ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 903/1063/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Ківерцівської міської ради

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 (головуючий - Юрчук М. І., судді: Миханюк М. В., Тимошенко О. М.) і додаткову постанову цього ж суду від 03.11.2025 у справі

за позовом Ківерцівської міської ради

до Акціонерного товариства "Українська залізниця",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Кабінету Міністрів України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання передати майно за актом приймання-передачі.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Фактичні обставини справи

1. 21.02.2020 Ківерцівська міська рада (далі також Міська рада, Рада) прийняла рішення № 14/25 "Про надання згоди на передачу безоплатно з державної у комунальну власність Ківерцівської міської об`єднаної територіальної громади централізованої системи водопостачання / водовідведення у м. Ківерці Волинської області, що знаходиться на балансі адресу Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця").

2. Вказане рішення з супровідним листом було направлено на адресу АТ "Укрзалізниця".

3. 04.03.2021 на адресу Міської ради надійшов лист ВСП "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління філії "БМЕС" AT "Укрзалізниця" із проханням конкретизувати перелік об`єктів водопостачання в м. Ківерці Волинської області, які знаходяться на балансі AT "Укрзалізниця" та пропонуються для передачі у комунальну власність, що дасть можливість розпочати процес передачі вказаного майна у комунальну власність.

4. У відповідь Міська рада надіслала на адресу ВСП "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління філії "БМЕС" AT "Укрзалізниця"" повідомлення про скликання позачергової сесії для вирішення питання про уточнення переліку об`єктів водопостачання, які необхідно передати у комунальну власність.

5. 09.03.2021 на позачерговій сесії Ківерцівської міської ради було прийняте рішення № 7/2 "Про надання згоди на передачу безоплатно з державної у комунальну власність Ківерцівської міської об`єднаної територіальної громади централізованої системи водопостачання у м. Ківерці Волинської області, що знаходиться на балансі AT "Укрзалізниця", в якому визначено конкретний перелік об`єктів водопостачання, які пропонуються до передачі у комунальну власність.

6. Вказане рішення з супровідним листом було надіслано на адресу ВСП "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління філії "БМЕС" AT "Укрзалізниця".

7. 08.12.2021 правління АТ "Укрзалізниця" прийняло рішення № Ц-57/686-2021, яким погодило передачу у комунальну власність Ківерцівської міської об`єднаної територіальної громади централізованої системи водопостачання у м. Ківерці Волинської області згідно з додатком 9 до протоколу. Також доручило Департаменту майнової політики направити матеріали до Міністерства інфраструктури України для винесення у встановленому порядку питання стосовно передачі згаданого майна на розгляд Кабінету Міністрів України.

8. 21.10.2022 AT "Укрзалізниця" було повторно надіслано на адресу Міністерства інфраструктури пакет документів щодо передачі у комунальну власність Ківерцівської міської об`єднаної територіальної громади основних засобів централізованого водопостачання, які внесені до статутного капіталу товариства та набуті в процесі господарської діяльності що обліковуються на балансі структурного підрозділу "Львівська дирекція" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд".

9. 01.03.2023 філія "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд" AT "Укрзалізниця" повідомила про необхідність внесення змін до рішення Міської ради щодо найменування вулиць міста та подання техніко-економічного обґрунтування ефективного використання майна за цільовим призначенням з визначенням обсягів та джерел фінансування видатків на його утримання, добудову, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний та поточний ремонт.

10. 28.03.2023 на виконання вказаного листа Рада прийняла рішення № 26/6 "Про внесення змін до рішення Ківерцівської міської ради № 7/2 від 09.03.2021 "Про надання згоди на передачу безоплатно з державної у комунальну власність Ківерцівської міської територіальної громади централізованої системи водопостачання у м. Ківерці Волинської області, що знаходиться на балансі AT "Укрзалізниця".

11. На виконання вимог АТ "Укрзалізниця" було розроблено та погоджено Радою техніко-економічне обґрунтування доцільності передачі об`єктів інженерної інфраструктури водопровідно-каналізаційного господарства (включаючи мережі, споруди, устаткування), що обліковуються на балансі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Укрзалізниця" у комунальну власність Ківерцівської міської територіальної громади".

12. 13.04.2023, 01.11.2023 та 11.03.2024 на адресу філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Укрзалізниця" Міська рада надала документи, які вимагала AT "Укрзалізниця".

13. Поряд з цим, 19.12.2022 Міська рада своїм рішенням № 22/42 затвердила Програму "Питна вода Ківерцівської міської громади на 2023 рік", а 11.09.2024 рішенням № 38/29 - Програму "Питна вода Ківерцівської міської громади на 2024-2026 роки", які було надіслано на адресу AT "Укрзалізниця" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд" виробничого структурного підрозділу "Львівська дирекція" для підготовки відповідного пакету документів з метою передачі погодженого майна.

14. 15.08.2024 AT "Укрзалізниця" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд" виробничого структурного підрозділу "Львівська дирекція" інформувала Раду про необхідність уточнення інвентарних номерів та надання програми Питна вода Ківерцівської міської територіальної громади на 2024 рік.

15. У відповідь на даний лист, Міська рада надала копії рішення № 26/6 від 28.03.2023 з Додатками № 1 та № 2, рішення № 22/42 від 19.12.2022 з Додатком № 1 Програма "Питна вода Ківерцівської міської громади на 2023 рік", рішення № 38/29 від 11.09.2024 з Додатком № 1 Програма "Питна вода Ківерцівської міської громади на 2024 - 2026 роки".

16. 29.11.2024 відбулось засідання Постійно діючої Комісії з непрофільних активів АТ "Укрзалізниця", на якому розглянуто питання про передачу основних засобів централізованого водопостачання у комунальну власність Ківерцівської міської територіальної громади та прийнято рішення звернутись до правління АТ "Укрзалізниця" з питання перегляду рішення про передачу основних засобів централізованого водопостачання у комунальну власність Ківерцівської міської територіальної громади, у зв`язку з їх виходом на рівень прибутковості.

Узагальнений зміст і підстави позовних вимог

17. Посилаючись на вказані обставини, 26.12.2024 Міська рада (далі також Позивач) звернулася до Господарського суду Волинської області з позовом до АТ "Укрзалізниця" (далі також Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача - Кабінет Міністрів України, в якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просила:

- визнати протиправною бездіяльність АТ "Укрзалізниця", що полягає у не здійсненні передачі до комунальної власності Ради об`єктів централізованої мережі водопостачання та водовідведення з обслуговуючими будівлями, що знаходяться на території міста Ківерці Луцького району Волинської області;

- витребувати з державної власності у комунальну власність Міської ради та зобов`язати АТ "Укрзалізниця" передати за актом приймання-передачі Раді об`єкти (згідно з переліком) централізованої мережі водопостачання та водовідведення з обслуговуючими будівлями, що знаходяться на території міста Ківерці Луцького району Волинської області.

18. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Міська рада узагальнено стверджувала про те, що питання передачі централізованої мережі водопостачання та водовідведення, яка задовольняє потреби територіальної громади, має для неї надзвичайно важливе значення, оскільки забезпечення населення міста Ківерці питною водою, яка відповідає вимогам державного стандарту, є одним з пріоритетних завдань органу місцевого самоврядування.

19. Рада наголошувала, що виконала усі вимоги визначені Законом України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності", Законом України "Про управління об`єктами державної власності", Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та іншими нормативно-правовими актами і у зв`язку із прийняттям правлінням АТ "Укрзалізниця" рішення від 08.12.2021 № Ц-57/686-2021, яким фактично вже погоджено передачу спірного майна вона має право звертатися до суду в інтересах територіальної громади про передачу критично важливих об`єктів інженерної інфраструктури водно-каналізаційного господарства з державної у комунальну власність.

20. Крім цього, Рада наголошувала, що виключно вона здійснює ремонт та реконструкцію спірних мереж на території міста Ківерці, в той час як Відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків та не забезпечує їх належне обслуговування, чим ставить під загрозу нормальне функціонування місцевої територіальної громади.

Узагальнений зміст і обґрунтування рішень судів попередніх інстанцій

21. Розглянувши заявлений позов, Господарський суд Волинської області рішенням від 02.06.2025 задовольнив його повністю.

22. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що рішення правління АТ "Укрзалізниця" від 08.12.2021 № Ц-57/686-2021 в юридичному сенсі є правочином, за яким діючий власник розпорядився своїм майном, шляхом його безоплатної передачі у комунальну власність. Проте, у подальшому Відповідач безпідставно не вжив заходів щодо передачі спірних об`єктів нерухомості у комунальну власність, а навпаки виявив непослідовність та ухилився від виконання власного рішення.

23. За цим, враховуючи, що спірні об`єкти функціонують в умовах публічного інтересу, мають публічний характер, що обумовлює їх особливий режим, наявність обмежень щодо володіння та розпорядження ними та суспільну значущість для громади, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

24. В подальшому, місцевий господарський суд ухвалив додаткове рішення від 24.06.2025, яким частково задовольнив відповідну заяву Міської ради та стягнув з АТ "Укрзалізниця" 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

25. За наслідками здійснення апеляційного перегляду справи, Північно-західний апеляційний господарський суд своєю постановою від 06.10.2025 рішення і додаткове рішення господарського суду першої інстанції скасував та ухвалив нове, яким у задоволенні позову відмовив.

26. Суд апеляційної інстанції вказав, що відповідно до встановлених обставин цієї справи майно, яке є предметом спору є майном АТ "Укрзалізниця", належить товариству на законних підставах, в той час як Міська рада ніколи не була власником цього майна або його частини. Тому витребування спірного майна у Відповідача на користь Ради виключається.

27. Апеляційний суд також відмітив, що відчуження спірного майна Відповідачем у комунальну власність територіальної громади можливе, але рішення про таке відчуження приймається виключно вищим органом товариства, а саме Кабінетом Міністрів України, що вимагає виконання певних умов та процедур, які у спірних правовідносинах завершено не було, а відтак і підстави для задоволення заявлених позовних вимог були відсутні.

28. Таким чином, оскільки господарський суд першої інстанції не звернув уваги на норми матеріального права, які у своїй сукупності регулюють процедуру прийняття рішення АТ "Укрзалізниця" щодо відчуження майна товариства у комунальну власність це призвело до прийняття неправомірного рішення про задоволення позову. Тому це рішення, як і похідне від нього додаткове рішення підлягають скасуванню з прийняттям нового про відмову у позові.

29. 03.11.2025 Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалив додаткову постанову, якою задовольнив відповідну заяву АТ "Укрзалізниця" та стягнув з Позивача на користь Відповідача 45 007, 00 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги у цій справі.

Касаційні скарги

30. Не погодившись із судовими рішеннями апеляційного господарського суду, Міська рада звернулася до Верховного Суду з касаційними скаргами, в яких просить їх скасувати, а дану справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційних скарг

31. Скаржник стверджує, що оскаржена постанова апеляційного господарського суду ухвалена з неправильним застосовуванням правових норм, зокрема, пунктів 2, 3 статті 1, статей 4, 81 Закону України "Про акціонерні товариства", статей 15, 18 Закону України "Про приватизацію державного майна", статей 7, 7-1 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" та без урахування висновків Верховного Суду щодо правильного застосування наведених норм, викладених у постановах від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21, від 04.02.2025 у справі № 917/2033/21, від 14.02.2018 у справі № 920/1077/16, від 28.03.2018 у справі № 925/792/17, від 08.05.2018 у справі № 925/875/17, від 22.05.2018 у справі № 915/1021/16, від 30.05.2018 у справі № 915/825/16, від 05.07.2018 у справі № 915/826/16, від 11.10.2018 у справі № 906/916/16, від 06.11.2018 у справі № 925/473/17, від 20.03.2019 у справі № 927/735/16, від 13.11.2019 у справі № 916/665/18, від 10.09.2020 у справах № 923/197/18 і № 923/576/18, від 01.10.2020 у справах № 924/647/18, № 912/1672/18, від 18.03.2021 у справі № 924/592/20 (щодо правового статусу майна державних акціонерних товариств). Також наполягає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 (щодо правової природи державної реєстрації) та від 09.02.2018 у справі № 906/538/16 (щодо неправомірності ігнорування важливих доводів сторони). Окремо відмічає незастосування апеляційним судом положень постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, якою затверджено статут АТ "Укрзалізниця", приписів статей 5, 6 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" та статей 2, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

32. В частині оскарження додаткової постанови суду апеляційної інстанції зазначає про порушення судом статей 2, 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв`язку із ухваленням додаткового судового рішення без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Узагальнені доводи інших учасників справи

33. АТ "Укрзалізниця" надіслало відзиви на касаційні скарги, в яких з доводами Ради не погоджується, вважає їх безпідставними та формальними. Наполягає на законності та обґрунтованості оскаржених постанов суду попередньої інстанції і у зв`язку з цим у задоволенні касаційних скарг просить відмовити, постанову і додаткову постанову апеляційного господарського суду у цій справі залишити без змін.

34. Кабінет Міністрів України своїм правом на подання відзиву на касаційні скарги не скористався.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду попередньої інстанції

35. Верховний Суд ухвалами від 17.12.2025 та від 14.01.2026 відкрив касаційне провадження на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 і додаткову постанову цього ж суду від 03.11.2025 у даній справі з підстави касаційного оскарження, передбаченої у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України.

36. Згідно із частинами першою - другою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

37. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Позивача (Ковальчук О. М., Кушнірук А. В.), Відповідача (Бондар М. Л., Лях К. М.) і Третьої особи (Кокиза Н. В.), дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши матеріали справи щодо дотримання судом попередної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

38. Приписами пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

39. Відповідно до положень згаданої норми, касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових:

(1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду;

(2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

40. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який було сформульовано у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема і пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

При цьому, з-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

41. Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

42. Водночас суд касаційної інстанції зазначає, що слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

43. Враховуючи наведене та виходячи із фактичних обставин цього спору, колегія суддів суду касаційної інстанції зауважує, що відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

44. За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (такі висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14 та постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/23369/17, від 05.03.2025 у справі № 916/2121/24).

45. Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (такі висновки викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18 та постановах Верховного Суду від 15.08.2023 у справі № 906/1175/18, від 22.02.2022 у справі № 910/2330/21, від 06.09.2022 у справі № 910/9228/21, від 29.11.2022 у справі № 910/745/20, від 01.07.2021 у справі № 910/7029/20, від 01.09.2020 у справі № 910/14065/18).

46. Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд вже неодноразово наголошував, що, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові незалежно від інших встановлених судом обставин (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/3146/17, від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, від 29.08.2023 у справі № 910/5958/20 та від 22.03.2023 у справі № 509/5080/18).

47. Як вже зазначалося, звертаючись до суду з позовом у цій справі, Міська рада заявила вимоги про визнання протиправною бездіяльності АТ "Укрзалізниця", що полягає у не здійсненні передачі до комунальної власності спірних об`єктів централізованої мережі водопостачання та водовідведення, а також про витребування згаданих об`єктів з державної власності у комунальну та зобов`язання Відповідача передати їх за актом приймання-передачі. Підставами ж позову визначила обставини погодження правлінням АТ "Укрзалізниця" передачі спірних об`єктів із власності товариства на користь територіальної громади та ухвалення власних рішень про надання згоди на таку передачу.

48. Розглядаючи означені вимоги, господарський суд апеляційної інстанції встановив, що із наявного у матеріалах справи витягу із Зведеного переліку майна Державного територіально-галузевого об`єднання "Львівська залізниця", що вноситься до статутного капіталу AT "Укрзалізниця", затвердженому Міністром інфраструктури України 18.08.2015, вбачається, що такий витяг містить спірне майно.

49. Згідно ж з постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Зведений перелік майна, що вноситься до статутного капіталу товариства є невід`ємною частиною Зведеного акту оцінки майна, який згідно положень статті 5 Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" № 4442-VI разом з Передавальними актами є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу товариства.

50. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірне майно зареєстроване за власником АТ "Укрзалізниця", а підставою виникнення права власності визначено Зведений перелік майна та Передавальний акт від 18.08.2015.

51. В силу приписів пункту 7 згаданої постанови № 200 Зведений акт оцінки майна, що вноситься до статутного капіталу АТ "Укрзалізниця", отримав рецензування Фонду державного майна України.

52. Тобто, як встановив суд апеляційної інстанції, майно, яке Позивач просить витребувати у Відповідача належить АТ "Укрзалізниця", право власності на нього належним чином зареєстроване за вказаним товариством, в той час як Міська рада ніколи не була власником цього майна або його частини.

53. 08.12.2021 правління АТ "Укрзалізниця" прийняло рішення № Ц-57/686-2021, яким погодило передачу у комунальну власність Ківерцівської міської об`єднаної територіальної громади централізованої системи водопостачання у м. Ківерці Волинської області згідно з додатком 9 до протоколу. Також доручило Департаменту майнової політики направити матеріали до Міністерства інфраструктури України для винесення у встановленому порядку питання стосовно передачі згаданого майна на розгляд Кабінету Міністрів України.

54. Водночас жодного рішення саме про передачу у комунальну власність Міської ради централізованої системи водопостачання у м. Ківерці Волинської області зазначений локальний акт не містить. Навпаки у ньому чітко наголошується на дотриманні процедури такої передачі, шляхом направлення відповідних матеріалів до Міністерства інфраструктури України для винесення у встановленому порядку питання стосовно передачі згаданого майна на розгляд Кабінету Міністрів України.

55. Так, згідно з пунктом 11 Порядку розпорядження майном акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 1054 (зі змінами), відчуження майна шляхом передачі у комунальну власність, у тому числі об`єктів інженерної інфраструктури водопровідно-каналізаційного господарства, здійснюється згідно з нормами Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" за рішенням вищого органу управління, а саме загальних зборів, функції якого виконує Кабінет Міністрів України.

56. Відповідно до пункту 58 Статуту АТ "Укрзалізниця" рішення акціонера з питань, що належать до компетенції загальних зборів, оформляються акціонером письмово. Рішення єдиного акціонера - держави в особі Кабінету Міністрів України оформляються відповідним актом Кабінету Міністрів України, проект якого розробляється та подається в установленому порядку Мінрозвитку (раніше - Мінінфраструктури).

57. Згідно з Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950 (зі змінами), головним розробником проектів актів Кабінету Міністрів з питань, пов`язаних із здійсненням Кабінетом Міністрів повноважень суб`єкта управління або загальних зборів АТ "Українська залізниця", є Мінрозвитку.

58. Відповідно ж до положень Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" пропозиції щодо такої передачі погоджуються ініціатором та подаються до центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

59. Таким чином, як цілком підставно виснував суд апеляційної інстанції, відчуження спірних об`єктів централізованої мережі водопостачання та водовідведення Відповідачем у комунальну власність територіальної громади м. Ківерці можливе, але рішення про таке відчуження приймається виключно вищим органом товариства, а саме Кабінетом Міністрів України, що вимагає виконання певних умов та процедур, які у спірних правовідносинах було розпочато, однак не було завершено, а відтак і право Позивача, на захист якого подано позов у цій справі станом на момент подання такого позову не було порушено Відповідачем.

60. Позов Міської ради у спірних правовідносинах заявлений не для захисту вже наявного права на майно, а з метою набуття такого майна у власність в обхід нормативно встановленої процедури, шляхом підміни необхідного рішення Кабінету Міністрів України відповідним рішенням суду, що у спірних приватно-правових відносинах є очевидно неправомірним.

61. Верховний Суд ще раз нагадує, що наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права (інтересу), але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав (інтересів) має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

62. Тобто, захисту підлягає наявне законне і порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) такого права (інтересу) та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

63. Суд касаційної інстанції виходить з того, що захисту підлягають не теоретичні або примарні права, а права практичні та ефективні. При цьому, відсутність порушеного права (інтересу) встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

64. В світлі доводів касаційної скарги колегія суддів вважає доцільним звернути увагу Позивача на тому, що легітимні очікування не можна ототожнювати із сподіваннями, що виникають на підставі особистого сприйняття або помилкової оцінки певних обставин чи норм права. Обов`язковою умовою, за наявності якої певне сподівання (вимога) особи набуває ознак легітимного очікування є те, що таке очікування (вимога) має належне правове підґрунтя, тобто наявне достатнє джерело для відповідного очікування (вимоги). В той же час, наявності такого правового підґрунтя скаржником у спірних правовідносинах не зазначено і належним чином не обґрунтовано, а тому і підстав стверджувати про порушення легітимних очікувань Міської ради у даному випадку немає. Відповідач не може бути примушений до виконання обов`язку, який не встановлений законом або договором.

65. Таким чином, оскільки відсутність порушеного права у позивача зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин, рішення суду попередньої інстанції, яким Раді відмовлено у задоволенні позовних вимог у цій справі колегія суддів Верховного Суду вважає законним та обґрунтованим.

66. Неправильного застосовування чи порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при ухвалення оскарженої постанови скаржник суду касаційної інстанції не довів. Жодної невідповідності між здійсненим судом попередньої інстанції правозастосуванням і висновками Верховного Суду у справах, на які посилається Позивач у касаційній скарзі, колегія суддів не виявила. Більше того, більшість постанов, на які посилається скаржник стосуються правовідносин, які не є подібними тим, що мають місце у цій справі.

67. З цих міркувань суд касаційної інстанції висновує, що розгляд інших доводів касаційної скарги Позивача на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 вже є недоцільним, позаяк на результат вирішення даного спору ніяк не впливає.

68. Щодо ж аргументів касаційної скарги на додаткову постанову суду апеляційної інстанції від 03.11.2025, то вони є цілковито безпідставними, адже наводячи відповідні доводи, Міська рада не враховує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку розподілу судових витрат та судового збору" № 4508-ІХ (набрав чинності 16.07.2025) частину третю статті 244 ГПК України було викладено в такій редакції: "Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи".

69. Тобто, оскільки при ухваленні додаткової постанови від 03.11.2025 Північно-західний апеляційний господарський суд вирішував лише єдине питання щодо стягнення з Позивача на користь Відповідача відповідної суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги у цій справі, апеляційний суд правомірно ухвалив цю додаткову постанову без повідомлення учасників в порядку вже змінених положень частини третьої статті 244 ГПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

70. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

71. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

72. Під час касаційного розгляду Верховний Суд не встановив неправильного застосування чи порушення судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права. Оскаржені постанова і додаткова постанова ухвалені за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи і підстав для їх зміни чи відміни, за мотивів наведених у касаційних скаргах, колегія суддів Касаційного господарського суду, не вбачає.

Судові витрати

73. Судовий збір за подання касаційних скарг в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

За таких обставин, керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Ківерцівської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 і додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 у справі № 903/1063/24 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І. С.

Судді Берднік І. С.

Зуєв В. А.