номер провадження справи 3/188/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
05.02.2026 Справа №908/3128/25
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І.,
розглянув заяву ОСОБА_1 (вх.№1830/08-08/26 від 26.01.2026) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №908/3128/25
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення вартості частки,
без виклику учасників справи
СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.01.2026 у справі №908/3128/25 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІКОН ГРУП» (вул. Рекордна, буд. 2, м. Запоріжжя, 69006; ідентифікаційний код юридичної особи 40653787) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) вартість невиплаченої частки в статутному капіталі у розмірі 438 600,00 грн (чотириста тридцять вісім тисяч шістсот гривень 00 коп), інфляційні втрати у розмірі 84 714,68 грн (вісімдесят чотири тисячі сімсот чотирнадцять гривень 68 коп), три проценти річних у розмірі 28 154,52 грн (двадцять вісім тисяч сто п`ятдесят чотири гривні 52 коп.), витрати зі сплати судового збору у розмірі 8 271,91 грн.

26.01.2026 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №908/3128/25.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву передано на розгляд судді Педоричу С.І.

Ухвалою суду від 27.01.2026 заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №908/3128/25 прийнято до розгляду для розгляду без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк до 03.02.2026 для надання суду обґрунтованих письмових заперечень на заяву за їх наявності.

29.01.2026 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про зменшення розміру витрат на оплату послуг з професійної правничої допомоги. Вважає заявлену позивачем суму витрат на правничу допомогу необґрунтовано завищеною.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду заяви стягнення витрат на професійну правничу допомогу, внаслідок чого, в порядку статей 240, 244 ГПК України 05.02.2026 ухвалено додаткове рішення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Звертаючись із позовом до суду, позивачем за текстом позовної заяви наведено попередній розрахунок, зокрема, зазначено, що позивач очікує понсти витрати на правничу допомогу з розрахунку 3500,00 грн за одну годину роботи.

У заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у справі в розмірі 82 424,89 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Враховуючи характер спірних відносин та інші конкретні обставини справи, відповідача вважає очевидно неадекватною заявлену до стягнення суму «понесених Позивачем» витрат у порівнянні як з ціною позову, так і із фактичним обсягом роботи, який вимагався від адвоката та був їм насправді здійснений.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

У силу дії пункту 12 частини 3 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частинами першою та другою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно із статтею 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Суд враховує, що позивачем дотримано процесуального строку подачі доказів на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

У позові вказано орієнтовний розмір судових витрат у вигляді правничої допомоги, які позивач очікував понести при розгляді справи, а саме: з розрахунку 3500 грн за одну годину роботи адвоката.

Рішення у справі ухвалено 20.01.2026.

Заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №908/3128/25 сформовано представником позивача в системі «Електронний суд» 23.01.2026, яка зареєстрована службою діловодства суду у наступний робочий день 26.01.2026.

До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору про надання правничої допомоги №BL06-07/25 від 23.07.2025, копію додаткової угоди від 01.09.2025 до договору про надання правничої допомоги №BL06-07/25 від 23.07.2025, копію акту наданих послуг №1 від 20.01.2026, копію рахунка на оплату №7 від 20.01.2026 на суму 82 424,89 грн; копію платіжної інструкції від 22.01.2026 на суму 82 424,89 про здійснення опдати рахунку №7 від 20.01.2026 Когута С.М. Адвокатського об`єднання «БІЗНЕС & ЛЕКС», копію ордеру серії АЕ №1432534 від 15.10.2025, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги №BL06-07/25 від 23.07.2025 на ім`я адвоката Зарвія Руслана Леонідовича, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3618 від 09.02.2018.

Позивачем строки подачі доказів понесених судових витрат дотримано, про що зазначено вище.

Позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача 82 424,89 грн витрат на професійну (правничу) допомогу.

Суд, розглянувши заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №908/3128/25, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зазначає таке.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.ч. 3, 4ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (п. п. 130-132, 134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

У постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Так, 23.07.2025 між Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС & ЛЕКС» (Адвокатське об`єднання) та ОСОБА_1 (Клієнт, позивач у справі) укладено договір про надання правничої допомоги про надання правничої допомоги №BL06-07/25, згідно з п. 1.1. якого Клієнт доручив, а адвокатське обєднання прийняло на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором.

За умовами п. 1.2 договору №BL06-07/25 від 23.07.2025 Клієнт уповноважив Адвокатське об`єднання представляти його інтереси в усіх органах державної влади, органах місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування.

За умовами п. 2.1 («в») договору №BL06-07/25 від 23.07.2025 права Адвоката: вести від імені Клієнта справи у судових установах усіх рівнів та інстанцій з усіма правами, передбаченими ЦПК України, ГПК України, КПК України, КАС України, КУпАП, Кодексу України з процедур банкрутства Клієнту, як учаснику відповідних судових процесів, в тому числі з правом подачі та підпису позову, зміну предмету та підстав позову, апеляційної скарги, касаційної скарги та інших процесуальних документів.

За змістом п. 4.1 договору №BL06-07/25 від 23.07.2025 Сторони дійшли згоди, що за послуги надані Адвокатським об`єднанням Клієент сплачує гонорар у розмірі згідно домовленості Сторін. На підтвердження факту надання послуг відповідно до умов цього Договору складається акт наданих послуг, який підписується Сторонами (п.4.3).

У додатковій угоді №1 від 01.09.2025 до договору №BL06-07/25 від 23.07.2025 Сторони узгодили вартість надання правничої допомоги Клієнту в суді першої інстанції, яка складає 3500,00 грн за одну годину роботи адвоката.

20.01.2026 між Клієнтом та Адвокатським об`єднанням підписано акт наданих послуг №1.

В акті зазначено детальний опис робіт, зазначено вид і склад наданих послуг, витрачений час та вартість наданих послуг. В акті сторони погодили, що Адвокатським об`єднанням надано правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги №BL06-07/25 від 23.07.2025, додаткової угоди №1 від 01.09.2025 на загальну суму 82 424,89 грн.

Жодних претензій по об`єму, кількості, вартості та строкам наданих Адвокатським об`єднанням послуг Клієнт не має.

З матеріалів справи убачається, що правничу допомогу у цій справі у вигляді представництва інтересів в суді надано позивачу адвокатом Зарвієм Р.Л. на підставі ордеру серії АЕ №1432534 від 15.0.2025, який було видано позивачем для представництва та захисту інтересів позивача у Господарському суді Запорізької області на підставі договору про надання правничої допомоги №BL06-07/25 від 23.07.2025.

Отже, сума гонорару сторонами була встановлена у погодинній оплаті роботи адвоката в розмірі 3500,00 грн.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 ГПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Відповідач просить зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 5486,25 грн. Відповідач вважає, що огляду на характер спірних відносин та інші конкретні обставини справи, відповідача вважає очевидно неадекватною заявлену до стягнення суму «понесених Позивачем» витрат у порівнянні як з ціною позову, так і із фактичним обсягом роботи, який вимагався від адвоката та був їм насправді здійснений.

Щодо заперечень відповідача суд зазначає таке.

Зокрема, згідно з положеннями частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).

Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Правова позиція, наведена вище, викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 року у справі №905/1795/18.

Отже, співставляючи вартість наданих юридичних послуг адвокатом в межах даної справі, беручи до уваги наведені відповідачем доводи щодо неспівміроності заявленої суми, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до відшкодування судові витрати на правову допомогу у загальному розмірі 82 424,89 грн не відповідають критеріям розумності, співмірності щодо участі адвоката Зарвії Р.Л.

Суд, проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу опис наданих позивачу послуг та подані документи, врахувавши, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, суд вважає за можливе не присуджувати на користь позивача заявлену суму в повному обсязі, з огляду на таке.

Суд вважає доведеними, співмірними і розумними заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу в частині складання та подачі до суду заяв про участь у судових засідань в режимі ВКЗ, про доступ до матеріалів справи в електронному вигляді в розмірі 1166,60 грн (583,30 грн + 583,30 грн), витрати в частині участі у судовому засіданні адвоката в розмірі 9507,79 грн за чотири судові засідання (2391,53 грн + 2858,17 грн + 2216,54 грн +2041,55 грн).

При цьому, проаналізувавши позовну заяву та відповідь на відзив, а також застосувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд доходить висновку, що складання позовної заяви, з урахуванням всіх складових зазначених позивачем, не могло зайняти стільки часу - 9 год 50 хв., як зазначено позивачем та надмірних зусиль адвоката, як і підготовка відповіді на відзив (11 год.), а тому понесені витрати на складання позовної заяви (33 215,00 грн) та відповіді на відзив (38 500,00 грн) не відповідають вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору (критерії визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України).

Тож, враховуючи характер спору у даній справі (стягнення вартості частки при виході з товариства), ступінь її складності (справа не є складною, при цьому відповідачем сума основного боргу не заперечувалась), незначний обсяг матеріалів у справі (при цьому матеріали реєстраційної справи надані реєстратором на вимогу суду) та нескладні арифметичні розрахунки, а також часткове задоволення заявлених позовних вимог, керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, суд вважає, що 10 000,00 грн за складання позовної заяви та 10 000,00 грн відповіді на відзив будуть співмірними та розумними витратами в цій частині професійної правової допомоги.

За вказаних обставин та з огляду на фактичний об`єм послуг, наданих адвокатом, надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю та об`ємом справи, відповідністю цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, враховуючи наявність клопотання про зменшення витрат на оплату послуг з професійної правничої допомоги, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню до 30 856,39 грн, які суд вважає співмірними і розумними витратами позивача на професійну правничу допомогу у даній справі.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (вх.№1830/08-08/26 від 26.01.2026) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №908/3128/25 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІКОН ГРУП» (вул. Рекордна, буд. 2, м. Запоріжжя, 69006; ідентифікаційний код юридичної особи 40653787) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 856,39 грн (тридцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість гривень 39 коп.). Видати наказ.

У решті вимог заяви відмовити.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 05.02.2026.

Направити додаткове рішення суду учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси в електронній формі із застосуванням ЄСІТС.

Суддя С.І. Педорич