ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/14007/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І. М. (головуючого), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Росущан К. О.,

представників учасників справи:

позивача - не з`явилися

відповідача - Пащенко М. В. (самопредставництво)

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнібуд Енергосервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнібуд Енергосервіс"

до Антимонопольного комітету України

про зобов`язання вчинити дії.

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнібуд Енергосервіс" (далі - ТОВ "Юнібуд Енергосервіс", позивач) звернулося до суду із позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК, Комітет, відповідач), у якому просить суд:

- визнати дії Антимонопольного комітету України щодо включення ТОВ "Юнібуд Енергосервіс" до зведених відомостей про рішення органів Антимонопольного комітету України про визнання вчинення суб`єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді спотворення результатів торгів (тендерів) та накладення штрафу на підставі рішення Антимонопольного комітету України від 25.07.2024 року № 242-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 145-26.13/68-24, які оприлюднені на офіційному веб-порталі Антимонопольного комітету України (https://amcu.gov.ua/napryami/oskarzhennya-publichnih-zakupivel/zvedeni-vidomosti-shchodo-spotvorennya-rezultativ-torgiv/zvedeni-vidomosti-shchodo-spotvorennia-rezultativ-torhiv-za-2024-rik), такими, що порушують права ТОВ "Юнібуд Енергосервіс";

- визнати дії Антимонопольного комітету України щодо включення ТОВ "Юнібуд Енергосервіс" до Державного реєстру суб`єктів господарювання, яких притягнуто до відповідальності за вчинення порушення, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів на підставі рішення Антимонопольного комітету України від 25.07.2024 року № 242-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 145-26.13/68-24, які оприлюднені на офіційному веб-порталі Антимонопольного комітету України(https://reyestr.amcu.gov.ua/?dateFrom=&dateTo=&number=&code=35676598&name=&counter=), такими, що порушують права ТОВ "Юнібуд Енергосервіс";

- зобов`язати Антимонопольний комітет України виключити зі зведених відомостей про рішення органів Антимонопольного комітету України інформацію, внесену на підставі рішення Антимонопольного комітету України від 25.07.2024 року № 242-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 145-26.13/68-24 про визнання вчинення ТОВ "Юнібуд Енергосервіс" порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді спотворення результатів торгів (тендерів) та накладення штрафу, оприлюднену на офіційному веб-порталі Антимонопольного комітету України (https://amcu.gov.ua/napryami/oskarzhennya-publichnih-zakupivel/zvedeni-vidomosti-shchodo-spotvorennya-rezultativ-torgiv/zvedeni-vidomosti-shchodo-spotvorennia-rezultativ-torhiv-za-2024-rik);

- зобов`язати Антимонопольний комітет України виключити з Державного реєстру суб`єктів господарювання інформацію, внесену на підставі рішення Антимонопольного комітету України від 25.07.2024 року № 242-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 145-26.13/68-24 про визнання вчинення ТОВ "Юнібуд Енергосервіс" порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді спотворення результатів торгів (тендерів) та накладення штрафу, оприлюднену на офіційному веб-порталі Антимонопольного комітету України (https://reyestr.amcu.gov.ua/?dateFrom=&dateTo=&number=&code=35676598&name=&counter=).

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 (суддя Підченко Ю. О.), яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 (колегія суддів: Гаврилюк О. М., Ткаченко Б. О., Сулім В. В.) у задоволенні позову відмовлено.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.2. ТОВ "Юнібуд Енергосервіс" у касаційній скарзі, з посиланням на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд касаційної інстанції скасувати рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

4.2. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій порушено норми права, а саме:

- неправильне застосування частини четвертої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 19 Конституції України, статті 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 19 Господарського кодексу України, статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації";

- порушення норм статті 86, 269, 287 ГПК України;

без врахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 910/10407/20, помилково визнавши правовідносини не подібними.

4.3. Скаржник звертає увагу, зокрема на те, що:

- суд помилково визнав, що внесення інформації до Зведених відомостей і Державного реєстру не є частиною виконання рішення АМК від 25.07.2024 № 242-р. На переконання скаржника, постанова Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 910/10407/20 чітко встановлює, що внесення інформації до Зведених відомостей створює правові наслідки для суб`єкта господарювання (обмеження участі в тендерах), а отже, є складовою виконання рішення АМК, яке зупиняється під час судового оскарження такого рішення. На момент подання позовної заяви в справі № 910/14007/24 рішення АМК від 25.07.2024 № 242-р було предметом оскарження в рамках розгляду справи № 910/12838/24. За вказаних обставин виконання рішення АМК від 25.07.2024 № 242-р мало бути зупинено, що, на переконання скаржника, вказує на протиправність дій АМК;

- внесення інформації до Державного реєстру, який перебуває в дослідній експлуатації (наказ АМК від 04.03.2024 № 22-ОД), є незаконним, оскільки відсутня чітка нормативна підстава для використання такого реєстру для обмеження прав позивача. Апеляційний господарський суд проігнорував цей аргумент, чим порушив принцип законності, закріплений у статті 19 Конституції України та статті 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України";

- дії АМК щодо внесення інформації до Зведених відомостей і Державного реєстру до завершення судового оскарження порушували принципи пропорційності та недискримінації, оскільки створювали необґрунтовані перешкоди для участі позивача в тендерах, дискримінуючи його порівняно з іншими суб`єктами господарювання, чиї порушення не підтверджені судом;

- оприлюдненню підлягає лише достовірна інформація. Оскільки рішення АМК від 25.07.2024 № 242-р оскаржувалося на момент подання позовної заяви в справі № 910/14007/24, інформація про позивача була спірною і не могла вважатися достовірною до ухвалення остаточного судового рішення. Апеляційний господарський суд не врахував цей аргумент, помилково визнавши дії АМК правомірними;

- суд не дав належної оцінки доводам позивача щодо шкоди, завданої внесенням інформації до Зведених відомостей і Державного реєстру, зокрема через відмови позивачеві в участі у тендерах. Позивач зазначав, що такі дії обмежують його господарську діяльність, що підтверджується пунктом 4 частини першої статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі". Суд обмежився формальним висновком, що правові наслідки створює рішення АМК, а не внесення інформації, не дослідивши докази завданої скаржнику шкоди;

- апеляційний господарський суд не дослідив належним чином аргументи позивача щодо дослідної експлуатації Державного реєстру, що є суттєвою обставиною справи. Суд не обґрунтував, чому ця обставина не впливає на законність дій АМК, чим порушив принцип повного і всебічного розгляду справи.

5. Доводи інших учасників справи

5.1. У відзиві на касаційну скаргу АМК просить Суд відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судові рішення попередніх інстанцій без змін, посилаючись, зокрема, на дотримання судами норм матеріального та процесуального права.

5.2. АМК у своєму відзиві на касаційну скаргу звертає увагу Суду на правові висновки, які містяться у постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 910/897/25. В зазначеній справі Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду вважав за необхідне уточнити правові висновки, викладені у справі № 910/10407/20.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Як вбачається із матеріалів справи, Антимонопольний комітет України, розглянувши матеріали справи № 145-26.13/68-24 про порушення ТОВ "Юнібуд Енергосервіс" та ТОВ "Рутен Інжиніринг" законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", та подання з попередніми висновками Управління розслідувань окремих видів антиконкурентних узгоджених дій від 17.06.2024 № 145-26.13/68-24/197-спр, 25.07.2024 прийняв рішення № 242-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі також - Рішення № 242-р), яким, зокрема постановлено:

1. Визнати, що ТОВ "Юнібуд Енергосервіс" вчинило порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю "Славський міський полігон ТПВ, смт. Славське Сколівського району Львівської області. Реконструкція (рекультивація)" (код ДК 021:2015: 45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт)" (ідентифікатор торгів на вебпорталі "Prozorro" UA-2023-10-24-014452-a), проведених Славською селищною радою.

2. За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ "Юнібуд Енергосервіс" штраф у розмірі 1 173 986 (один мільйон сто сімдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) гривень;

3. Визнати, що ТОВ "Юнібуд Енергосервіс" вчинило порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю "Славський міський полігон ТПВ, смт. Славське Сколівського району Львівської області. Реконструкція (рекультивація)" (код ДК 021:2015:45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт)" (ідентифікатор торгів на вебпорталі "Prozorro" UA-2024-01-12-006846-a), проведених Славською селищною радою.

4. За порушення, зазначене в пункті 4 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ "Юнібуд Енергосервіс" штраф у розмірі 1 173 986 (один мільйон сто сімдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) гривень.

6.2. Як стверджує позивач, він скористався правом, наданим йому чинним законодавством України та роз`ясненим відповідачем, подавши до суду позовну заяву про визнання недійсним рішення відповідача від 25.07.2024 № 242-р в частині, що стосується позивача. Ухвалою від 25.10.2024 Господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/12838/24.

6.3. Разом із тим, одразу після постановлення рішення від 25.07.2024 № 242-р відповідач вніс дані про позивача, як про суб`єкта господарювання, який протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, до зведених відомостей щодо спотворення результатів торгів (далі - Зведені відомості), а також до Державного реєстру суб`єктів господарювання, яких притягнуто до відповідальності за вчинення порушення, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (далі - Державний реєстр).

6.4. Вказані зведені відомості оприлюднені на офіційному веб-порталі відповідача. Дані про позивача оприлюднені відповідачем в Державному реєстрі.

6.5. Позивач вказує на те, що незважаючи, що й досі не ухвалено судового рішення щодо визнання недійсним або залишення в силі рішення відповідача від 25.07.2024 № 242-р в частині, що стосується позивача, Комітетом вже опубліковані в Державному реєстрі та Зведених відомостях дані про позивача, як про суб`єкта господарювання, який притягувався (тобто, вже притягнутого) до відповідальності за вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.

6.6. Позивач зауважає, що внесення даних про нього до Державного реєстру та зведених відомостей, як про суб`єкта господарювання, який притягувався (тобто, вже притягнутого) до відповідальності за вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, вже стало підставою для відмови йому в участі у процедурі закупівлі, а отже перешкоджає в подальшому здійсненні його господарської діяльності та порушує його законні права.

6.7. Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог вказав на те, що прийняття рішення в частині зобов`язання Комітету виключити інформацію зі Зведених відомостей та Державного реєстру призведе до обмеження права доступу до інформації невизначеного кола осіб - запитувачів інформації; прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Комітету не зупиняє його дію, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції"; посилання позивача на те, що його право порушено не знаходить свого нормативно-правового відображення, оскільки замовник відмовляє ТОВ "Юнібуд Енергосервіс" не на підставі включення його в реєстр, а на підставі пункту 4 частини першої статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі".

6.8. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, з висновками якого погодився і апеляційний господарський суд, зазначив про те, що доводи позивача про неправомірність внесення відповідачем відомостей до Зведених відомостей та Державного реєстру без урахування оскарження рішення Комітету до суду, є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Крім того, суд також дійшов висновку про безпідставність твердження позивача щодо того, що включення ТОВ "Юнібуд Енергосервіс" до зведених відомостей фактично позбавляє його права на подання тендерних пропозицій та участь в процедурах закупівель, що призводить до значних фінансових збитків, оскільки правові наслідки створює для позивача прийняте Комітетом рішення від 25.07.2024 №242-р у справі №145-26.13/68-24 (яке на час ухвалення рішення є чинним та не скасовано в судовому порядку), а не інформація, включена Комітетом до зведених відомостей.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

7.3. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Предметом касаційного перегляду у цій справі є рішення господарського суду першої інстанції, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання дій відповідача такими, що порушують права позивача, зобов`язання відповідача вчинити дії, та постанова суду апеляційної інстанції, якою за результатами перегляду рішення - залишено без змін.

8.2. Верховний Суд на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, здійснює перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і зазначає таке.

8.3. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.4. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.5. Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

8.6. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

8.7. Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

8.8. Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2024 у справі №191/4364/21, ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №902/1076/24, від 09.08.2024 у справі №127/22428/21, постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №753/11009/19, від 27.07.2021 у справі №585/2836/16-ц, в яких означено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

8.9. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

8.10. Що ж до визначення подібних правовідносин за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, то в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин:

- для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями;

- з-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими;

- подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи [див. постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16 (пункт 32); від 25.04.2018 у справі № 925/3/17 (пункт 38); від 16.05.2018 у справі №910/24257/16 (пункт 40); від 05.06.2018 у справі №243/10982/15-ц (пункт 22); від 31.10.2018 у справі №372/1988/15-ц (пункт 24); від 05.12.2018 у справах №522/2202/15-ц (пункт 22) і №522/2110/15-ц (пункт 22); від 30.01.2019 у справі №706/1272/14-ц (пункт 22)]. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

8.11. Підставою для касаційного оскарження за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

8.12. Верховний Суд виходить також з того, що досліджуючи доцільність посилання на постанову Верховного Суду кожен правовий висновок Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: (1) чи є правовідносини подібними та (2) чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на відповідні законодавчі акти. У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних нормативно-правових актів.

8.13. Скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції та суд першої інстанції під час розгляду справи застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 910/10407/20.

8.14. Предметом розгляду у цій справі є зобов`язання вчинити дії, а саме:

- визнати дії АМК щодо включення інформації про скаржника до Зведених відомостей про рішення органів Антимонопольного комітету України (на підставі рішення АМК від 25.07.2024 № 242-р) та оприлюдненої на офіційному веб-порталі АМК, такими, що порушують права скаржника;

- визнати дії АМК щодо включення інформації про скаржника до Державного реєстру суб`єктів господарювання, яких притягнуто до відповідальності за вчинення порушення (на підставі рішення АМК від 25.07.2024 № 242-р) оприлюдненого на офіційному веб-порталі АМК, такими, що порушують права скаржника;

- зобов`язати АМК виключити зі Зведених відомостей про рішення органів Антимонопольного комітету України інформацію, внесену на підставі рішення АМК від 25.07.2024 року № 242-р та оприлюднену на офіційному веб-порталі АМК;

- зобов`язати АМК виключити з Державного реєстру суб`єктів господарювання інформацію, внесену на підставі рішення АМК від 25.07.2024 року № 242-р та оприлюднену на офіційному веб-порталі АМК.

8.15. Скаржник посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, які містяться у постанові від 25.08.2021 у справі № 910/10407/20.

8.16. В контексті зазначеної підстави касаційного оскарження Суд, враховуючи частину четверту статті 300 ГПК України вважає за необхідне врахувати постанову Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 910/897/25, де Суд уточнив правові висновки, викладені у справі № 910/10407/20, зазначивши, зокрема таке.

8.17. Відповідно до статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

8.18. Згідно з приписами статті 3 вказаного Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

8.19. Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів (стаття 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

8.20. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

8.21. Частиною першою статті 19 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції і є незалежними від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб`єктів господарювання, а також політичних партій та інших об`єднань громадян чи їх органів.

8.22. Частиною першою статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

8.23. Органи Антимонопольного комітету України оприлюднюють рішення за результатом розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції на офіційному вебсайті Антимонопольного комітету України протягом 10 робочих днів з дня його прийняття. Рішення підлягає оприлюдненню в повному обсязі, крім інформації, яка визначена інформацією з обмеженим доступом. Інформація з обмеженим доступом має бути виключена або зачорнена чи змінена в інший спосіб, який забезпечує достатній її захист та достатню прозорість щодо обґрунтування органом Антимонопольного комітету України прийнятого рішення (частина друга стаття 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

8.24. В частині правомірності внесення АМК інформації про позивача до Зведених відомостей та до Державного реєстру Верховний Суд у постанові від 18.12.2025 у справі № 910/897/25 виснував таке.

8.25. У пункті 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.

8.26. Пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

8.27. Відповідно до статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" серед основних принципів здійснення публічних закупівель та недискримінації учасників є: відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі.

8.28. Згідно зі статтею 10-1 Закону України "Про доступ до публічної інформації":

- публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання;

- розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному вебпорталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

- публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого публічного використання та поширення;

- будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.

8.29. У частині четвертій статті 10-1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зазначено, що перелік наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, вимоги до формату і структури таких наборів даних, періодичність їх оновлення визначаються Кабінетом Міністрів України. При цьому до такого переліку Кабінет Міністрів України обов`язково включає інформацію, доступ до якої у формі відкритих даних передбачено законом.

8.30. Щодо включення інформації про позивача до Зведених відомостей

8.31. Кабінетом Міністрів України постановою від 21.10.2015 № 835 затверджено Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних (далі - Положення). Це Положення визначає вимоги до формату і структури наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, періодичність оновлення та порядок їх оприлюднення, а також перелік таких наборів даних.

8.32. Розпорядники інформації згідно з цим Положенням завантажують у формі відкритих даних набір даних, визначений у переліку наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, згідно з додатком (пункт 3 Положення).

8.33. У разі внесення змін до переліку наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, розпорядник інформації у місячний строк з дати набрання чинності такими змінами здійснює їх завантаження та подальше оновлення на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних (пункт 4 Положення).

8.34. Згідно з Переліком наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних (додаток до Положення в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 409, який у відповідній частині у подальшому не зазнавав змін) АМК оприлюднює, окрім іншого, зведені відомості про рішення органів Комітету про визнання вчинення суб`єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді спотворення результатів торгів (тендерів).

8.35. Отже, включення інформації та оприлюднення АМК зведених відомостей про рішення органів Комітету про визнання вчинення суб`єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді спотворення результатів торгів (тендерів) здійснюється АМК на виконання приписів Положення, у зв`язку з чим Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про безпідставність посилання позивача на те, що ведення та публікація Зведених відомостей не передбачені жодним чинним нормативним актом України.

8.36. Щодо доводів про те, що внесення інформації до Зведених відомостей створює правові наслідки для суб`єкта господарювання (обмеження участі в тендерах), а отже, є складовою виконання рішення АМК, яке зупиняється під час судового оскарження, судова палата зазначила таке.

8.37. Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.

8.38. У частині третій статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зазначено, що прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

8.39. Згідно з частиною четвертою статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" унормовано, що порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

8.40. Отже, в частині четвертій згаданої статті йдеться про зупинення виконання рішення органу АМК, тоді як внесення цим Комітетом даних до Зведених відомостей законодавчо не визначається як виконання (складова виконання) цього рішення, відповідно не може бути й зупинене в процесі такого виконання.

8.41. З огляду на викладене, доводи скаржника в цій частині не знайшли свого підтвердження, а відтак і не спростовують висновки судів попередніх інстанцій.

8.42. Щодо включення інформації про позивача до Державного реєстру

8.43. Скаржник у касаційній скарзі зазначає про те, що внесення інформації до Державного реєстру, який перебуває в дослідній експлуатації (наказ АМК від 04.03.2024 № 22-ОД), є незаконним, оскільки відсутня чітка нормативна підстава для використання такого реєстру для обмеження прав позивача. За доводами скаржника, апеляційний господарський суд проігнорував цей аргумент, чим порушив принцип законності, закріплений у статті 19 Конституції України та статті 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

8.44. У зазначеному аспекті Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду виснував таке.

8.45. Згідно із Законом України від 09.08.2023 № 3295-ІХ внесено зміни до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України.

8.46. Означеним законом внесено зміни до Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме, доповнено його статтею 48-1, за змістом якої:

- Антимонопольний комітет України для цілей Закону України "Про публічні закупівлі" створює, веде та оприлюднює єдиний відкритий Державний реєстр суб`єктів господарювання, яких притягнуто до відповідальності за вчинення порушення, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів. Порядок ведення і доступу до Державного реєстру визначається нормативно-правовим актом Антимонопольного комітету України;

- доступ до інформації з Державного реєстру є вільним та безоплатним;

- у Державному реєстрі публікуються, зокрема, такі відомості:

1) реквізити рішення про притягнення до відповідальності за вчинення порушення у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів;

2) найменування органу Антимонопольного комітету України, який прийняв рішення;

3) найменування суб`єктів господарювання, що вчинили такі порушення, їх ідентифікаційні коди.

8.47. З огляду на імперативні приписи статті 48-1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", Суд відхиляє доводи скаржника про незаконність внесення інформації до Державного реєстру. Саме по собі перебування Державного реєстру в дослідній експлуатації жодним чином не впливає ані на чинність рішення АМК щодо позивача, ані на достовірність внесеної інформації про позивача, яка міститься у цьому реєстрі.

8.48. Відповідно до приписів пункту 4 частини першої статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника або відмовити в участі у переговорній процедурі закупівлі (крім випадків, зазначених у пунктах 2, 4, 5 частини другої статті 40 цього Закону) в разі, якщо суб`єкт господарювання (учасник) протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів тендерів.

8.49. Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що пункт 4 частини першої статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі" застосовується на підставі та з урахуванням відповідного рішення уповноваженого органу, тобто органу АМК, а не на підставі внесення інформації до Зведених відомостей та / чи до Державного реєстру.

8.50. Так, у постанові від 25.08.2021 у справі № 910/10407/20 Верховний Суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання дій АМК щодо включення товариства до Зведених відомостей на підставі рішення органу АМК від 04.05.2020, які оприлюднені на офіційному вебпорталі АМК, такими, що порушують права товариства та про зобов`язання АМК виключити інформацію про товариство зі Зведених відомостей, погодився з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на обставини, які були встановлені судами попередніх інстанцій.

8.51. Зокрема, предметом розгляду у справі № 910/10407/20 була відсутність в законодавстві чітко визначеного переліку відомостей, які публікуються у Зведених відомостях.

8.52. Втім, після ухвалення рішення у справі № 910/10407/20 до Закону України "Про захист економічної конкуренції" внесено зміни шляхом його доповнення статтею 48-1.

8.53. Відповідно до цієї статті АМК створює, веде та оприлюднює єдиний відкритий Державний реєстр суб`єктів господарювання, яких притягнуто до відповідальності за вчинення порушення, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

8.54. Також частиною третьою статті 48-1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено перелік відомостей, які публікуються у Державному реєстрі, серед якого зазначено про необхідність публікування найменування суб`єктів господарювання, що вчинили такі порушення, їх ідентифікаційні коди. Зазначені обставини не були та не могли бути предметом розгляду у справі № 910/10407/20.

8.55. Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду у постанові від 18.12.2025 у справі № 910/897/25 уточнив правові висновки, викладені у справі № 910/10407/20, та виснував про те, що:

1. Включення інформації та оприлюднення АМК зведених відомостей про рішення органів Комітету про визнання вчинення суб`єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді спотворення результатів торгів (тендерів) здійснюється АМК на виконання приписів Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Положення щодо ведення Реєстру;

2. У частині четвертій статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" йдеться про зупинення виконання рішення органу АМК, тоді як внесення цим Комітетом даних до Зведених відомостей законодавчо не визначається як виконання (складова виконання) цього рішення, відповідно не може бути й зупинене в процесі такого виконання;

3. Пункт 4 частини першої статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі" застосовується на підставі та з урахуванням відповідного рішення уповноваженого органу, тобто органу АМК, яке є чинним до моменту його скасування або визнання судом недійсним, а не на підставі внесення інформації до Зведених відомостей та / чи до Державного реєстру.

8.56. Верховний Суд наголошує, що кожна справа є індивідуальною, що обумовлено, окрім правової кваліфікації дій, яку здійснює АМК, так і на підставі тих обставин, фактів, доказів, які в подальшому досліджуються та оцінюються судом. Отже, враховуючи, що обставини у справі № 910/10407/20 встановлені за іншої доказової бази, тому висновки у цій справі не є релевантними до справи № 910/14007/24.

8.57. Отже, підстава касаційного оскарження, обґрунтована скаржником з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, у цьому випадку не отримала свого підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

8.58. Інші наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановленні інших обставин, у тому контексті, який, на думку скаржника, свідчить про наявність підстав для скасування судових рішень.

8.59. Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, в тій частині, яка узгоджується з вказаними вище міркуваннями Верховного Суду, наведеними у цій постанові.

8.60. Верховний Суд, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.2. З огляду на встановлені обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в касаційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що відсутні правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

10. Судові витрати

10.1. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції в порядку статті 129 ГПК України, покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнібуд Енергосервіс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі № 910/14007/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова