ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 918/1180/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Рогач Л. І.,

секретар судового засідання Зайченко О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 (колегія суддів: Олексюк Г. Є.- головуючий, Гудак А. В., Мельник О. В.) та рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 (суддя Романюк Р. В.)

за позовом Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради

до Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України

про стягнення коштів

та за зустрічним позовом Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України

до Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради

про визнання недійсним додаткового договору до договору оренди нежилого приміщення

за участю: відповідача за первісним позовом Тарасюк Д. В. (керівник), Бернацький П. В. (адвокат)

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1 Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - Управління) звернулося до господарського суду із позовом до Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України (далі - Організація), в якому просило стягнути заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 54 789,70 грн.

1.2 Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням умов додаткового договору від 28.11.2017 № 1946 до договору оренди від 02.09.1996.

1.3 Організація звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до Управління, в якій просила визнати незаконним з моменту укладення цей додатковий договір.

1.4 В обґрунтування зустрічного позову Організація посилалася на те, що у начальника Управління - Поліщук Н. В. не було повноважень на укладення правочину без попереднього погодження з органом місцевого самоврядування та відповідного доручення і на час укладення не була затверджена органом місцевого самоврядування Методика розрахунку орендної плати. Організація також як на підставу посилалася на постанову Верховної Ради України "Про запровадження мораторію на виселення творчих спілок" від 21.10.2009 № 1653-VI, Закон України "Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок" від 20.05.2010 № 2274-МІ і вказувала про те, що Управління є неналежним позивачем, оскільки не є власником приміщення.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1 Рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025, первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Організації на користь Управління 54 726,59 грн заборгованості зі сплати орендної плати, а в решті цього позову та у зустрічному позові - відмовлено.

2.2 Суд дійшов висновку, що Організація неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування нежитловим приміщенням та, здійснивши перерахунок заборгованості зі сплати орендної плати, встановив, що за період з 01.09.2021 по 30.04.2024 остання становить 54 726,59 грн.

2.3 Щодо зустрічного позову суд зазначив, що Організація не довела належними та допустимими доказами наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання недійсним договору. Спірний договір не суперечить актам цивільного законодавства, інтересам держави чи суспільства, а тому враховуючи, що під час його укладення сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, суд визнав цю вимогу необґрунтованою.

3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи

3.1 У касаційній скарзі Організація просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов залишити без задоволення, а зустрічний позов - задовольнити повністю.

3.2 Скаржник вважає, що суди не врахували висновків Верховного Суду (пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)) стосовно того, що:

- за загальним правилом, договір як універсальний регулятор приватних відносин, є підставою для встановлення (зміни чи припинення) приватних прав і обов`язків та інших наслідків саме для його сторін. Тобто, по-перше, регулююча сила договору стосується його сторін (постанова від 08.06.2022 у справі № 396/269/18);

- балансоутримувач не має права замість власника (орендодавця) вимагати виселення орендаря (постанова від 01.10.2019 у справі № 910/4446/19);

- і Додаток до договору, і Додаткова угода є невід`ємною частиною вже існуючого договору. Про це в обов`язковому порядку зазначається у Додатку до договору та Додатковій угоді до Договору оренди нежитлових приміщень (постанова від 31.05.2021 у справі № 917/265/18);

- зміна ціни після укладення договору допускається лише в випадках і на умовах, установлених договором або законом (постанова від 12.05.2021 у справі № 902/591/20).

3.3 Крім того, у касаційній скарзі скаржник посилається на те, що суди встановили обставини справи, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів - додаткового договору до договору оренди нежилого приміщення та розрахунку орендної плати (пункт 4 частини 3 статті 310 ГПК України).

3.4 У відзиві Управління просить відмовити скаржнику в задоволенні його касаційної скарги та зазначає, що згідно з пунктом 1.1 Положення Управління є виконавчим органом Рівненської міської ради, місцевим органом приватизації, нею створеним, їй підзвітним та підконтрольним, який підпорядковується міському голові, першому заступнику міського голови та виконавчому комітету міської ради та згідно із пунктами 3.2.5., 3.2.25 відповідно до покладених на нього завдань передає об`єкти комунальної власності у тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здає їх в оренду та безоплатне користування, контролює виконання орендарями умов договорів; здійснює передачу в оренду комунального майна на підставі рішення міської ради від 20.06.2000 № 287 "Про затвердження Положення про порядок проведення конкурсу на право укладення договору оренди комунального майна".

3.5 Управління також вказало про безпідставність тверджень скаржника про те, що на час укладення договору Методика розрахунку орендної плати не була затверджена органом місцевого самоврядування. Відповідна Методика, яка застосовувалася до спірного договору, була прийнята міською радою 15.06.2014 згідно з рішенням № 3987 "Про внесення змін до рішення Рівненської міської ради від 6 жовтня 2009 року № 2884 "Про затвердження Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна, що є власністю територіальної громади міста Рівного". Крім того, рішенням міської ради від 12.11.2013 № 172 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 10.03.2009 № 35 "Про затвердження орендних ставок за використання нерухомого майна, що є власністю територіальної громади м. Рівного" для всіх категорій орендарів були затвердженні орендні ставки, які застосовувалися у формулі розрахунку орендної плати на підставі зазначеної вище Методики. А тому нарахування орендної плати було проведене у відповідності до вимог законодавства.

4. Мотивувальна частина

4.1 Суди встановили, що 02.09.1996 між Департаментом міського господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради народних депутатів (орендодавець) та Рівненською обласною організацією "Спілка журналістів України" (орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення, за умовами п. 1 якого орендодавець на основі положення передає, а орендар приймає в орендне користування нежиле приміщення для офісу по вул. С. Петлюри, 1 загальною площею 88,9 м2. Строк дії договору встановлений на 25 років (п. 23 договору).

4.2 28.03.2000 між Управлінням житлового господарства (орендодавець) та Рівненською обласною організацією "Спілка журналістів України" (орендар) було укладено договір оренди нежилового приміщення, за умовами п. 1 якого орендодавець на основі положення передає, а орендар приймає в орендне користування нежиле приміщення для забезпечення статутної діяльності по вул. С. Петлюри, 1 загальною площею 81,9 м2. Згідно з пунктами 11, 23 договору, звільняється від оплати на 10 років з 02.09.1996 (рішення міської ради від 29.05.1996 № 136). Строк дії договору встановлений на 25 років починаючи з 02.09.1996.

4.3 Розпорядженням міського голови м. Рівного "Про призначення Н. Поліщук" від 30.10.2006 № 157-ос призначено Поліщук Наталію Вячеславівну на посаду начальника Управління комунальної власності міста з 30.10.2006.

4.4 17.10.2007 між Територіальною громадою міста Рівного в особі Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради (позичкодавець) та Рівненською обласною організацією спілки журналістів України (користувач) було укладено договір позички, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Поддубною Л. П., зареєстровано в реєстрі № 6186.

4.5 Згідно п. 1.1 договору, позичкодавець передає, а користувач приймає в безоплатне користування частину нежитлового приміщення (будинок) на вул. С. Петлюри, 1, загальною площею 52,7 кв. м, а саме - позначені в Технічному паспорті приміщення площею 32,5 кв. м поверху за № 56, площею 14,5 кв. м, № 57 площею 18,0 кв. м та місця загального користування 1 поверху - площею 11,9 кв. м, 2 поверху - площею 8,3 кв. м (далі майно) для забезпечення статутної діяльності.

4.6 Майно належить позичкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Рівненським міським бюро технічної інвентаризації 09.07.2001 на підставі розпорядження міського голови № 1535-р від 06.07.2001 (п. 1.3 договору).

4.7 Згідно з п. 2.1. договору, відповідно до рішення Рівненської міської ради від 29.05.1996 № 136 "Про оренду приміщень, розміщених в будинку по вул. С. Петлюри, 1" та на підставі договорів оренди нежилого приміщення від 02.09.19996 та від 23.08.2000, нежитлові приміщення, зазначені в п. 1.1 на момент укладення договору позички знаходяться у користуванні користувача.

4.8 Рішенням Рівненської міської ради "Про передачу на баланс нежитлових приміщень на вул. С. Петлюри, 1" від 10.07.2009 № 2653 вирішено Управлінню житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради передати, а Управлінню комунальною власністю прийняти на баланс такі нежитлові приміщення, що є комунальною власністю територіальної громади міста Рівного і знаходяться за адресою м. Рівне, вул. С. Петлюри, 1: адміністративний будинок загальною площею 1 636,3 м2; сарай-гараж загальною площею 76,8 м2.

4.9 30.04.2010 між Управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (позичкодавець) та Рівненською обласною організацією Національної спілки журналістів України (користувач) укладено договір позички № 1946, за умовами п. 1.1. якого, позикодавець передає, а користувач приймає в безоплатне користування нежитлові приміщення у будівлі, розташованій за адресою: м. Рівне, вул. С. Петлюри, 1 (далі майно) загальною площею 52,7 кв. м, а саме: нежитлові приміщення на 2 поверсі будівлі - площею 14,5 кв. м (згідно з технічним паспортом - № 56), площею 18 кв. м (згідно з технічним паспортом - № 57), а також площі загального користування - на 1 поверсі 11,9 кв. м; на 2 поверсі - 8,3 кв. м. Майно перебуває на балансі Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради. Мета використання майна - здійснення статутної діяльності Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України.

4.10 Відповідно до п. 1.2 договору, даний договір діє з 30.04.2010 по 28.04.2013.

4.11 Згідно з п. 2.1 договору, відповідно до рішення Рівненської міської ради від 12.06.2007 №869 та договору позички від 17.10.2007, укладеного між Управлінням житлово-комунального господарства міста Рівне та Рівненською обласною організацією Національної спілки журналістів України, нежитлові приміщення, зазначені у пункті 1.1. на момент укладення даного договору використовуються Рівненською обласною організацією Національної спілки журналістів України.

4.12 Рішенням Рівненської міської ради "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 10.03.2009 № 35 "Про затвердження орендних ставок за використання нерухомого майна, що є власністю територіальної громади м. Рівного" від 12.11.2013 № 172 внесено зміни до рішення виконавчого комітету від 10.03.2009 № 35 "Про затвердження орендних ставок за використання нерухомого майна, що є власністю територіальної громади м. Рівного" зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету від 13.12.22011 № 217, шляхом викладення у новій редакції п. 1 додатку до рішення. Згідно додатку до рішення виконкому від 12.11.2013 № 172 зазначені орендні ставки за використання нерухомого майна , що є власність територіальної громади м. Рівного (у відсотках до вартості нерухомого майна, визначеної експертним шляхом).

4.13 Рішенням Рівненської міської ради "Про внесення змін до рішення Рівненської міської ради від 06.10.2009 № 2884 "Про затвердження Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна, що є власністю територіальної громади міста Рівного" від 15.05.2014 № 3987 внесено зміни до рішення Рівненської міської ради "Про затвердження Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна, що є власністю територіальної громади міста Рівного" від 06.10.2009 № 2884, виклавши його в новій редакції.

4.14 28.11.2017 між Територіальною громадою міста Рівного від імені якої діє Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (орендодавець), в особі начальника управління Поліщук Наталії Вячеславівни (діє на підставі Положення про управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради, затвердженого рішенням Рівненської міської ради від 04.10.2002 № 108 та розпорядження міського голови від 30.10.2006 № 157-ос) та Рівненською обласною організацією Національної спілки журналістів України (орендар), в особі відповідального секретаря Фоменка Миколи Георгійовича (діє на підставі статуту Рівненської обласної організації спілки журналістів України прийнятого конференцією Рівненської обласної організації Спілки журналістів України 29.12.1993 та ХІІ позачерговою конференцією Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України (протокол № 1 від 04.06.2009)) було укладено додатковий договір № 1946 до договору оренди від 02.09.1996 із змінами, внесеними договорами від 28.03.2000, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Піддубною Л. П., зареєстровано в реєстрі № 2878.

4.15 Відповідно до п. 1.1 додаткового договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Симона Петлюри, будинок номер 1 (один), загальною площею 51,6 кв. м (надалі - майно), а саме приміщення другого поверху площею 32,5 кв. м та місця загального користування другого поверху площею 8,3 кв. м, та першого поверху 10,8 кв. м. Приміщення перебувають на балансі Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради. Вартість 1 кв. м майна (визначена відповідно до звіту про незалежну оцінку майна) станом на 30.06.2017 року складає 6 583,76 грн.

4.16 Згідно п. 1.2 додаткового договору приміщення, яке передається в оренду належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Рівненським міським бюро технічної інвентаризації 09.07.2001 на підставі розпорядження міського голови № 1535-р від 06.07.2001, зареєстрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 24.05.2016 Державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Репетухою О. М., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

4.17 Пунктами 2.1 та 2.2 додаткового договору сторони передбачили, що на момент укладення договору майно перебуває в користуванні орендаря на умовах договору від 02.09.1996. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Орендар користується ним лише протягом строку оренди.

4.18 Договір діє до 01.09.2021 (п. 3.1. додаткового договору).

4.19 Відповідно до п. 4.1?п. 4.3 додаткового договору орендна плата за цим договором визначається на підставі методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна, що є власністю територіальної громади міста Рівного, затвердженої рішенням Рівненської міської ради встановлюється в сумі 900,99 грн в місяць (розрахунок додається). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць. Орендна плата сплачується орендарем до 20 числа поточного місяця.

4.20 Згідно з п. 4.5 додаткового договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

4.21 Пунктом 4.6 додаткового договору сторони погодили, що у разі припинення (розірвання) Договору оренди орендар сплачує орендну плату по день фактичної передачі майна за актом прийому-передачі. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі.

4.22 Рішенням Господарського суду Рівненської області від 10.07.2023 у справі № 918/560/23 позов задоволено. Ухвалено Рівненській обласній організації Національної спілки журналістів України звільнити нежитлові приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Симона Петлюри, буд. 1, шляхом виселення та передачі по акту прийому-передачі Управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради. Стягнути з Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України на користь Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн 00 коп.

4.23 Відповідно до Акту державного виконавця від 01.05.2024, на виконання наказу № 918/560/23 Господарського суду Рівненської області від 28.08.2023, стягувачу передано приміщення за адресою: м. Рівне, вул. С. Петлюри, 1.

4.24 Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Щодо виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України

4.25 Касаційне провадження за касаційною скаргою у справі відкрито за виключним випадком касаційного оскарження, передбаченим пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

4.26 У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 08.06.2022 у справі № 396/269/18, від 01.10.2019 у справі № 910/4446/19, від 31.05.2021 у справі № 917/265/18 та від 12.05.2021 у справі № 902/591/20.

4.27 У справі № 910/4446/19, на відміну від цієї справи, Верховний Суд виходив із встановлених судами обставин справи про те, що стороною тристоронього договору є балансоутримувач - КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва", на якого згідно із зазначеним договором покладено лише обов`язок забезпечувати додержання вимог нормативно-правових актів із пожежної безпеки та контролювати виконання орендарем умов договору щодо сплати орендарем орендної плати та інших платежів і у разі виникнення заборгованості вживати відповідних заходів (пункти 4.3.1, 4.3.2 спірного договору). До того ж у справі, що переглядається у касаційному порядку, вимоги про виселення скаржника не заявлялися і судами не розглядалися, а як вже зазначалося скаржника було виселено за результатами розгляду іншої справи - № 918/560/23.

4.28 У справі № 396/269/18 предметом позову було звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, а Верховний Суд перевіряв правильність застосування норм права судами попередніх інстанцій з урахуванням встановлених обставин справи, а саме суди встановили, що боржник не виконував належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість, яка не погашена станом на момент звернення банку з позовом.

4.29 У справі № 917/265/18 предметом позову було стягнення грошових коштів унаслідок прострочення кредиту, а Верховний Суд у касаційному порядку переглядав постанову суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви про заміну сторони правонаступником, яка була подана після видачі наказу на виконання рішення суду.

4.30 У справі № 902/591/20 предметом позову було визнання недійсним договору зберігання державного майна, додаткових угод та повернення майна. Верховний Суд переглядав у касаційному порядку судові рішення про задоволення позову, котрі мотивовані тим, що обставини справи свідчать про укладення між сторонами прихованого договору оренди (найму) державного майна шляхом укладення удаваного договору зберігання та додаткових угод до нього. У цій справі Верховний Суд направив постановою від 12.05.2021 справу на новий розгляд, оскільки в силу процесуальних повноважень не міг з`ясувати усі істотні обставини справи щодо наявності чи відсутності підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, чого не зробили й суди попередніх інстанцій. Тобто суд касаційної інстанції у цій постанові не формував висновку щодо застосування норм права, про які вказує скаржник у касаційній скарзі.

4.31 Колегія суддів зазначає, що для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

4.32 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі. Для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях, скаржник має навести не особисті міркування щодо незаконності та необґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не врахували суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи.

4.33 Водночас, проаналізувавши доводи скаржника, колегія суддів з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду щодо критеріїв подібності правовідносин, викладених у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, вважає, що правовідносини не є подібними. Більш того скаржник виокремив окремі абзаци з постанов Верховного Суду у справах № 396/269/18, № 910/4446/19 та № 917/265/18 й виклав власні заперечення на висновки судів попередніх інстанцій, що не є належним обґрунтуванням касаційної скарги за виключним випадком касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України. Також відображені скаржником у касаційній скарзі нібито висновки Верховного Суду у постанові від 12.05.2021 у справі № 902/591/20 взагалі відсутні у цій постанові.

4.34 Виходячи із встановлених судами обставин даній справі, що переглядається у касаційному порядку, не вбачається, що судами не було враховано висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду, наведених скаржником.

4.35 Враховуючи викладене, доводи скаржника про неврахування висновків Верховного Суду не підтвердилися. За таких обставин касаційне провадження за касаційною скаргою скаржника підлягає закриттю відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.

Щодо виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 4 частини 3 статті 310 ГПК України

4.36 За положенням пункту 4 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

4.37 На думку скаржника, недопустимими доказами у справі є: 1) додатковий договір від 28.11.2017 № 1946 до договору оренди нежилого приміщення від 02.09.1996 (із подальшими змінами), який укладений Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради, в особі начальника управління Поліщук Наталії В`ячеславівни, з однієї сторони, та Рівненською обласною організацією Національної спілки журналістів України, в особі відповідального секретаря Фоменка Миколи Георгійовича, з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі (додаток № 5 до позовної заяви); 2) розрахунок орендної плати до договору оренди нежитлового приміщення від 28.11.2017 року (додаток № 6 до позовної заяви).

4.38 Скаржник свої заперечення на ці докази мотивував, зокрема фактом відсутності відповідного договору оренди та тим, що цей розрахунок здійснений без урахування відповідних методик та складений на підставі сумнівного додаткового договору від 28.11.2017 № 1946 до договору оренди нежилого приміщення від 02.09.1996 (із подальшими змінами), а із позовної заяви та доданих документів не вбачається обставин, які є підставою для здійснення оплати Організацією орендної плати за користування нежитловим приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 1. При цьому Управління не являється власником приміщення, за використання його стягується орендна плата.

4.39 Колегія суддів зазначає, що допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з передбачених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 903/34/22.

4.40 Недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Тягар доведення недопустимості доказу покладено на особу, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.09.2022 у справі № 910/3493/21, від 16.03.2021 у справі № 905/1232/19, від 02.03.2021 у справі № 922/2319/20, від 16.02.2021 у справі № 913/502/19, від 13.08.2020 у справі № 916/1168/17.

4.41 Натомість скаржник у поданій касаційній скарзі не обґрунтував, в чому саме проявилося порушення судами положень статті 77 ГПК України, зокрема, щодо закону, з порушенням якого отримано оцінені судом докази, та/або підтвердження обставин іншими засобами доказування, а не певними засобами доказування, які відповідно до законодавства повинні підтверджувати фактичні обставини справи.

4.42 Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (схожий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).

4.43 Доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо встановлення судами обставин справи на підставі недопустимих доказів не містять аргументованих, обґрунтованих мотивувань та зводяться до заперечень встановлених судом обставин справи. При цьому посилання скаржника на відсутність повноважень у начальника Управління на укладення спірного додаткового договору не може вказувати на його недопустимість як доказ, а може, наприклад, вказувати про його неукладеність, чого скаржник не довів за обставинами цієї справи.

4.44 Отже, скаржник належним чином не обґрунтував та не довів, що суди порушили норми процесуального права щодо порядку оцінки доказів, зокрема, процедури отримання доказів та/або дослідження доказів.

4.45 Наведене повністю спростовує аргумент скаржника на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 3 статті 310 ГПК України (щодо недопустимості доказів).

4.46 Колегія суддів вважає, що доводи скаржника у цій частині спрямовані на додаткову перевірку цих доказів, що з урахуванням частини 2 статті 300 ГПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, оскільки за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою зібраним у справі доказам та встановленим на їх підставі обставинам справи.

4.47 Крім того слід зазначити, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2025 у справі № 926/503/24, погодивши відповідні умови договорів оренди спірного комунального майна з визначеним у них розміром орендної плати, відповідач взяв на себе відповідні зобов`язання, тобто у нього виникло зобов`язання, що випливає з таких договорів, оплачувати орендну плату у порядку та розмірах, передбачених договорами.

4.48 Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

4.49 Отже, відсутні правові підстави для скасування судових рішень з цих мотивів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

4.50 Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними (пункт 5 частини 1 статті 296 ГПК України).

4.51 Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

4.52 З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження, відкрите за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частиною 2 статті 287 ГПК України, належить закрити, а в іншій частині касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

4.53 Відповідно до положень статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження у справі № 918/1180/24 за касаційною скаргою Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2025 та рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025, відкрите за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частиною 2 статті 287 ГПК України, закрити.

В іншій частині касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Є. В. Краснов

Л. І. Рогач