ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2026м. ДніпроСправа № 904/6992/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-хімічна компанія" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс Юр`ївський" (Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, смт Юр`ївка)

про стягнення заборгованості

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрно-хімічна компанія" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс Юр`ївський" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 702363,53грн, з якої: 519900,00грн основного боргу, 155970,00грн штрафу та 26493,53грн пені. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №9/3 від 28.04.2025 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

Відповідач не надав відзив на позовну заяву.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Господарським судом направлялися ухвала суду від 15.12.2025 (про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі) на адресу відповідача, в електронному вигляді до електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 31 том 1).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Враховуючи дату доставлення ухвали суду від 15.12.2025 15.12.2025, відповідач мав подати відзив на позовну заяву в строк до 30.12.2025 включно.

Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило, поважних причин пропуску наведеного строку суду також не повідомлено.

Станом на 13.02.2025 відповідач відзив на позов не надав.

Згідно із частиною першою статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак не зробив цього, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

28.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс Юр`ївський" (далі покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрно-хімічна компанія" (далі продавець, позивач) укладено договір поставки №9/3 (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю (поставити), а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити товар на умовах, визначених сторонами у цьому договорі та додатках до нього.

Предметом постачання по цьому договору є засоби захисту рослин (надалі - товар), виробник, асортимент, вартість та кількість яких закріплюється в додатках до цього договору, що є його невід`ємною частиною (пункт 1.2 договору).

Приписами пункту 2.1 договору встановлено, що кількість та асортимент товару, що постачається за цим договором, закріплюється в окремих додатках до цього договору, що підписуватимуться сторонами протягом строку дії цього договору. Всі додатки, підписані сторонами та скріплені печатками сторін (з урахуванням положень пункту 9.1 цього договору), становлять невід`ємну частину договору.

Пункт 5.1 договору визначає, що товар постачається продавцем у строки, закріплені відповідним додатком до договору, після отримання від покупця попередньої оплати за товар у розмірі і порядку, як це передбачено відповідним додатком до договору, окрім випадків коли сплата попередньої оплати сторонами не передбачається. Поставка товару може здійснюватися як окремими частинами (партіями) згідно кожного додатку до цього договору, так і в цілому по договору.

Пунктом 6.1 договору сторони визначили, що ціна і вартість товару, а також порядок та строки розрахунків за товар, визначається сторонами в кожному окремому додатку до цього договору.

Відповідно до пункту 6.2 договору загальна вартість товару, що постачається за цим договором, становитиме сукупну вартість товару, фактично поставленого в рамках цього договору, що визначається на підставі накладних/видаткових накладних.

Платежі за цим договором здійснюються покупцем у безготівковому порядку на банківський рахунок продавця, вказаний наприкінці цього договору. Датою оплати товару вважається дата зарахування коштів, перерахованих покупцем, на рахунок продавця. Здійснюючи платежі за цим договором, покупець повинен обов`язково вказувати в призначенні платежу номер та дату цього договору. У випадку порушення цієї вимоги покупцем, продавець самостійно вирішує в рахунок погашення яких зобов`язань покупця перед продавцем направити отримані від покупця кошти (якщо у покупця існуватимуть інші грошові зобов`язання перед продавцем)

(пункт 6.3 договору).

Приписами пункту 10.3 договору встановлено, що в разі прострочення розрахунку за поставлений товар, на вимогу продавця, покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки.

У пункті 10.4 договору сторони погодили, що в разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором та відповідними додатками до нього понад десять календарних днів, але не більше двадцяти календарних днів, окрім пені, передбаченої п. 10.3 цього договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі десять відсотків від вартості неоплаченого товару.

В разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором та відповідними додатками до нього понад двадцять календарних днів, але не більше тридцяти календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3 цього договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі двадцять відсотків від вартості неоплаченого товару.

В разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором та відповідними додатками до нього понад тридцять календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3 цього договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі тридцять відсотків від вартості неоплаченого товару.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2025, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Сторони дійшли згоди про обов`язковість скріплення печатками цього договору, будь-яких додатків та/або додаткових угод до нього (крім випадків відсутності у покупця печатки).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір поставки №9/3 від 28.04.2025 був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Сторонами відповідно до умов договору укладено додатки №№ 1-4 (а.с. 16, 19, 21, 23 том 1).

Умови пунктів 5.1, 5.2 додатків №№1-4 є аналогічними, а саме:

5.1 Попередня оплата в сумі, що становить 20% від вартості товару, вказаної в рахунку на оплату товару, сплачується покупцем протягом 2-х банківських днів з дати виставлення/виписки рахунку продавцем. Продавець зобов`язаний в день виставлення/виписки рахунку передати його покупцю факсом, електронною поштою або іншим зручним для сторін способом. В подальшому, але не пізніше ніж протягом 7-ми робочих днів, продавець зобов`язується передати/надіслати покупцю оригінал такого рахунку. Якщо покупець не сплачує продавцю попередню оплату в повному обсязі у вищевказаний строк, виставлений/виписаний продавцем рахунок втрачає чинність. У такому випадку, продавець виставляє/виписує новий рахунок на оплату товару з урахуванням положень п. 3 цього додатку, а покупець зобов`язаний оплатити новий рахунок у строки зазначені вище в цьому пункті додатку.

5.2. Залишок вартості товару в сумі, що становить 80% вартості товару, вказаної в накладних на товар, покупець зобов`язується сплатити з урахуванням коригування вартості товару, що проводиться у порядку викладеному нижче в цьому пункті додатку, не пізніше 10.10.2025.

28.04.2025, 22.05.2025 та 30.05.2025 між сторонами підписано специфікації до додатків (а.с. 17, 20, 22, 24 том 1), відповідно до умов яких сторони визначили, найменування товару, одиницю виміру, кількість товару його ціну та вартість. Загальна вартість товару відповідно до зазначених специфікацій становить 915580,56грн з ПДВ.

На виконання умов договору та специфікацій позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 915580,56грн, що підтверджується видатковими накладними:

- видаткова накладна №09-00000057 від 02.05.2025 на суму 746191,20грн з ПДВ;

- видаткова накладна №09-00000073 від 26.05.2025 на суму 84549,36грн з ПДВ;

- видаткова накладна №09-00000079 від 03.06.2025 на суму 84840,00грн з ПДВ (а.с. 7-9 том 1).

Позивач зазначає, що відповідач здійснив часткову оплату за поставлений товар на суму 395680,56грн, що підтверджується випискою по рахунку за період з 01.01.2025 по 09.12.2025 (а.с. 6, зворотній аркуш 6 том 1), зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 519900,00грн, що і стало причиною звернення до суду.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений товар, пені та штрафу за несвоєчасну оплату.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору поставки, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості, наявність/відсутність підстав для стягнення пені та штрафу.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень відповідача стосовно обсягів, строку, вартості та якості поставленого товару.

Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу прийняття товару за зазначеною видатковою накладною відповідачем також не заявлено.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано положення договору в частині виконання його зобов`язань.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Враховуючи визначений контрагентами у пунктах 5.1, 5.2 додатків №№1-4 до договору порядок розрахунків за поставлений товар, приймаючи до уваги його прийняття відповідачем за видатковими накладними, суд зазначає, що строк оплати є таким, що настав 10.10.2025, прострочення з 11.10.2025.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 519900,00грн відповідачем згідно з положеннями статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 26493,53грн за період з 11.10.2025 по 09.12.2025 та штраф у сумі 155970,00грн, які розраховані на підставі пунктів 10.3, 10.4 договору (а.с. 2, 18 том 1)

За змістом частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами пункту 10.3 договору встановлено, що в разі прострочення розрахунку за поставлений товар, на вимогу продавця, покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки.

У пункті 10.4 договору сторони погодили, що в разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором та відповідними додатками до нього понад десять календарних днів, але не більше двадцяти календарних днів, окрім пені, передбаченої п. 10.3 цього договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі десять відсотків від вартості неоплаченого товару.

В разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором та відповідними додатками до нього понад двадцять календарних днів, але не більше тридцяти календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3 цього договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі двадцять відсотків від вартості неоплаченого товару.

В разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором та відповідними додатками до нього понад тридцять календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3 цього договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі тридцять відсотків від вартості неоплаченого товару.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені та штрафу судом порушень не встановлено.

Згідно з частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 702363,53грн, з якої: 519900,00грн основного боргу, 155970,00грн штрафу та 26493,53грн пені.

Судом були досліджені всі докази в матеріалах справи та надана їм правова оцінка.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (стаття 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00грн.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті (в тому числі позовної заяви), в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні з позовом до суду через систему "Електронний суд", позивач сплатив судовий збір в розмірі 10535,45грн згідно з платіжною інструкцією №45212 від 10.12.2025, замість 8428,36грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 2107,09грн (а.с. 4 том 1)

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідне клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 2107,09грн підлягає поверненню з Державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача і стягненню на користь позивача підлягають 8428,36грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-хімічна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс Юр`ївський" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 702363,53грн, з якої: 519900,00грн основного боргу, 155970,00грн штрафу та 26493,53грн пені задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс Юр`ївський" (51300, Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, смт Юріївка(з), вул. Центральна, буд. 51; ідентифікаційний код 45144914) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-хімічна компанія" (03040, м. Київ, вул. Стельмаха Михайла, буд. 6А; ідентифікаційний код 41694117) 519900,00грн - основного боргу, 155970,00грн - штрафу, 26493,53грн - пені та 8428,36грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 13.02.2026.

Суддя В.О. Татарчук