РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.01.2026Справа № 910/227/24 (910/13639/25)
За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 4Б, оф. 5, ідентифікаційний номер 32736800)

про визнання договору укладеним.

в межах справи № 910/227/24

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, пр. Л. Гузара, 44, ідентифікаційний номер 42795490)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, 4 Б, оф. 5, ідентифікаційний номер 32736800)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Секретар судового засідання Улахли О.М.

Представники сторін:

від позивача - не з`явилися,

від відповідача - Дажук С.М. (поза межами приміщення суду).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/227/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик".

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява фізичної особи ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 позовну заяву залишено без руху.

До Господарського суду міста Києва надійшли докази усунення недоліків, встановлених в ухвалі суду від 04.11.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 17.12.2025

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 відкладено судове засідання на 28.01.2026.

12.01.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" надійшов відзив на позовну заяву.

14.01.2026 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

19.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" надійшли заперечення на відповідь на відзив та клопотання про не реєстрацію помилково відправлених заперечень на відповідь на відзив.

28.01.2026 від позивача до суду надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Як зазначив позивач, у жовтні 2008 року останній приєднався до публічного договору надання послуг з приєднання до газорозподільних мереж та провів на підставі замовлення у повному обсязі оплату вартості газифікації (приєднання) будинку, на підтвердження чого надає дублікати до прибуткового касового ордеру № 406 від 11.10.2008, із наступними призначеннями платежів: 1) «Підстава: плата по газифікації» 260,00 грн., 2) «Підстава: плата по газифікації» - 2 600,00 грн., 3) предоплата по газифікації - 2 000,00 грн.

26.01.2021 працівниками АТ «Вінницягаз» проведено вхідний контроль ВОГ про що вчинено реєстраційний запис за №1-4673 до паспорту лічильника газу YG G4-5.

24.01.2025 позивач звернувся з заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" про забезпечення доступу до газопостачання.

У відповідь, відповідач зазначив, що не проводив вищевказані роботи по його будинку, на балансі Оператора ГРМ (боржника) об`єкт системи газопостачання по АДРЕСА_2 не рахується. Також, надав рахунок № 12 від 07.02.2025 для оплати послуг стандартного приєднання на суму 20 372,00 грн., в т.ч. ПДВ 3 392,00 грн.

Надалі, 20.03.2025 та 15.07.2025 позивач звернувся з вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" про пуск природного газу до газоспоживаючого обладнання та укладення договору розподілу газу затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498.

Одночасно, 20.03.2025 представником ТОВ "Газовик" складено акт виконаних робіт щодо пломбування стояка за адресою: вул. Українська 62, с. Борівка, Могилів-Подільського району; замовник - позивач.

11.09.2025 позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" з запитом про надання інформації та просив повідомити чи обліковується на балансі Оператора ГРМ об`єкт системи газопостачання по вул. Українська 62, с. Борівка, Могилів-Подільського району Вінницької області, а також просив надати довідку про утримання об`єкта на балансі Оператора ГРМ, копію акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та власником збудованої системи внутрішнього газопостачання.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Взаємовідносини оператора газорозподільної системи із суб`єктами ринку природного газу визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом (пункт 2 Глави 1 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем).

З пункту 1 Глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем вбачається, що договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Пунктом 3 вказаної Глави визначено, що договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого вебсайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з частиною 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 8 Глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ не має права відмовити споживачу, власні об`єкти якого підключені до/через ГРМ, в укладанні договору розподілу природного газу за умови дотримання споживачем вимог щодо укладення договору розподілу природного газу, передбачених цим Кодексом та чинним законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 19-1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи зобов`язані за зверненням замовника забезпечити приєднання його об`єкта до газотранспортної або газорозподільної системи за умови дотримання замовником вимог кодексу газотранспортної системи та/або кодексу газорозподільних систем. Послуга з приєднання до газорозподільної або газотранспортної системи є платною та надається оператором газотранспортної системи або оператором газорозподільної системи відповідно до договору про приєднання, цього Закону, кодексу газотранспортної системи або кодексу газорозподільних систем.

На підтвердження здійснення оплати вартості приєднання будинку до газорозподільних систем позивач надав до матеріалів справи дублікати квитанцій до прибуткового касового ордеру № 406 від 11.10.2008, із наступними призначеннями платежів: 1) «Підстава: плата по газифікації» 260,00 грн., 2) «Підстава: плата по газифікації» - 2 600,00 грн., 3) предоплата по газифікації - 2 000,00 грн.

Утім, у зазначених дублікатах квитанцій до прибуткового касового ордеру не зазначено найменування підприємства, установи, організації, що видало квитанції, а лише вказано «ДУБЛІКАТ» у відповідній графі.

Також, відсутні відбитки печатки підприємства та підпис у графі «головний бухгалтер», що не дозволяє суду встановити факт видачі таких квитанцій до прибуткового касового ордеру (дублікатів) безпосередньо відповідачем.

У статті 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, заява про забезпечення доступу до газопостачання подана позивачем до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" 24.01.2025.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2024 № 2281 «Про встановлення ставок плати за стандартне приєднання до газорозподільних систем на 2025 рік в умовах дії воєнного стану» установлено ставки плати за стандартне приєднання до газорозподільних систем на 2025 рік в умовах дії воєнного стану.

Відтак, відповідачем виставлено позивачу рахунок № 12 від 07.02.2025 для оплати послуг стандартного приєднання на суму 20 372,00 грн., в т.ч. ПДВ 3 392,00 грн.

Доказів оплати зазначеного рахунку позивачем за стандартне приєднання до газорозподільних систем матеріали справи не містять, а надані до матеріалів справи дублікати квитанцій до прибуткового касового ордеру № 406 від 11.10.2008 не підтверджують здійснення оплати на суму 4 860,00 грн. на користь відповідача.

Ураховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання договору укладеним.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.02.2026

Суддя Д.В. Мандичев