ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/658/22

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю. В.,

розглянувши заяву (вх. № 2-1979/25 від 16.12.2025) представника Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та клопотання (вх. № 2-108/26 від 27.01.2026) представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» про скасування заходів забезпечення позову

у справі № 916/658/22

за позовом Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (03508, м. Київ, вул. Леваневського, буд. 6; )

до відповідачів:

1) Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» (65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, буд. 28; ),

2) Приватного підприємства «Автолюбитель» (65058, Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 25-А, кв. 52; ),

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» (65088, Одеська обл., м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94; ),

4) Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» (65016, Одеська обл., м. Одеса, пров. Ванний, буд. 1-А, кв. 75; ),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м. Одеса, площа Думська, буд. 1; )

про скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, припинення права власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння;

представники учасників справи:

від позивача (заявника) - не з`явився,

від відповідача-1 - не з`явився,

від відповідача-2 - не з`явився,

від відповідача-3 - не з`явився,

від відповідача-4 - не з`явився,

від третьої особи - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/658/22 за позовом Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (позивач, заявник, ГО «ВСА») до Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» (відповідач-1, ГО «ОООА»), Приватного підприємства «Автолюбитель» (відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» (відповідач-3), Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» (відповідач-4), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеської міської ради про скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, припинення права власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Предметом позову у справі були наступні вимоги ГО «ВСА»:

1) скасувати рішення державних реєстраторів, а саме:

- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації Корсун Олега Валерійовича від 22.04.2019 року № 46585740 про державну реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В за Приватним підприємством «Автолюбитель»;

- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Макогонюк Аліни Олександрівни від 07.08.2020 року № 53505067 про державну реєстрацію права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В за Приватним підприємством «Автолюбитель»;

- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича від 25.06.2020 року № 52846508 про державну реєстрацію права власності на господарську будівлю, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»;

- рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області Бардакова Євгена Віталійовича від 02.09.2020 року № 53866410 про державну реєстрацію права власності на автостоянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 за Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»;

2) визнати недійсними наступні договори купівлі-продажу:

- Договір купівлі-продажу від 12.04.2006 року, укладений між Одеською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів та Приватним підприємством «АВТОЛЮБИТЕЛЬ», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко В.Д., зареєстрований в реєстрі за № 2584;

- Договір купівлі-продажу від 22.10.2021 року, укладений між Приватним підприємством «АВТОЛЮБИТЕЛЬ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С., зареєстрований в реєстрі за № 2036;

- Договір купівлі-продажу від 09.03.2021 року, укладений між Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 174;

3) припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» (, місцезнаходження: 65088, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94) на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

4) припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» (, місцезнаходження: 65016, м. Одеса, пров. Ванний, буд. 1-А, кв. 75) на автостоянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

5) визнати за Громадською організацією «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (, місцезнаходження: 03508, м. Київ, вул. Леваневського, буд. 6) право власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В, загальною площею 226,1 кв.м, який складається із приміщень: літ. «А» - виробниче, площею 56,1 кв.м; літ. «Б» - виробниче, площею 114,9 кв.м; літ. «Г» - цех, площею 9,8 кв.м; літ. «Д» - вбиральня, площею 3,00 кв.м; літ. «Е» - сарай, площею 2,4 кв.м; літ. «Ж» - гараж, площею 22,9 кв.м; літ. «З» - гараж, площею 17,00 кв.м; 1,2 - огорожа, І- мостіння, навіси під літ. В, Г, Д, Е, Є, Ж, З, К, Л, М;

6) витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» (, місцезнаходження: 65088, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94) на користь Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (, місцезнаходження: 03508. м. Київ, вул. Леваневського, буд. 6) виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В.

Рішенням від 27.10.2022, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2023, у задоволенні позову відмовлено повністю.

16.12.2025 представник позивача подав до суду заяву (вх. № 1979/25) про перегляд судового рішення від 27.10.2022 у справі № 916/658/22 за нововиявленими обставинами, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В день подання представником позивача заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, від останнього також надійшла заява (вх. № 2-1976/25) про забезпечення позову шляхом заборони усім державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування та органів державної влади, іншим суб`єкта реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, відкриття та закриття розділів у реєстрі, внесення змін до реєстру тощо) стосовно наступних об`єктів нерухомого майна:

- виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що зареєстрований на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» (, місцезнаходження: 65088, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94);

- автостоянка, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що зареєстрована на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» (, місцезнаходження: 65016, м. Одеса, пров. Ванний, буд. 1-А, кв. 75).

Ухвалою від 18.12.2025 заяву представника ГО «ВСА» про забезпечення позову задоволено, заборонено усім державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування та органів державної влади, іншим суб`єктам реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, відкриття та закриття розділів у реєстрі, внесення змін до реєстру тощо) стосовно наступних об`єктів нерухомого майна: виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 3-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що зареєстрований на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ» (, місцезнаходження: 65088, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94); автостоянка, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 4А/1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що зареєстрована на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» (, місцезнаходження: 65016, м. Одеса, пров. Ванний, буд. 1-А, кв. 75).

Ухвалою від 18.12.2025 заяву (вх. № 2-1979/25 від 16.12.2025) ГО «ВСА» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 916/658/22 залишено без руху, встановлено заявнику строк для усунення виявлених недоліків заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 74 451,33 грн.

23.12.2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з доказами сплати судового збору.

23.12.2025 представник відповідача-1 подав до суду письмові заперечення проти заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою від 29.12.2025 заяву ГО «ВСА» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами прийнято до розгляду, відкрито провадження за нововиявленими обставинами у справі № 916/658/22, заяву вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, судове засідання призначено на 28.01.2026.

15.01.2026 від представника відповідача-3 надійшов відзив на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, згідно якого він просить відмовити у задоволення заяви та залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22.

26.01.2026 представник позивача подав до суду клопотання про відкладення судового засідання, яке мотивував нестабільною ситуацією з електропостачанням, що унеможливлювало участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також у зв`язку із участю у судовому засіданні у іншій справі, яка перебуває у провадженні Печерського районного суду міста Києва.

27.01.2026 до суду надійшла заява представника відповідача-4 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2025 у справі № 916/658/22.

28.01.2026 від представника відповідача-1 до суду надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

28.01.2026 надійшло клопотання представника відповідача-3 про долучення доказів понесення ТОВ «СТИЛЬ» витрат на правову допомогу.

З урахуванням поважності наведених представником позивача причин неможливості з`явитися у судове засідання та враховуючи його намір прийняти участь при розгляді заяви, з метою забезпечення позивачу права на ефективний судовий захист, суд протокольною ухвалою від 28.01.2026 відклав судове засідання на 03.02.2026. При цьому суд також прийняв до провадження заяву представника відповідача-4 про скасування заходів забезпечення позову, яку призначив до розгляду у наступному судовому засіданні.

У судовому засіданні, яке відбулось 03.02.2026, представники відповідачів-1, -3 та -4 заперечували проти задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, просили залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22.

Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, в той час як про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка вих. № 916/658/22/8621/26 від 06.02.2026 про доставку ухвали від 29.01.2026, постановленої в поряду ст. 120 ГПК України, до електронного кабінету ГО «ВСА».

У зв`язку з тим, що явка представника позивача у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, враховуючи неповідомлення ним про причини неявки, суд вважав за можливе здійснити розгляд заяви без участі представника позивача.

03.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та в порядку ст. 219 ГПК України відклав його проголошення на 09.02.2026, про що учасники справи були повідомлені в порядку ст. 120 ГПК України.

09.02.2026 судом складено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заяву представника позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя як така не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (§§ 27, 28 рішення від 18.11.2004 у справі «Праведна проти Росії» № 69529/01 та § 46 рішення від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови» № 2). Однак при цьому ЄСПЛ наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним з аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» від 28.10.1999).

Цей принцип установлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (§§ 51, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» від 24.06.2003; ухвала ЄСПЛ щодо прийнятності заяви N 62608/00 «Агротехсервіс проти України»; §§ 42-44 рішення ЄСПЛ у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (§§ 27-34 рішення ЄСПЛ у справі «Праведна проти Росії» від 18.11.2004).

Відповідно до частини першої статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 320 цього Кодексу).

До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2019 у справі № 127/10129/17 зазначала, що господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Нововиявленими є лише такі обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі, обґрунтовують вимоги або заперечення сторін, можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені судом, який ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд зазначеного рішення, та стали відомими тільки після його ухвалення (пункт 26). Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також, якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (пункти 27, 28).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18 (пункт 6.38)).

Скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 9901/819/18 і постанови Верховного Суду від 18.07.2023 у справі № 914/935/20, від 28.08.2018 у справі № 910/24418/16, від 27.06.2019 у справі № 711/2178/17, від 26.01.2022 у справі № 922/3149/18, від 23.02.2024 у справі № 909/837/13).

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що ново виявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26.06.2018 у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09.06.2011 у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи викладене вище, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до ново виявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору, які натомість не були доступні та відомі стороні.

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 910/11027/18 (пункт 5.13)).

Дослідження обставин і перевірка доказів наявності нововиявлених обставин у розумінні положень процесуального законодавства не може мати наслідком нову правову оцінку обставин, які вже були предметом дослідження судів при вирішенні спору по суті.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, alia, вимагає, щоби, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09.06.2011 у справі «Желтяков проти України» ("Zheltyakov v. Ukraine", заява № 4994/04, § 42-43)).

В обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами представник позивача, із посиланням на п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України, покликається на існування істотних обставин, які не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи, а саме на прийняття П`ятим апеляційним адміністративним судом постанови від 19.11.2025 у справі № 2а-2193/09/1570, якою апеляційну скаргу Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2009 скасовано, провадження у справі за позовом Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» до Головного управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії закрито, роз`яснено позивачеві право на звернення з позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Вказує, що на даний час достеменно встановлено, що ГО «ОООА» зареєструвала Статут в редакції від 2008 року без правових підстав та тільки за наявності судового рішення, яке на даний час скасовано.

На думку заявника, вказаною постановою встановлено обставини приналежності ГО «ОООА» до ГО «ВСА», як місцевого осередку, що є важливим доказом у рамках даної справи.

Вважає, що посилання суду першої інстанції на відсутність доказів на підтвердження права власності позивача на спірне майно на даний час можуть бути спростовані, оскільки судовим рішенням у справі № 2а-2193/09/1570 встановлено незаконність реєстрації Статуту ГО «ОООА» в редакції від 2008 року, а отже і неможливість набуття у власність місцевим осередком майна та належність всього закріпленого за ГО «ОООА» майна саме ГО «ВСА».

Оцінивши доводи заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, а також надані позивачем докази, суд встановив, що обставини, на які посилається ГО «ВСА», не впливають на зміст рішення у справі № 916/658/22 і не були покладені в його основу, а зводяться лише до перегляду судового рішення без належних правових підстав, тобто не є нововиявленими у розумінні статті 320 ГПК України.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22 у задоволенні позову ГО «ВСА» про скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, припинення права власності, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 апеляційну скаргу ГО «ВСА» залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22 залишено без змін, тобто визнано таким, що прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права, та з урахуванням судової практики, сформованої на момент розгляду справи.

Ухвалами Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2023 та від 08.08.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 916/658/22 за касаційною скаргою ГО «ВСА»» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 та рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022.

При ухваленні рішення, яке позивач просить переглянути, суд встановив, що позов ГО «ВСА» в частині вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння є віндикаційним. Так, суд відмовив у задоволенні заявлених вимог про скасування рішень державних реєстраторів, припинення права власності відповідача-3 та відповідача-4 на спірне майно, визнання права власності позивача на спірне майно, оскільки такий спосіб захисту не є ефективним, що згідно з практикою Верховного Суду є самостійною підставою для відмови у позові й виключає необхідність надання оцінки діям відповідачів та інших осіб щодо цього майна. Разом з тим, суд встановив, що у матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які б підтверджували наявність у позивача права власності на спірне нерухоме майно або можливість набуття такого права на законних підставах. В матеріалах справи також були відсутні докази, з яких можна було б встановити прийняття позивачем рішень щодо спірного майна, зокрема, щодо передачі такого майна на праві господарського відання чи оперативного управління відповідачу-1. Позивач також не надав доказів участі у створенні чи фінансуванні спірного нерухомого майна, а також не довів наявності у ГО «ВСА» елементів змісту права власності щодо такого майна в розумінні статті 317 Цивільного кодексу України - права володіння, користування чи розпорядження.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач у даній справі не довів порушення своїх прав та законних інтересів.

При цьому суд зазначив, що твердження позивача щодо володіння спірним майном зводяться до цитування норм різних редакцій статутів ГО «ВСА» стосовно того, що відповідач-1 являється місцевим осередком позивача та не мав права вчиняти жодних дій зі спірним майном. Натомість предмет спору у справі №916/658/22 стосується виключно захисту права власності позивача на спірну нерухомість, яке позивач намагається захистити крізь призму своїх корпоративних прав щодо управління місцевими осередками, а не шляхом подання належних та допустимих доказів існування у нього права власності на спірне майно.

На переконання ГО «ВСА», в силу скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2009, яка зобов`язувала Головне Управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України зареєструвати нову редакцію Статуту ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», затверджену Постановою 15-ї позачергової конференції Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів від 26.09.2008, вимога про витребування з володіння ГО «ОООА» майна, яке було зареєстроване за ГО «ОООА» на підставі статуту в редакції від 2008 року, є законною та обґрунтованою і може бути задоволена судом.

Суд не погоджується із такими доводами ГО «ВСА», оскільки прийняття П`ятим апеляційним адміністративним судом постанови від 19.11.2025 у справі № 2а-2193/09/1570, якою скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2009, не може вважатися нововиявленою обставиною, так як суд не обґрунтовував судове рішення, що переглядається, скасованою постановою.

Висновки суду ґрунтувалися насамперед на відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів наявності у ГО «ВСА» права власності на спірне майно, а не преюдиційністю спору в адміністративній справі № 2а-2193/09/1570.

За таких обставин, суд констатує, що скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2009 у справі № 2а-2193/09/1570 не впливає на правильність висновків суду у справі № 916/658/22.

Слід також зазначити, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 2а-2193/09/1570 спір по суті не розглянуто, а за наслідками апеляційного перегляду закрито провадження у справі, а отже вказана постанова не є судовим рішенням, яким розглянуто спір по суті.

На думку суду, ГО «ВСА» не довела наявності такої необхідної складової для визнання певних обставин нововиявленими як їх істотність, тобто коли врахування їх судом вплинуло б на юридичну оцінку обставин справи та мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

З огляду на вищевикладене, господарський суд виснує про відсутність підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, оскільки обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами фактично стосуються повторного дослідження обставин справи № 916/658/22, що вже були встановлені судом під час її розгляду, та переоцінки тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом в процесі розгляду цієї справи, що відповідно до вимог процесуального закону не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами та не впливає на суть рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22.

Отже, заява представника ГО «ВСА» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22 залишється в силі.

Щодо клопотання представника відповідача-4 про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з відмовою у задоволенні заяви представника ГО «ВСА» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, клопотання (вх. № 2-108/26 від 27.01.2026) представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2025 у справі № 916/658/22, підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на позивача (заявника).

Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч.ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд встановив, що у відзиві на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідач-3 вказав, що очікує понести судові витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн

До відзиву відповідачем-3 було додано копії договору про надання правової допомоги та додаткової угоди № 1 до нього від 05.01.2026. Водночас у відзиві було зазначено, що в подальшому додатково буде надано Акт виконаних робіт (наданих послуг).

28.01.2026 відповідачем-3 подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії Акта виконаних робіт (наданих послуг) від 27.01.2026, підписаного ТОВ «СТИЛЬ» та адвокатом Цимбалом С. Ю.

Дослідивши подані відповідачем-3 докази, суд встановив, що 05.01.2026 між відповідачем-3 (ТОВ «СТИЛЬ») та адвокатом Цимбалом С. Ю., який представляв інтереси відповідача-3 при перегляді судового рішення за нововиявленими на підставі Ордера серії ВН № 1634977 від 05.01.2026, було укладено Договір про надання правничої допомоги, згідно з п. 1.1. якого адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу, необхідну у зв`язку із поданням ГО «ВСА» заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі № 916/658/22, а відповідач-3 зобов`язався оплатити адвокату надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Згідно з п. 5.1. вказаного договору за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар, розмір якого сторони погоджують додатковою угодою.

05.01.2026 адвокат та відповідач-3 підписали додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги, якою визначили фіксований розмір гонорару, який становить 30 000,00 грн.

Пунктом 2 додаткової угоди адвокат та відповідач-3 домовились, що гонорар сплачується протягом 30 календарних днів з дня прийняття судового рішення, яким закінчується провадження за нововиявленими обставинами.

Згідно з п. 3 додаткової угоди підписання сторонами Акта виконаних робіт (наданих послуг) є підтвердженням належного надання адвокатом і прийняття клієнтом відповідних послуг.

27.01.2026 адвокат та відповідач-3 підписали Акт виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги від 05.01.2026.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч. ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 р. у справі № 910/4201/19).

У ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що в силу приписів наведених вище норм ст.ст. 126, 129 ГПК України, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема, зазначивши, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання розподілу понесених відповідачем-3 судових витрат на правову допомогу, оцінивши за внутрішнім переконанням наявні у матеріалах справи докази, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, з урахуванням принципу справедливості, верховенства права та встановлення, що розмір гонорару у даному випадку є завищеним, суд приходить до висновку про покладення на позивача 10 000,00 грн витрат на правову допомогу, що, на переконання суду, цілком відповідає критеріям, визначеним ч. 5 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 145, 234, 235, 252, 320, 325 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви (вх. № 2-1979/25 від 16.12.2025) представника Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 916/658/22 - відмовити.

2. Залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 27.10.2022 у справі № 916/658/22.

3. Клопотання (вх. № 2-108/26 від 27.01.2026) представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто» про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

4. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2025 у справі № 916/658/22.

5. Стягнути з Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (03508, м. Київ, вул. Леваневського, буд. 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль» (65088, Одеська обл., м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 92/94; ) 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Вступну та резолютивну частини ухвали складено 09.02.2026. Повну ухвалу складено та підписано 13.02.2026.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги в строк, визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.В. Волков