжує сплачувати 50% орендної плати відповідно до п.п. 15, 16 договору на реквізити орендодавця (Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеські та Миколаївській областях). За ствердженнями відповідача, юридичних підстав здійснювати оплати на рахунок балансоутримувача (ДЗ ССС Аркадія МОЗ України) відповідач не мав, так як в ДЗ ССС Аркадія МОЗ України було припинено 01.08.2024 та по сьогоднішній день реєстрацію в реєстрі ще не відновлено. Іншого балансоутримувача, як додає відповідач, у договорі № 42 від 15.01.2021 р. у відповідності до порядку, визначеному п. 13.3, не визначено.

Відповідач наголошує, що не отримував від позивача лист від 26.11.2024 р. ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України № 763 та вказані у відзиві рахунки на загальну суму 92034,26 грн., а також матеріали справи не містять докази їх надсилання відповідачу. Також, на думку відповідача, у ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України відсутні правові підстави виставляти будь-які рахунки по договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 42 від 15.01.2021 р., так як перший не є стороною вказаного договору.

Між тим відповідач наголошує, що був направлений позивачу лист від 02.12.2024 р. № 01/165, а не відповідь, як про це зазначає позивач у позовній заяві щодо прохання продовження терміну дії договору оренди нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі АТС (договір № 42 від 15.01.2021 р.) до 31.03.2025 р.

Крім того, як зазначає відповідач, позивачем не надано до суду та матеріали справи не містять доказів набуття позивачем статусу сторони, а саме балансоутримувача по договору № 42 від 15.01.2021 р. На думку відповідача, у зв`язку з тим, що фактичний балансоутримувач - ДЗ ССС Аркадія МОЗ України знаходився на стадії припинення та було здійснено реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її реорганізації 01.08.2024 року, ним не були виставлені у відповідності до положень договору відповідні рахунки.

Крім того, як вказує відповідач, враховуючи факт перебування балансоутримувача - ДЗ ССС Аркадія МОЗ України на етапі реорганізації/припинення та фактично ліквідації (реєстрації припинення як його юридичної особи), то і банківські рахунки ДЗ ССС Аркадія МОЗ України фактично підлягали закриттю. Тобто, за ствердженням відповідача, фактично відповідач був позбавлений можливості здійснювати свої обов`язки по сплаті орендної плати по договору балансоутримувачу; відповідач не мав можливості самостійно визначити суму та здійснити оплату по реквізитам, вказаним у договорі у зв`язку з відсутністю виставлених балансоутримувачем рахунків по договору.

Разом з тим відповідач зауважує, що позивач у порядку, визначеному у пункті 13.3 договору, не набув статусу сторони договору № 42 від 15.01.2021 р., а тому не має юридичних підстав для виставлення рахунків по даному договору, рахунки від позивача по договору № 42 від 15.01.2021 р. відповідач не отримував. Отже, відповідач наголошує, що в нього відсутня будь-яка заборгованість перед позивачем. Так, за ствердженням відповідача, суб`єктами орендних відносин по договору № 42 від 15.01.2021 р. є: орендодавець - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях; балансоутримувач - Державний заклад Спеціалізований (спеціалізований) клінічний санаторій Аркадія Міністерства охорони здоров`я України; орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю БСА Інжинірінг.

Судом задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю БСА Інжинірінг про поновлення процесуального строку (вх. № 21748/25 від 09.07.2025) та поновлено строк на подачу відзиву у справі № 916/2213/25.

04.08.2025 р. від ДНП УМЦР матері та дитини МОЗ України через підсистему Електронний суд ЄСІТС до господарського суду надійшла заява (вх. № 24393/25), в якій представник позивача просить суд внести відомості про Троянську-Гатенюк І.В. (РНОКПП НОМЕР_1 ) до додаткових відомостей про учасника справи, як представника позивача, та надати доступ до ознайомлення з матеріалами даного провадження в ЄСІТС.

11.08.2025 р. від ДНП УМЦР матері та дитини МОЗ України через підсистему Електронний суд ЄСІТС до господарського суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 25031/25).

Щодо основних аргументів заперечень відповідача, викладених у відзиві, позивач вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Листом від 19.03.2024 року № 02-24/115 ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України повідомив ТОВ БСА Інжинірінг про рішення щодо припинення ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України та визначення правонаступником ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України. У подальшому, за ствердженням позивача, листом від 26.11.2024 р. ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України № 763 повідомив про припинення договірних відносин за угодою сторін відповідно п. 12.6.6 договору оренди від 15.01.2021 р. № 42. Строк дії договору оренди № 42 від 15.01.2021 року сплив 15.12.2023 року. Позивач зазначає, що ТОВ БСА Інжинірінг була направлена відповідь від 02.12.2024 р. № 01/165 щодо прохання продовження терміну дії договору оренди нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі АТС (договір № 42 від 15.01.2021 р.) до 31.03.2025 р. Подалі, як зазначає позивач, листом від 03.12.2024 р. № 774 ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України повідомив про необхідність здійснення розрахунків перерахованого земельного податку ТОВ БСА Інжинірінг, сума якого складає 9683,04 грн. згідно займаної площі 109,1 кв.м.

Крім того, за ствердженням позивача, ДЗ МЦР матері та дитини МОЗ України, як балансоутримувач, направляв ТОВ БСА Інжинірінг повідомлення про не продовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону № 157-ІХ, оскільки орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, тому, на переконання позивача, аргументи, викладені відповідачем у відзиві, є необґрунтованими.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2025 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/2213/25 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 03 вересня 2025 р. об 11:30 год.

02.09.2025 р. від Державного некомерційного підприємства Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України через підсистему Електронний суд ЄСІТС до господарського суду надійшло клопотання (вх. № 27065/25), у якому позивач просить суд долучити до матеріалів справи № 916/2213/25 розрахунок земельного податку по акту перевірки ГУ ДПС України в Одеській області від 31.07.2024 р., розрахунок земельного податку, розрахунок частки площі земельної ділянки для розрахунку податку.

При цьому у підготовчому засіданні, призначеному на 03.09.2025 року об 11:30 год., представники сторін просять суд відкласти підготовче засідання з метою врегулювання спору мирним шляхом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2025 р. відкладено підготовче засідання на 23.09.2025 р. на 10:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.09.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 14 жовтня 2025 р. о 10:30 год.

Судове засідання, призначене на 14.10.2025 р. о 10:30 год, не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.10.2025 р. призначено судове засідання на 24 жовтня 2025 р. об 11:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.10.2025 р. повернуто справу № 916/2213/25 зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та призначено підготовче засідання на 11 листопада 2025 р. о 12:30 год.

06.11.2025 р. від Державного некомерційного підприємства Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України через підсистему Електронний суд ЄСІТС до господарського суду надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 35242/25), відповідно до якого позивач просить суд долучити до матеріалів справи № 916/2213/25 повний текст договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 42 від 15.01.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.11.2025 р. відкладено підготовче засідання на 19 листопада 2025 р. об 11:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.11.2025 р. відкладено підготовче засідання на 09 грудня 2025 р. об 11:00 год.

Підготовче засідання, призначене на 09.12.2025 р. об 11:00 год., не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 р. підготовче засідання призначено на 16 грудня 2025 р. о 10:00 год.

Підготовче засідання, призначене на 16.12.2025 р. о 10:00 год., не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.12.2025 р. призначено підготовче засідання на 23 грудня 2025 р. о 12:30 год.

Так, у підготовчому засіданні 23.12.2025 р. представник позивача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа позивача до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 25.11.2025 р. та клопотання про відкладення підготовчого засідання з метою врегулювання питання з орендодавцем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.

При цьому у підготовчому засіданні 23.12.2025 р. судом встановлено, що позивачем - Державним некомерційним підприємством Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України змінено найменування юридичної особи на Державне некомерційне товариство Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України та відповідно внесено зміни до організаційно-правової форми медичного закладу, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.11.2025 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.12.2025 р. замінено назву позивача з Державного некомерційного підприємства Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України на Державне некомерційне товариство Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України та відкладено підготовче засідання на 13 січня 2026 р. об 11:30 год.

12.01.2026 р. від Державного некомерційного товариства Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України через підсистему Електронний суд ЄСІТС до господарського суду надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 949/26), відповідно до якого позивач просить суд долучити до матеріалів справи № 916/2213/25 копію листа до ТОВ БСА Інжинірінг від 12.01.2026 р. № 01-18/19 про направлення для підпису договору № 1 про внесення змін до договору оренди державного майна та копію листа до Регіонального відділення Фонду державного майна по Одеській та Миколаївській областях від 12.01.2026 р. № 01-18/20 про направлення до виконання договору № 1 та акту про повернення майна з-під оренди.

13.01.2026 р. від Державного некомерційного товариства Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України через підсистему Електронний суд ЄСІТС до господарського суду надійшло клопотання про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 996/26).

У судовому засіданні господарського суду 13 січня 2026 року судом відмовлено у задоволенні клопотання Державного некомерційного товариства Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 996/26 від 13.01.2026).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.01.2025 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/2213/25 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 05 лютого 2026 р. о 10:30 год.

Третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївських областях пояснення щодо позову у встановлений судом строк не надала, також третя особа в засідання суду не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялася судом належним чином шляхом направлення ухвал суду до електронного кабінету Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській в порядку ч.ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України, про що свідчать наявні у матеріалах справи довідки про доставку електронного документу за вих. № 916/2213/25/62238/25 від 28.10.2025, за вих. № 916/2213/25/66005/25 від 14.11.2025, за вих. № 916/2213/25/71461/25 від 08.12.2025, за вих. № 916/2213/25/72828/25 від 12.12.2025, за вих. № 916/2213/25/74157/25 від 18.12.2025, за вих. № 916/2213/25/76330/25 від 25.12.2025, за вих. № вих. № 916/2213/25/3410/26 від 19.01.2026.

Відповідно до відомостей, наявних у КП ДСС, третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївських областях, зареєстрована в Електронному суді та має власний кабінет в Електронному суді.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Втім, ненадання третьою особою пояснень, не перешкоджає розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1, п. 10 ч. 3 ст. 2 та ч. 2 ст. 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Наразі господарський суд зауважує, що у судових засіданнях 12.08.2025 р., 03.09.2025 р. представники сторін просили суд відкласти підготовчі засідання з метою врегулювання спору мирним шляхом.

При цьому у підготовчому засіданні, призначеному на 19.11.2025 року, представник позивача просив відкласти підготовче засідання з огляду на необхідність підписання акту про заміну сторони у договорі оренди.

Крім того, у підготовчому засіданні, призначеному на 23.12.2025 року, представник позивача просив суд відкласти підготовче засідання з метою врегулювання питання з орендодавцем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.

Разом з цим, на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні та подальших Указів Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, починаючи з 24.02.2022 на території України діє режим воєнного стану.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

При цьому згідно з Рекомендаціями, прийнятими Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Разом з цим, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При цьому суди повинні забезпечувати безпеку учасників судового провадження, запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист та визначених законом процесуальних прав в умовах воєнного стану, коли реалізація учасниками справи своїх прав і обов`язків є суттєво ускладненою. Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії.

За приписами статті 8 Конституції України та статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства зазначив, що [..] очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Суд неодноразово визнавав, що неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо (рішення у справі Штеґмюллер проти Авторії).

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі Walchli v. France, заява № 35787/03, п. 29, 26 липня 2007 року; ТОВ Фріда проти України, заява № 24003/07, п. 33, 08 грудня 2016 року).

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі Ашингдейн проти Великої Британії).

При цьому, ворожі війська постійно здійснюють масований ракетний обстріл по об`єктам енергетичної інфраструктури України і через це в багатьох містах України, зокрема, і у місті Одесі, де розташований Господарський суд Одеської області, періодично відсутнє електропостачання та, відповідно, інтернет-зв`язок. Поновлення постачання електроенергії та інтернет-зв`язку потребує додаткового часу. Крім того, у місті Одесі протягом липня, жовтня, грудня 2025 року постійно оголошувалися повітряні тривоги, під час яких суддя, працівники апарату суду та учасники процесу мають перебувати в укриттях з метою уникнення загрози життю та здоров`ю, через що судові засідання по розгляду даної заяви не відбувалися, про що свідчать відповідні довідки, долучені до матеріалів справи.

На підставі вищевикладеного, суд звертає увагу, що, враховуючи наявність загрози, у зв`язку зі збройною агресією збоку РФ, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, поточну обстановку, що склалася в місті Одесі, постійні повітряні тривоги, які впливають на неможливість проведення судових засідань та виготовлення процесуальних документів, наявної беззаперечної та відкритої інформації щодо постійних обстрілів всієї країни, періодичну відсутність електроенергії у зв`язку з пошкодженням обладнання після масованих ракетних обстрілів, з метою всебічного, повного, об`єктивного розгляду заяви, задля забезпечення сторонам конституційного права на судовий захист, приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля ефективної реалізації сторонами своїх процесуальних прав, необхідності забезпечення реалізації процесуальних прав та обов`язків учасників справи, їх належного та безпечного доступу до правосуддя, суд був вимушений вийти за межі процесуального строку розгляду даної заяви, встановленого положеннями ГПК України, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

З урахуванням викладеного, за об`єктивних обставин розгляд даної заяви був здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, натомість представник відповідача проти задоволених позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

15 січня 2021 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській області (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю БСА Інжинірінг (орендар) та Державним закладом Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій Аркадія Міністерства охорони здоров`я України (балансоутримувач) укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 42, відповідно до п. 4.1 розділу І Змінювані умови договору якого зазначено наступну інформацію щодо об`єкта оренди: нежитлові приміщення першого поверху будівлі АТС (інв. № 101310011), площею 109,10 кв.м, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 40.

У п. 4.3 розділу І договору № 42 від 15.01.2021 р. вказано, що майно не належить до пам`яток культурної спадщини або щойно виявлених об`єктів культурної спадщини.

Пунктом 6.1 розділу І договору № 42 від 15.01.2021 р. закріплено, що балансова залишкова вартість майна, визначена на підставі фінансової звітності балансоутримувача (частина 1 статті 8 Закону) та станом на останню дату місяця, що передувала даті оприлюднення оголошення або включення майна до переліку першого типу 30.10.2020, складає 33467,36 грн. без податку на додану вартість.

Відповідно до п. 7.1 розділу І договору № 42 від 15.01.2021 р. зазначено, що майно може бути використане орендарем за будь-яким цільовим призначенням на розсуд орендаря, якщо майно: не використовується у діяльності закладу протягом більш як трьох років (використовується, якщо майно передано в оренду на аукціоні і об`єктом оренди є майно, передбачене пунктом 29 порядку, але на таке майно поширюється виняток, передбачений абзацом 10 пунктом 29 порядку).

Положеннями п. 9.1 розділу І договору № 42 від 15.01.2021 р. передбачено, що місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону, складає 12500,00 грн. без податку на додану вартість.

Згідно з п. 10.1 розділу І договору № 42 від 15.01.2021 р. розмір авансового внеску орендної плати складає 2 (дві) місячні оренди плати та становить 25000,00 грн. без податку на додану вартість.

Сума забезпечувального депозиту складає 25000,00 грн. без податку на додану вартість (п. 11 розділу І договору від 15.01.2021 р.).

За умовами п. 12.1 розділу І договору № 42 від 15.01.2021 р. передбачено, що строк договору становить 2 роки 11 місяців з дати набрання чинності цим договором.

У п. 13 розділу І договору № 42 від 15.01.2021 р. зазначено, що орендодавець не надав згоду на передачу майна в суборенду згідно з оголошенням про передачу майна в оренду.

Пунктом 16 розділу І договору № 42 від 15.01.2021 р. погоджено співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладання договору, яке становить: балансоутримувачу - 50% суми орендної плати; державному бюджету - 50% відсотків суми орендної плати.

Відповідно до п. 1.1 розділу ІІ Незмінювані умови договору договору № 42 від 15.01.2021 р. орендодавецьі балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 умов.

Положеннями п. 1.2 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. майно передається в оренду для використання згідно з пунктом 7 умов.

Згідно з п. 2.1 договору № 42 від 15.01.2021 р. орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується між орендарем і балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору. Акт приймання-передачі майна в оренду та акт повернення майна з оренди складаються за формою, що розробляється Фондом державного майна і оприлюднюється на його офіційному веб-сайті.

Передача майна в оренду здійснюється за його страховою вартістю, визначеною у пункті 6.2 умов (п. 2.2 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р.).

Умовами п. 3.1 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. погоджено, що орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання при будинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору.

У п. 3.2 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. визначено, що якщо орендна плата визначена за результатами аукціону, орендна плата за січень-грудень року оренди, що настає за роком, на який припадає перший місяць оренди, визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць оренди на річний індекс інфляції року, на який припадає перший місяць оренди. Орендна плата за січень-грудень третього року оренди і кожного наступного календарного року оренди визначається шляхом коригування місячної орендної плати, що сплачувалась у попередньому році, на річний індекс інфляції такого року.

Пунктом 3.3 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. визначено, що орендар сплачує орендну плату до державного бюджет та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 16 умов, (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця: до 15 числа поточного місяця оренди для орендарів, які отримали майно в оренду за результатами аукціону.

Відповідно до п. 3.4 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків балансоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок балансоутримувача і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Податок, на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати. Балансоутримувач надсилає орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди балансоутримувач передає орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації орендаря платником податку на додану вартість.

Положеннями п. 3.5 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. закріплено, що в день укладення цього договору або до цієї дати орендар сплачує орендну плату за кількість місяців, зазначену у пункті 10 Умов (авансовий внесок з орендної плати), на підставі документів, визначених у пункті 3.6 цього договору.

Згідно з п. 3.6 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. якщо цей договір укладено за результатами проведення аукціону, то підставою для сплати авансового внеску з орендної плати є протокол про результати електронного аукціону.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується орендодавцем (в частині, належній державному бюджету) та/або балансоутримувачем (в частині, належній балансоутримувачу). Орендодавець і балансоутримувач можуть за домовленістю звернутися із позовом про стягнення орендної плати та інших платежів за цим договором, за якими у орендаря є заборгованість, в інтересах відповідної сторони цього договору. Сторона, в інтересах якої подається позов, може компенсувати іншій стороні судові і інші витрати, пов`язані з поданням позову (п. 3.7 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р.).

За умовами п. 3.8 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. на суму заборгованості орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

У п. 3.9 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. визначено, що надміру сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету або балансоутримувачу, підлягає в установленому порядку зарахуванню в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого зарахування у зв`язку з припиненням орендних відносин - поверненню орендарю. Сума орендної плати, сплаченої авансом відповідно до пункту 3.5 цього договору, підлягає зарахуванню в рахунок сплати орендної плати за перші місяці оренди після підписання акта приймання-передачі майна.

Приписами п. 3.11 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. передбачено, що припинення договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи пеню та неустойку (за наявності).

Відповідно до п. 3.12 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. орендар зобов`язаний на вимогу орендодавця проводити звіряння взаєморозрахунків за орендними платежами і оформляти акти звіряння.

Положеннями п. 4.1 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. визначено, що у разі припинення договору орендар зобов`язаний: звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно від належних орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна в тому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт, то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом; сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті повернення майна оренди, пеню (за наявності), сплатити балансоутримувачу платежі за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та наданні комунальних послуг орендарю, нараховану до дати, що передує даті повернення майна оренди; відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повну або часткової) орендованого майна з вини орендаря (і в межах сум, що перевищую суму страхового відшкодування, якщо воно поширюється на випадки погіршення стан або втрати орендованого майна), або в разі демонтажу чи іншого вилучення невід`ємні поліпшень/капітального ремонту.

Згідно з п. 4.4 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. якщо орендар не повертає майно після отримання від балансоутримувача примірників акта повернення з оренди орендованого майна, орендар сплачує до державного бюджету неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування майном після дати припинення цього договору.

Орендодавець повертає забезпечувальний депозит орендарю протягом п`яти робочих днів після отримання від балансоутримувача примірника акта повернення оренди орендованого майна, підписаного без зауважень балансоутримувача або здійснення вирахування сум, визначених у пункті 4.8 цього договору, у разі наявності зауважень балансоутримувача або орендодавця (п. 4.6 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р.).

Умовами п. 5.1 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. сторони погодили, що орендар має право: за згодою балансоутримувача проводити поточний та/або капітальний ремонт майна і виступати замовником на виготовлення проектно-кошторисної документації на проведення ремонту; здійснювати невід`ємні поліпшення майна за наявності рішення орендодавця про надання згоди, прийнятого відповідно до Закону та Порядку; за згодою орендодавця, наданою відповідно до Закону та Порядку, і один раз протягом строку оренди зарахувати частину витрат на проведення капітального ремонту в рахунок зменшення орендної плати.

У п. 8.1 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. передбачено, що орендар не має права передавати майно у суборенду.

Пунктом 11.1 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Відповідно до п. 12.1 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. останній укладено на строк, визначений у пункті 12 умов договору. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами (нотаріального посвідчення, якщо відповідно до законодавства договір підлягає нотаріальному посвідченню). Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору.

Умови цього договору зберігають силу протягом всього строку дії цього договору, в тому числі у разі, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язань (п. 12.2 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р.).

Положенням п. 12.4 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. визначено, що продовження цього договору здійснюється з урахуванням вимог, встановлених статтею 18 Закону та Порядком. Орендар, який бажає продовжити цей договір на новий строк, повинен звернутись до орендодавця за три місяці до закінчення строку дії договору із заявою. Пропуск строю подання заяви орендарем є підставою для припинення цього договору на підставі закінчення строку, на який його було укладено, відповідно до пункту 143 Порядку. Орендар, який має намір продовжити договір оренди нерухомого майна, що підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, зобов`язаний забезпечити доступ до об`єкта оренди потенційних орендарів. Орендар має переважне право на продовження цього договору, яке може бути реалізовано ним у визначений в Порядку спосіб. Оприлюднення на веб-сайті (сторінці чи профілі в соціальній мережі) орендаря, який отримав в оренду майно без проведення аукціону, недостовірної інформації, що стало підставою для укладення договору оренди, є підставою для дострокового припинення договору оренди за ініціативою орендодавця, а також не продовження договору оренди на новий строк.

Згідно з п. 12.5 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. якщо інше не передбачено цим договором, перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цим договором, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступника), за винятком випадку приватизації орендованого майна орендарем.

За умовами п. 12.6 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. договір припиняється:

- п.п. 12.6.1 з підстав, передбачених частиною першою статті 24 Закону, і при цьому:

- п.п. 12.6.1.1 якщо підставою припинення договору є закінчення строку, на який його укладено (абзац 2 ч. 1 ст. 34 Закону), то договір вважається припиненим з:

дати закінчення строку, на який його було укладено на підставі рішення орендодавця про відмову у продовженні цього договору, прийнятого з підстав, передбачених статтею 19 Закону, в межах строків, визначених частиною 5 ст. 18 Закону; або рішення орендодавця про припинення цього договору з підстав пропуску орендарем строку на подання заяви про продовження цього договору, передбаченого частиною 3 статті 18 Закону (пункт 143 порядку);

дати, визначеної в абзаці третьому пункту 151 Порядку, якщо переможцем аукціону на продовження цього договору стала особа інша, ніж орендар на підставі протоколу аукціону (рішення орендодавця не вимагається);

- п.п. 12.6.1.2 якщо підставою припинення договору є обставини, передбачені абзацами третім, четвертим, сьомим, восьмим частини першої статті 24 Закону, договір вважається припиненим з дати настання відповідної обставини на підставі рішення орендодавця або на підставі документа, який свідчить про настання факту припинення юридичної особи або смерті фізичної особи;

- п.п. 12.6.2 якщо орендар надав недостовірну інформацію про право бути орендарем відповідно до положень частин третьої і четвертої статті 4 Закону, а також якщо орендар, який отримав майно в оренду без проведення аукціону, надав та/або оприлюднив на веб-сайті (сторінці чи профілі в соціальній мережі) недостовірну інформацію про себе та/або свою діяльність.

Договір вважається припиненим з цієї підстави в односторонньому порядку на 30 день після надіслання орендодавцем листа орендарю про дострокове припинення цього договору, крім випадку, коли протягом зазначеного строку орендар звернувся до суду з оскарженням такого рішення орендодавця.

У такому разі договір вважається припиненим:

після закінчення двох місяців з дня звернення орендарем за таким позовом до суду, якщо судом не відкрито провадження у справі за таким позовом орендаря протягом зазначеного двомісячного строку; або

з дати набрання законної сили рішенням суду про відмову у позові орендаря; або

з дати залишення судом позову без розгляду, припинення провадження у справі або з дати відкликання орендарем позову.

Лист про дострокове припинення надсилається на адресу електронної пошти орендаря і поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна;

- п.п. 12.6.3 якщо цей договір підписаний без одночасного підписання акта приймання- передачі майна, договір вважається припиненим з цієї підстави на п`ятий робочий день після підписання цього договору, якщо станом на цей день акт приймання-передачі не підписаний через відмову орендаря, про що балансоутримувач повинен скласти акт та повідомити орендодавцю;

- п.п. 12.6.4 на вимогу орендодавця з підстав, передбачених пунктом 12.7 цього договору, і при цьому договір вважається припиненим в день, визначений відповідно до абзацу третього пункту 12.8 цього договору;

- п.п. 12.6.5 на вимогу орендаря з підстав, передбачених пунктом 12.9 цього договору, і при цьому договір вважається припиненим в день, визначений відповідно до абзацу другого пункту 12.10 цього договору;

- п.п. 16.6.6 за згодою сторін на підставі договору про припинення з дати підписання акта повернення майна з оренди;

- п.п. 12.6.7 на вимогу будь-якої із сторін цього договору за рішенням суду з підстав, передбачених законодавством.

Пунктом 13.3 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. передбачено, що якщо протягом строку дії договору відбувається зміна орендодавця або балансоутримувача майна, новий орендодавець або балансоутримувач стає стороною такого договору шляхом складення акта про заміну сторони у договорі оренди державного майна за формою, що розробляється Фондом державного майна і оприлюднюється на його офіційному веб-сайті. Акт про заміну сторони підписується попереднім і новим орендодавцем або балансоутримувачем та в той же день надсилається іншим сторонам договору листом (цінним з описом). Акт про заміну сторони складається у трьох оригінальних примірниках. Новий орендодавець або балансоутримувач зобов`язується (протягом п`яти робочих днів від дати його надсилання орендарю) опублікувати зазначений акт в електронній торговій системі. Орендодавець або балансоутримувач за цим договором вважається заміненим з моменту опублікування акта про заміну сторін в електронній торговій системі.

Даний договір № 42 від 15.01.2021 р. підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток останніх.

Як вбачається з платіжної інструкції № 528 від 28.01.2021 р., відповідачем сплачено авансовий внесок орендної плати (забезпечувальний депозит) згідно з договором оренди нерухомого майна № 42 від 15.01.2021 р. без ПДВ, чим виконано вимоги п. 11 договору.

Так, в матеріалах справи наявний акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності від 15.01.2021 р., відповідно до якого балансоутримувач ДЗ ССС Аркадія МОЗ України передає, а орендар ТОВ БСА Інжинірінг приймає в строкове платне користування нерухоме майно, що належить до державної власності, - нежитлові приміщення першого поверху будівлі АТС (інв. № 101310011), зальною площею 109,1 кв.м, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 40, що перебуває на балансі балансоутримувача та належить до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України.

Між тим в пункті 2 акту приймання-передачі від 15.01.2021 р. балансоутримувач і орендар засвідчили, що: об`єкт оренди є вільним від третіх осіб, всередині об`єкта оренди нема майна, належного третім особам, повний і безперешкодний доступ до об`єкта оренди надається орендарю в день підписання цього акта приймання-передачі (підп.2.1); повністю відповідає дійсності інформація про об`єкт оренди: оприлюднена в оголошенні про передачу в оренду (інформаційному повідомленні/інформації про об`єкт оренди), а також розкрита на сайті Фонду державного майна України у переліку відповідного типу або у переліку договорів оренди державного нерухомого майна, щодо яких орендодавцем прийнято рішення про продовження терміну їх дії на аукціоні (підп. 2.2).

Даний акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності від 15.01.2021 р., підписаний представниками балансоутримувача та орендаря, а також скріплений відтиском їх печаток.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Так, суд зазначає, що за своєю юридичною природою договір № 42 від 15.01.2021 є договором найму (оренди) майна, що належить до державної власності.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, договір № 42 від 15.01.2021 став підставою виникнення у сторін за цим договором господарського зобов`язання відповідно до статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України.

Крім того, у матеріалах справи наявний договір № 1 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування прибудинкової території загального користування, надання комунальних послуг орендарю та сплату земельного податку від 15.01.2021 р., укладений між Державним закладом Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій Аркадія Міністерства охорони здоров`я України (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю БСА Інжинірінг (орендар), відповідно до п. 1.1 якого балансоутримувач забезпечує обслуговування та утримання прибудинкової території загального користування, шо знаходиться за адресою: 65058, м. Одеса, Французький бульвар, 40, надання комунальних послуг, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт та сплату земельного податку пропорційно до займаної ним площі в загальній площі балансоутримувача, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

Орендар користується приміщенням, яке складається з п`яти кімнат, тамбура, коридора, санвузла, туалета, двох підсобних приміщень загальною площею 109,1 кв.м, розмішене на першому поверсі одноповерхового корпусу, ринковою вартістю 1177414,00 грн. без ПДВ відповідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 15.01.2021 року та плану розміщення приміщення, що додається до договору. Орендоване приміщення використовується для розміщення офісу.

Відповідно до п. 3.1 договору № 1 від 15.01.2021 р. розмір плати за комунальні послуги, обслуговування та утримання прибудинкової території загального користування та відшкодування земельного податку залежить від розміру орендованої площі, кількості працюючих, цілей використання об`єкту оренди, складу робіт і послуг, які надаються балансоутримувачу ремонтно-будівельними організаціями, іншими суб`єктами господарювання та здійснюються власними силами балансоутримувача, і визначається розрахунком щомісячних платежів згідно характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

За умовами п. 3.2 договору № 1 від 15.01.2021 р. розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 3.3 договору № 1 від 15.01.2021 р. погоджено, що орендар згідно рахунку балансоутримувача не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, здійснює оплату отриманих послуг, та відшкодовує витрати на комунальні послуги та земельний податок.

Згідно з п. 3.4 договору № 1 від 15.01.2021 р. за кожний день прострочення платежу орендар сплачує балансоутримувачу пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості.

Відповідно до п. 5.1 договору № 1 від 15.01.2021 р. за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Положеннями п. 6.1 договору № 1 від 15.01.2021 р. закріплено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом терміну дії договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 15.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю БСА Інжинірінг та санаторієм Державний заклад Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія Міністерства охорони здоров`я України.

Даний договір № 1 від 15.01.2021 р. підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, додатком № 1 до договору № 1 від 15.01.2021 р. визначено наступний перелік витрат балансоутримувача, у яких бере участь орендар:

- витрати на заробітну плату, матеріали, комунальні послуги та енергоносії, пов`язані з обслуговуванням та утриманням прибудинкової території загального користування відшкодовуються шляхом розрахунку на кв.м площі, що знаходиться в оренді (розрахунок додається);

- витрати на оплату водопостачання відшкодовуються шляхом розрахунку дольової часті орендаря у землекористуванні по ставці, затвердженій для розрахунків на поточний період - відшкодовуються відповідно показників приладу обліку по тарифам, які діють для санаторія акт про зняття показників лічильника, додається);

- витрати на оплату електроенергії відшкодовуються відповідно показників приладу обліку по тарифам, які діють для санаторія Аркадія (акт про зняття показників лічильника, додається);

- витрати на оплату за вивіз сміття відшкодовуються відповідно кількості працюючих по тарифам, які діють для санаторія (розрахунок додається);

- витрати на оплату теплопостачання відшкодовуються пропорційно займаної орендарем площі в загальній опалювальній площі балансоутримувача по тарифам, які діють для санаторія.

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку з 15.01.2021 р., що є додатком до пункту 1 додатка № 1 Перелік витрат балансоутримувача, у яких бере участь орендар, витрати балансоутримувача по обслуговуванню та утриманню 1 кв.м прибудинкової території загального користування на місяць станом на 15.01.2021 року - 3,26 грн.; площа прибудинкової території - 164,1 кв.м, відтак всього - 534,97 грн. При цьому зазначено, що ціни підлягають перерахуванню у разі внесення змін до кошторису, зміни тарифів на комунальні послуги, зміни цін на матеріали; в разі підвищення заробітної плати.

При цьому згідно з додатком до договору № 1 від 15.01.2021 р. розрахунок середньомісячної кількості твердих побутових відходів з 15.01.2021р. становить всього з ПДВ 10,78 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту встановлення водолічильника від 15.01.2021 р. встановлено водолічильник № з показаннями 00000, а також водолічильник № 5078421 з показаннями 00610.

У листі № 01/33 від 12.02.2021 р. ТОВ БСА Інжинірінг повідомило балансоутримувача Державний заклад Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій Аркадія Міністерства охорони здоров`я України про те, що в офісі працює три працівника згідно з договором оренди нерухомого майна № 42 від 15.01.2021 р.

Крім того, ТОВ БСА Інжинірінг звернулося до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях із заявою № 01/22 від 08.02.2021 р., в якій виклало прохання включити до Переліку першого типу державне нерухоме майно, яке обліковується на балансі ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України, а саме: нежитлове приміщення першого поверху будівлі АТС (інв. № 10310011), загальною площею 90 кв.м, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 40, у зв`язку з наміром оренди об`єкта для розміщення офісу з бажаним терміном дії договору оренди до 5 років.

Також 08.02.2021 року ТОВ БСА Інжинірінг звернулося до ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України з листом № 01/23, в якому просило здати в оренду державне нерухоме майно, яке обліковується на балансі ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України, а саме: нежитлове приміщення першого поверху будівлі АТС (інв. № 10310011), загальною площею 90 кв.м, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 40, у зв`язку з наміром оренди об`єкта для розміщення офісу з бажаним терміном дії договору оренди до 5 років.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях звернулося до ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України із листом № 11-11-00534 від 12.02.2021, в якому просило повідомити рішення про намір передачі об`єкту в оренду або про відмову у включенні об`єкта до Переліку відповідного типу та надати заповнений уточнений опис щодо внесення інформації про об`єкти оренди до Переліку першого типу згідно додатку до наказу ФДМУ від 12.08.2020 № 1344.

У подальшому, ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України звернувся до Міністерства охорони здоров`я України з листом № 02-30/111 від 24.03.2021 р., в якому просив відповідно до вимог п. 20 розділу Порядок включення об`єкта оренди до Переліку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 р., надати згоду або відмову у погодженні передачі в оренду державного майна, а саме: нежитлового приміщення першого поверху будівлі АТС (інв. № 10310011), загальною площею 90 кв.м, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 40, у зв`язку з наміром оренди об`єкта для розміщення офісу з бажаним терміном дії договору оренди до 5 років.

Так, Міністерство охорони здоров`я України листом № 10-13/21529/2-21 від 22.07.2021 р. погодило намір ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України передачі державного нерухомого майна в оренду та включення його до Переліку першого типу, додатково зазначивши, що дане приміщення не підпадає під критерії заборони до оренди, визначені у частині другій статті 3 Закону України Про оренду державного та комунального майна, та може бути передане в оренду.

Надалі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях у листі № 11-06-01725 від 03.08.2022 р. повідомило ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України про те, що 27.05.2022 року було прийнято Постанову Кабінету Міністрів України № 634 Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану, пунктом 1 якої встановлено, що: Відповідно до пп. 3 на період воєнного стану, але у будь-якому разі не довше ніж до 30 травня 2022 р., за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розміщене на територіях Кіровоградської, Дніпропетровської, Житомирської, Одеської областей. Після 30 травня 2022 р. і до спливу трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану орендна плата нараховується у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації) відповідно до абзаців 1, 4 пп. 4. Пп. 5 передбачає, що звільнення або перерахунок орендної плати відповідно до цього пункту здійснюється без окремого рішення орендодавця. У разі наявності на дату набрання чинності цією постановою переплати кошти зараховуються в рахунок орендної плати за майбутній період згідно з абзацом 2 пп. 6.

ТОВ БСА Інжинірінг листом № 01/83 від 07.09.2023 р. звернулося до ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України з проханням надати відповідь, зазначити наявність/відсутність заперечень щодо продовження строку дії договору на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану відповідно до п. 5 абзацу першого постанови КМУ від 27.05.2022 р. № 634.

При цьому ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України звернулося до Міністерства охорони здоров`я України з листом № 01-08/285 від 11.09.2023 р., в якому просило повідомити щодо наявності/відсутності заперечень щодо продовження строку дії зазначеного договору оренди - на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати його припинення чи скасування.

Листом № 02-24/115 від 19.03.2024 р. Державним закладом Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія Міністерства охорони здоров`я України повідомлено ТОВ БСА Інжинірінг про реорганізацію ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України шляхом його приєднання до Державного закладу Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України, який є правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов`язків ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України.

Як вбачається з наказу Міністерства охорони здоров`я України № 421 від 12.03.2024 року, Державний заклад Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України вирішено реорганізувати шляхом приєднання до Державного закладу Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України (65012, м. Одеса, вул. Маріїнська, буд. 2; ). Відповідно до п. 2 наказу № 421 від 12.03.2024 р. Державний заклад Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України.

Згідно з п. 1 наказу Міністерства охорони здоров`я України № 1282 від 22.07.2024 р. Про реорганізацію Державного закладу Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України реорганізовано Державний заклад Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України шляхом перетворення його у Державне некомерційне підприємство Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України.

У п. 2 наказу № 1282 від 22.07.2024 р. встановлено, що Державне некомерційне підприємство Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України є правонаступником майна, всіх майнових і немайнових прав та обов`язків Державного закладу Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України.

Водночас, як встановлено судом, рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/26309/24 від 05.12.2024 р., залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025 р., задоволено позов Головного управління ДПС в Одеській області до Лиманської сільської ради Роздільнянського району Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державний заклад Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України та Державний заклад Український медичний центр реабілітації матері та дитини МОЗ України про визнання протиправним та скасування реєстраційного запису; визнано протиправним та скасовано реєстраційний запис про припинення юридичної особи Державного закладу Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України (код за ), а саме: запис Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті її реорганізації, 01.08.2024 18:34:18, 016004956, вчинений державним реєстратором Карпенко А.А. (Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області).

Таким чином, враховуючи скасування запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Державного закладу Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія МОЗ України, позивач не був позбавлений реальної можливості підписати акт про заміну сторони (балансоутримувача) відповідно до п. 13.3 договору оренди.

У подальшому, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.11.2025 р. внесено зміни стосовно Державного некомерційного підприємства Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України, а саме: змінено найменування юридичної особи на Державне некомерційне товариство Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України.

26.11.2024 р. Державний заклад Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України листом № 763 повідомив ТОВ БСА Інжинірінг, що після проведення процедури припинення ДЗ ССС Аркадія МОЗ України шляхом його приєднання до ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України виникла потреба у зміні функціонального призначення орендованого ТОВ БСА Інжинірінг державного майна, яке буде використовуватися ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України для власних потреб та, враховуючи наведене, заклад просив відповідно до п. 12.6.6 договору оренди від 15.01.2021 № 209X40912042 узгодити питання щодо припинення договірних зобов`язань за угодою сторін.

Разом з листом № 763 позивач направив відповідачу наступні рахунки (підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 330):

- рахунок № 4 від 01.11.2024 р. за червень-листопад 2024 р. за експлуатаційні витрати у розмірі 2696,16 грн.;

- рахунок № 6 від 01.11.2024 р. за червень-листопад 2024 р. за оренду плату у загальному розмірі 54885,84 грн, з яких: підлягає оплаті до державного бюджету 27442,92 грн. та на рахунок балансоутримувача - 27442,92 грн.;

- рахунок № 7 від 01.11.2024 р. за червень-жовтень 2024 р. за відшкодування видатків по утриманню об`єкту та земельного податку за червень-жовтень 2024 р. у загальному розмірі 61302,02 грн.;

- рахунок № 5 від 01.11.2024 р. за червень-листопад 2024 р. за відшкодування витрат (ЗП,КЕКВ 2120) у загальному розмірі 593,16 грн.

Між тим у листі № 01/165 від 02.12.2024 р. ТОВ БСА Інжинірінг звернулося до ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України з проханням продовжити термін дії договору оренди № 42 від 15.01.2021 р. до 31.03.2025 р.

Листом № 774 від 03.12.2024 р. Державний заклад Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України повідомив відповідача - ТОВ БСА Інжинірінг про те, що Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДЗ ССС Аркадія МОЗ України та згідно з актом перевірки від 31.07.2024 року № 31836/15-32-07-09-01982092 виявлено порушення у нарахуванні земельного податку, з огляду на що з 01.06.2024 року зроблений перерахунок земельного податку ТОВ ТОВ БСА Інжинірінг, сума якого складає 9683,04 грн. згідно займаної площі 109,1 кв.м. Враховуючи наведене, заклад просив здійснити відповідача розрахунки у повному обсязі.

Так, у листі № 01/05 від 09.01.2025 р. відповідач - ТОВ БСА Інжинірінг наголосив на необхідності дотримання ДЗ УМЦР матері та дитини МОЗ України умов договору оренди № 42 від 15.01.2021 р., а саме його п. 13.3, відповідно до якого передбачено у разі, якщо протягом строку дії договору відбувається зміна орендодавця або балансоутримувача майна, новий орендодавець або балансоутримувач стає стороною такого договору шляхом складення акта про заміну сторони у договорі оренди державного майна (далі - акт про заміну сторони) за формою, що розробляється Фондом державного майна і оприлюднюється на його офіційному веб-сайті. Акт про заміну сторони підписується попереднім і новим орендодавцем або балансоутримувачем та в той же день надсилається іншим сторонам договору листом (цінним з описом). Акт про заміну сторони складається у трьох оригінальних примірниках. Новий орендодавець або балансоутримувач зобов`язаний (протягом п`яти робочих днів від дати його надсилання орендарю) опублікувати зазначений акт в електронній торговій системі. Орендодавець або балансоутримувач за цим договором вважається заміненим з моменту опублікування акта про заміну сторін в електронній торговій системі.

Разом з тим, у листі № 36 від 16.01.2025 р. позивач ДЗ Український медичний Центр реабілітації матері та дитини МОЗ України наголосив на тому, що вимоги, викладені у листі ТОВ БСА Інжинірінг від 09.01.2025р. № 01/05, є необґрунтованими та вказав на необхідності здійснення розрахунків перерахованого земельного податку ТОВ БСА Інжинірінг та розрахунків з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування прибудинкової території загального користування та надання комунальних послуг у сумі 92034,00 грн.

Також 12.03.2025 року ДЗ Український медичний Центр реабілітації матері та дитини МОЗ України листом № 01-18/194 звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, в якому, посилаючись на невиконання відповідачем ТОВ БСА Інжинірінг умов спірного договору оренди, зокрема, щодо сплати орендних платежів, прохав розірвати договір оренди нерухомого майна з ТОВ БСА Інжинірінг від 15.01.2024 р. № 42 та підписати акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності в односторонньому порядку.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за ТОВ БСА Інжинірінг обліковується заборгованість у період червень грудень 2024 р. у розмірі 119789,24 грн. та за січень травень 2025 року у сумі 73328,28 грн.

Крім того, обґрунтовуючи наявність заборгованості у відповідача, позивачем надано до суду наступні рахунки та акти приймання-здавання послуг:

- рахунок № 48 від 30.04.2025 р. за квітень 2025 р. за орендну плату та акт № 10 приймання-здавання послуг на суму 4573,82 грн.;

- рахунок № 49 від 30.04.2025 р. за квітень 2025 р. на відшкодування земельного податку та акт № 11 приймання-здавання послуг на відшкодування видатків по утриманню об`єкту та відшкодування земельного податку на суму 9683,04 грн.;

- рахунок № 17 від 30.01.2025 р. за листопад-грудень 2024 р. на суму 22632,97 грн. на відшкодування видатків по утриманню об`єкту та земельного податку на суму 22632,97 грн.;

- акт № 4 приймання-здавання послуг на суму 23181,19 грн. на відшкодування видатків по утриманню об`єкту та земельного податку за листопад-грудень 2024 р.;

- рахунок № 14 від 30.01.2025 р. за грудень 2024 р. за орендну плату на суму 4573,82 грн.;

- рахунок № 12 від 30.01.2025 р. за грудень 2024 р. на відшкодування витрат (ЗП, КЕКВ 2120) на суму 98,86 грн.;

- рахунок № 10 від 30.01.2025 р. за грудень 2024 р. за експлуатаційні витрати на суму 449,36 грн.;

- рахунок № 11 від 30.01.2025 р. за січень 2025 р. за експлуатаційні витрати на суму 449,36 грн.;

- рахунок № 13 від 30.01.2025 р. за січень 2025 р. на відшкодування витрат (ЗП, КЕКВ 2120) на суму 98,86 грн.;

- рахунок № 15 від 30.01.2025 р. за січень 2025 р. за орендну плату на суму 4573,82 грн. та акт № 2 приймання-здавання послуг на суму 4573,82 грн.;

- рахунок № 18 від 30.01.2025 р. за січень 2025 р. на відшкодування видатків по утриманню об`єкту та земельного податку на суму 11178,80 грн., натомість акт приймання-здавання послуг № 5 від 30.05.2025 р. за січень 2025 р. на відшкодування видатків по утриманню об`єкту та земельного податку на суму 11727,02 грн.;

- акт № 6 приймання-здавання послуг від 28.02.2025 р. за орендну плату за лютий 2025 р. на суму 4573,82 грн.

- рахунок № 27 від 28.02.2025 р. за лютий 2025 р. на відшкодування видатків по утриманню об`єкту та відшкодування земельного податку на суму 9683,04 грн. та акт № 7 приймання-здавання послуг від 28.02.2025 р. за лютий 2025 р. на суму 9683,04 грн.;

- рахунок № 28 від 31.03.2025 р. за березень 2025 р. за орендну плату за січень 2025 р. на суму 4573,82 грн., а також акт № 8 приймання-здавання послуг від 31.03.2025 р. за лютий 2025 р. на суму 4573,82 грн.;

- акт № 9 приймання-здавання послуг від 31.03.2025 р. за березень 2025 р. на відшкодування видатків по утриманню об`єкту та земельного податку на суму 9683,04 грн. та рахунок № 29 від 31.03.2025 р. за березень 2025 р. на суму 9683,04 грн.;

- рахунок № 70 від 30.06.2025 р. за червень 2025 р. на відшкодування земельного податку на суму 9683,04 грн. та акт № 15 приймання-здавання послуг від 30.06.2025 р. за червень 2025 р. на відшкодування видатків по утриманню об`єкту та земельного податку на суму 9683,04 грн.;

- рахунок № 60 від 30.05.2025 р. за травень 2025 р. на відшкодування земельного податку на суму 9683,04 грн. та акт № 13 приймання-здавання послуг 30.05.2025 р. за травень 2025 р. на відшкодування видатків по утриманню об`єкту та земельного податку на суму 9683,04 грн.;

- акт № 13 приймання-здавання послуг 30.06.2025 р. за червень 2025 р. за орендну плату на суму 4573,82 грн. та рахунок № 69 від 30.06.2025 р. за червень 2025 р. за орендну плату на суму4573,82 грн.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ДЗ Український медичний Центр реабілітації матері та дитини МОЗ України направив на юридичну адресу відповідача ТОВ БСА Інжинірінг лист № 01-19/426 від 02.07.2025 р. із наведеними вище рахунками та актами приймання-здавання послуг, що підтверджується описом вкладення до поштового відправлення № 636 та накладною № 636 від 04.07.2025.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку земельного податку відповідно до акту перевірки ДПС України Головного управління ДПС в Одеській області від 31.07.2024 № 31836/15-32-001982092 щомісячна сума земельного податку, що підлягає до сплати ТОВ БСА Інжинірінг, становить 9683,04 грн, з огляду на що за 5 місяців до сплати підлягає 48415,20 грн.

Таким чином, посилаючись на зазначене вище, позивач стверджує, що за ТОВ БСА Інжинірінг обліковується заборгованість у розмірі 193117,52 грн.

Наразі господарський суд зазначає, що, вирішуючи спір між сторонами, господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом до суду, порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частинами першою, другою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 р. у справі № 905/1926/16).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Оскільки, відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту, тому суд при вирішенні спору має надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, чи відповідає правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Так, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Крім того, господарський суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.08.2021 у справі № 910/3372/19, предмет і підстави позову визначаються самостійно позивачем і суд не може виходити за межі відповідних вимог.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

На суд покладено обов`язок вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб. У той же час, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу. Такі правові висновки є усталеними та знаходять втілення, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20, від 29.09.2021 у справі № 910/17079/19, від 16.09.2021 у справі № 922/3059/16, від 26.01.2021 у справі № 923/722/19, від 29.10.2020 у справі № 917/814/16, від 29.01.2020 у справі № 904/5265/18, від 28.01.2020 у справі № 912/653/19, від 06.11.2019 у справі № 909/51/19, від 25.06.2019 у справі № 5023/5836/12, від 19.06.2019 у справі № 910/19581/16, від 05.06.2019 у справі № 909/452/18, від 18.03.2019 у справі № 908/1165/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15.

При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19.

Так, позивач Державне некомерційне товариство Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України, обґрунтовуючи позовні вимоги та наявність порушеного права, вказує, що є правонаступником Державного закладу Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій Аркадія Міністерства охорони здоров`я України, що є стороною договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 42 від 15.01.2021 р. балансоутримувача в силу наказу Міністерства охорони здоров`я України № 421 від 12.03.2024 року, а відтак є новим балансоутримувачем нежитлових приміщень першого поверху будівлі АТС (інв. №101310011), площею 109,10 кв.м, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, буд. 40.

Наразі суд зазначає, що у п. 13.3 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. сторони погодили, що якщо протягом строку дії договору відбувається зміна орендодавця або балансоутримувача майна, новий орендодавець або балансоутримувач стає стороною такого договору шляхом складення акта про заміну сторони у договорі оренди державного майна за формою, що розробляється Фондом державного майна і оприлюднюється на його офіційному веб-сайті. Акт про заміну сторони підписується попереднім новим орендодавцем або балансоутримувачем та в той же день надсилається іншим сторонам договору листом (цінним з описом). Акт про заміну сторони складається у трьох оригінальних примірниках. Новий орендодавець або балансоутримувач зобов`язується (протягом п`яти робочих днів віддати його надсилання орендарю) опублікувати зазначений акт в електронній торговій системі. Орендодавець або балансоутримувач за цим договором вважається заміненим з моменту опублікування акта про заміну сторін в електронній торговій системі.

На офіційному веб-сайті Фонду державного майна України розміщена примірна форма акту про заміну сторони у договорі оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, у п. 4 якого зазначено, що цей акт набуває чинності з моменту його оприлюднення в електронній торговій системі ПроЗорро.Продажі. Новий орендодавець (новий балансоутримувач) зобов`язаний надіслати оригінали цього акту іншим сторонам договору оренди і оприлюднити цей акт в електронній торговій системі ПроЗорро.Продажі протягом п`яти робочих днів з дня його підписання (п.5).

Як встановлено судом та зазначається відповідачем, всупереч вимогам п. 13.3 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. між попереднім (ДЗ Спеціалізований (спеціальний) санаторій Аркадія) та новим балансоутримувачем (ДНП Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України) не був підписаний акт заміни сторони у договорі оренди державного майна за формою, розробленою Фондом державного майна, що також не спростовано позивачем.

Так, жодних належних та допустимих доказів підписання вказаного акту попереднім та новим балансоутримувачем матеріали даної господарської справи не містять. Між тим господарський суд додає, що позивачем не надано доказів підписання вказаного акту вже й під час розгляду даної господарської справи № 916/2213/25 у суді.

Крім того, позивачем, як новим балансоутримувачем, також не виконано встановленого умовами договору оренди зобов`язання щодо публікації цього акту в електронній торговій системі протягом п`яти днів від дати його надсилання відповідачу, як і не виконано обов`язку з надсилання такого акту відповідачу у випадку його підписання.

Більш того, відповідно до п. 13.3 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. балансоутримувач за цим договором вважається заміненим саме з моменту опублікування акта про заміну сторін в електронній торговій системі.

Водночас, позивачем надано до суду листи за вих. № 01-18/678 від 25.11.2025, за вих. № 01-19/19 від 12.01.2026 р. та за вих. № 01-18/20 від 12.01.2026 р., відповідно до яких позивач вказує, що ним було підписано та надано представнику ТОВ БСА Інжиніринг - адвокату Джаноян Л.А. для підписання орендарем та подальшого направлення до орендодавця договору № 1 про внесення змін до договору оренди від 15.01.2021 р. № 42 нерухомого майна, що належить до державної власності, та, як вказує позивач, ТОВ БСА Інжиніринг повідомив про відмову у підписанні відповідного договору.

Разом з тим, господарський суд зауважує, що матеріали даної господарської справи не містять самого проєкту договору № 1 про внесення змін до договору оренди від 15.01.2021 р. № 42 нерухомого майна, що належить до державної власності, на який позивач посилається у вказаних листах. Більш того, пунктом 13.3 спірного договору сторони погодили, що зміна орендодавця або балансоутримувача майна здійснюється саме шляхом складення акта про заміну сторони у договорі оренди державного майна за формою, що розробляється Фондом державного майна і оприлюднюється на його офіційному веб-сайті, а не шляхом підписання договору про внесення змін.

Відтак, з огляду на зазначені вище положення договору, суд дійшов до висновку, що позивач - ДНТ Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України не набув прав та обов`язків балансоутримувача саме за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 42 від 15.01.2021 р.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Як предмет договору цивільно-правова теорія розуміє необхідні за цим договором дії, що призводять до бажаного для сторін результату, тобто такий результат визначає, про що саме домовилися сторони.

У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи викладене вище, господарський суд зазначає про необхідність виконання встановлених обов`язків належним чином не лише відповідно до законодавства, а і відповідно до укладеного між сторонами договору, що є обов`язковим до виконання.

Таким чином, господарський суд зазначає, що позивач ДНТ Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України не набув статусу сторони договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 42 від 15.01.2021 р., з огляду на що у сторони відповідача відсутні підстави сплачувати будь-які платежі на користь позивача, в тому числі орендну плату.

Натомість суд зауважує позивачу, що останній не позбавлений можливості відповідно до вимог п. 13.3 розділу ІІ договору № 42 від 15.01.2021 р. стати стороною такого договору, та відповідно набути прав та обов`язків балансоутримувача спірного майна.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконує умови договору оренди № 42 від 15.01.2021 р. у частині сплати орендної плати орендодавцю, що підтверджується наступними платіжними інструкціями: № 865 від 12.01.2024 р. на суму 4573,82 грн.; № 906 від 14.02.2024 р. на суму 4573,82 грн.; № 957 від 14.03.2024 р. на суму 4573,82 грн.; № 990 від 15.04.2024 р. на суму 4573,82 грн.; № 1036 від 15.05.2024 р. на суму 4573,82 грн.; № 1108 від 05.07.2024 р. на суму 4573,82 грн.; № 1125 від 12.07.2024 р. на суму 4573,82 грн.; № 1172 від 14.08.2024 р. на суму 4573,82 грн.; № 1203 від 13.09.2024 р. на суму 4573,82 грн.; № 1242 від 15.10.2024 р. на суму 4573,82 грн.; № 1267 від 14.11.2024 р. на суму 4573,82 грн.; № 1302 від 13.12.2024 р. на суму 4573,82 грн.; № 1344 від 14.01.2025 р. на суму 5122,68 грн.; № 1391 від 14.02.2025 р. на суму 5122,68 грн.; № 1430 від 12.03.2025 р. на суму 5122,68 грн.; № 1473 від 14.04.2025 р. на суму 5122,68 грн.; № 1501 від 08.05.2025 р. на суму 5122,68 грн.; № 1530 від 09.06.2025 р. на суму 5122,68 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відтак, у цивільному законодавстві не передбачено допустимості скасування договору чи іншого правочину за позовом заінтересованої особи в судовому порядку. В ЦК України закріплено тільки можливість пред`явити позовну вимогу про визнання правочину недійсним.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду у справі № 290/1310/21 від 14 травня 2024 року.

Разом з тим господарський суд наголошує, що вказаний договір несе юридичні наслідки виключно для його сторін, та, враховуючи, що позивач не є стороною цих договорів, відповідно позовна вимога останнього стосовно розірвання такого договору притаманна лише сторонам за цими договорами.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд при оцінці доказів діє за своїм внутрішнім переконанням (ч. 1 ст. 86 ГПК України), при розгляді господарської справи діють певні стандарти доказування, які є спеціальними правилами, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу (п. 27 постанови КГС ВС від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд повинен оцінювати справедливо за своїм внутрішнім переконанням. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили (ч. 2 ст. 86 ГПК України), і при цьому кожен доказ у справі має свою процесуальну вагу?.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС КГС від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).

Здійснивши правовий аналіз чинного законодавства України, як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на момент прийняття судом рішення у справі, з урахуванням всіх обставин справи у сукупності, господарським судом не встановлено факту порушення відповідачем законних прав позивача, з огляду на що відсутнє порушене право, яке підлягає захисту. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстави для звернення до суду із позовною вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 193117,52 грн. та розірвання договору оренди нерухомого майна № 42 від 15.01.2021 р., у позивача відсутні.

При цьому суд зауважує, що при наданні оцінки доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання щодо доцільності надання правової оцінки іншим доводам сторін, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі Серявін та інші проти України вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії).

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у цій справі як джерело права.

Наразі суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим доводам сторін, зокрема, щодо наявності у відповідача заборгованості, зміни істотних обставин, наявність чи відсутність підстав для спливу строку дії спірного договору, оскільки така оцінка не впливає на вказані вище висновки суду щодо відсутності у позивача порушеного права та інтересу, а також відсутності у позивача права на звернення до суду із позовною вимогою по даній справі.

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Державного некомерційного товариства Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що рішення відбулося не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Державного некомерційного товариства Український медичний Центр реабілітації матері та дитини Міністерства охорони здоров`я України до Товариства з обмеженою відповідальністю БСА Інжинірінг, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях про стягнення заборгованості у розмірі 193117,52 грн. та розірвання договору оренди відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 09 лютого 2026 р.

Суддя В.С. Петров