РІШЕННЯ

м. Київ

29.01.2026Справа № 910/14140/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Герасименко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №910/14140/25 за позовом Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок і КО» про скасування рішення про державну реєстрацію, за участю представника позивача Садовського О.О.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Позивач звернувся до суду для скасування державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Українського відродження (Бударіна), буд 3/2, оскільки вказаний об`єкт є самочинним будівництвом, а тому відсутні підстави для здійснення такої реєстрації, яка у свою чергу не дозволяє реалізувати повноваження позивача щодо контролю у сфері благоустрою.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кендзьорою Вікторією Ярославівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2017 №33730519, яким вирішено здійснити реєстрацію права приватної власності на нежитлову споруду 494,3 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Бударіна, будинок 3/2 за ТОВ «Затишок і КО».

2.2. 09.02.2024 провідним інспектором КП «Київблагоустрій» Вовком О.І. встановлено порушення пункту 13.1.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року N 1051/1051, та оформлено приписи №2402626 та №2402628, якими запропоновано усунити порушення шляхом надання дозвільної документації на розміщення тимчасової споруди.

2.3. Листом від 09.02.2024 ТОВ «Затишок і КО» звернулось до КП «Київблагоустрій», яким просило внести нежитлову споруду за адресою: м. Київ, вул. Українського відродження, 3/2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00, до електронної бази даних підприємства.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

3.1. Предметом позову є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2017 №33730519, прийняте державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації ) Кендзьорою Вікторією Ярославівною.

3.2. Юридичними підставами позову норми Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

3.3. Фактичними підставами позову є державна реєстрація права власності на майно, яке не підлягає державній реєстрації - внаслідок легалізації самочинного будівництва шляхом безпідставної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва. Спірний об`єкт є самочинно збудованим, оскільки під його будівництво не була відведена земельна ділянка, дозвіл на проведення будівельних робіт не надавався, проєкт не затверджувався, а особа, яка здійснила самочинне будівництво об`єкта, не набула права власності на нього, і у подальшому вчиняла дії з легалізації.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. 15.12.2025 (сформовано 13.12.2025) через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву.

4.2. Відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

4.3. Згідно з частиною 10 статті 165 ГПК України суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.

4.4. Частиною 6 статті 6 ГПК України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

4.5. У ТОВ «Затишок і КО» до 12.01.2026 був відсутній зареєстрований електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

4.6. Копія ухвали Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 про відкриття провадження направлена засобами поштового зв`язку на адресу відповідача: вул. Зодчих, 34А, м. Київ та вручена адресату 24.11.2025.

4.7. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

4.8. Отже, в строк до 09.12.2025 включно відповідач мав подати відзив, однак пропустив вказаний строк без подання заяви про продовження строку для подання відзиву до його пропущення.

4.9. Враховуючи неведене суд має право розглядати справу за наявними матеріалами, однак, враховуючи неявку представника відповідача у судове засідання, суд враховує позицію відповідача, викладену у відзиві, для забезпечення реалізації принципу пропорційності господарського судочинства.

4.10. Водночас, забезпечуючи право сторони бути почутою та розгляд справи у відсутність зайнятого у іншій справі адвоката суд врахував викладену позицію. Із заперечень відповідача щодо позову вбачається:

- позивачем не доведено, що на момент винесення судового рішення, на підставі якого земельна ділянка та будівля були передані у власність, будівлі не існувало. Посилання на докази про відсутність документів про початок чи закінчення будівельних робіт, присвоєння адреси, тощо не є належним та допустимим доказом, адже будівля існувала ще до передачі її у власність на підставі судового рішення, а потім на підставі акту приймання-передачі була передана відповідачу;

- оскільки користування будівлею та земельною ділянкою тривало більше 10 років, а будівля була побудована ще до червня 2009 року, тобто фактично більш, ніж 15 років, тому вбачається, що таке довготривале володіння та користування будівлею і земельною ділянкою пов`язане із добросовісною та законною поведінкою відповідача;

- позивачем не доведено, яку саме земельну ділянку зайняв Відповідач, та у кого у користуванні перебуває дана земельна ділянка, та тільки після цього буде відомо чи щось порушував Відповідач чи ні.

4.11. Відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності за позовом Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та відмову в позові у повному обсязі.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.12.2025.

5.1.1. Визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відповіді на відзив та заперечення (якщо такі буде подано) - протягом 5 днів з дня отримання відзиву та/або відповіді.

5.2. У підготовчому засіданні 18.12.2025 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 13.01.2026.

5.3. 13.01.2026 суд постановив відкласти судовий розгляд по суті у судовому засіданні на 29.01.2026.

5.4. У судовому засіданні 29.01.2026, відповідно до положень статей 233, 240 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено представників учасників справи, коли буде складено повне судове рішення.

6. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи є законним зведення об`єкту на земельній ділянці, право на яку було зареєстровано?

- Чи правомірне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2017 №33730519?

- Чи можуть порушувати права позивача рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2017 №33730519?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь запитання, а відповідач навпаки.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО НЕПРАВОМІРНІСТЬ РІШЕННЯ ПРО ДЕРЖАВНУ РЕЄСТРАЦІЮ.

7.1. Відповідно до частини 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.

7.2. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 ЦК України).

7.3. Згідно з частиною 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

7.4. Статтею 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

7.5. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

7.6. Згідно з частиною 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

7.7. З матеріалів справи вбачається, що підстава виникнення права власності у ТОВ «Затишок і КО» на нежитлову споруду 494,3 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Бударіна, будинок 3/2 є Акт оцінки і передачі майна до статутного капіталу б/н від 15.12.2016.

7.8. Відповідач повідомляє, що перед набуттям ним права власності на вказану нежитлову споруду, таке право власності набув попередній власник (фізична особа) на підставі рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.11.2010 у справі № 2-2057.

7.9. Законом України «Про доступ до судових рішень» (в редакції від 03.08.2010) передбачено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (частина 2 статті 3); до Реєстру включаються усі судові рішення судів загальної юрисдикції (частина 3 статті 3).

7.10. Згідно з частиною 1 статті 4 Законом України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

7.11. Судом встановлено, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє судове рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.11.2010 у справі № 2-2057. Відповідно до інформації з Реєстру, 25.11.2010 Брянківським міським судом Луганської області ухвалено та включено до Реєстру три рішення в цивільних справах (№№2-2119, 2-2107, 2-1330/2010), однак вказані рішення непов`язані ні з нежитловою спорудою 494,3 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Бударіна, будинок 3/2, зокрема і встановленням обставин (права власності тощо) щодо вказаного об`єкта, ні з особами відомості про яких йдеться у представленій копії судового рішення, ні про вказанйи там спір.

7.12. Відповідачем надано фотографію копії документа, який має реквізити рішення Брянківського міського суду Луганської області від 25.11.2010 у справі № 2-2027, однак в Реєстрі відсутні відомості про ухвалення Брянківським міським судом Луганської області рішення від 25.11.2010 у справі № 2-2027, а тому вказаний доказ визнається судом недопустимим.

7.13. Суд зазначає про наявність в Реєстрі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2025 у справі №759/4828/24 за позовом Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до фізичної особи та Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок і КО», яким, зокрема, ухвалено усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» у володінні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером :75:676:0002 шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок і КО» (Код , адреса: вул. Зодчих, 34-А. м. Київ, 03194) повернути територіальній громаді міста Києва в особі комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» частину земельної ділянки на якій розташована самовільно розміщена нежитлова будівля загальною площею 494,3 кв.м за адресою: м. Київ, Святошинський район, в. Бударіна, (Українського відродження), 3/2 привівши її в придатний для використання стан.

7.14. Отже, передача нежитлової споруди 494,3 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Бударіна, будинок 3/2 в статутний капітал ТОВ «Затишок і КО» відбулась без права власності на цей об`єкт нерухомого майна у особи, яка здійснювала таку передачу, оскільки відсутні докази ухвалення судового рішення Брянківським міським судом Луганської області від 25.11.2010 у справі № 2-2057 та справі № 2-2027.

7.15. З матеріалів справи та публічних даних вбачається, що спірна нежитлова споруда 494,3 кв. м знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :75:676:0002. У даному контексті суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які спростовують вказану обставину.

7.16. Відповідно до частини 1 статі 102-1 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

Право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) може виникати також на підставі заповіту.

7.17. Земельна ділянка з кадастровим номером :75:676:0002 знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Києва, однак відсутні докази, що відповідач та особа, яка передала спірне нерухоме майно до статутного капіталу відповідача, здійснювали/здійснює користування цією ділянкою на законних підставах.

7.18. Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

7.19. Суд зазначає, що відсутні докази обставини того, що будівництво нежитлової споруди 494,3 кв. м на земельній ділянці з кадастровим номером :75:676:0002 здійснено особою, яка мала право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій).

7.20. Також відсутні докази наявності документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту на будівництво нежитлової споруди 494,3 кв. м.

7.21. У реєстрі адрЕс у місті Києві, який ведеться Департаментом згідно з Положенням про реєстр адрес у місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 № 337/9394 «Про деякі питання ведення реєстрів адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів у місті Києві» відсутні відомості про документ щодо присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси: вул. Українського Відродження (колишня назва вул. Бударіна), 3/2 у Святошинському районі м. Києва. Зазначена інформації викладена в листі Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №055-12930 від 24.09.2025.

7.22. Отже, спірна нежитлова споруда 494,3 кв. м є самочинним будівництвом.

7.23. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

7.24. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права (наприклад, постанови від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13, від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц; від 18 вересня 2024 року у справі № 914/1785/22).

7.25. Відповідно до частини 2 статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

7.26. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що ТОВ «Затишок і КО» не набуло право власності на нежитлову споруду 494,3 кв. м, розташовану на земельній ділянці з кадастровим номером :75:676:0002.

7.27. Отже, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2017 №33730519, прийняте державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кендзьорою Вікторією Ярославівною, є неправомірним, оскільки відсутнє право, яке може бути предметом державної реєстрації.

8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПОРУШЕННЯ ПРАВ ПОЗИВАЧА.

8.1. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

8.2. Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

8.3. Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (частина 1 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

8.4. Із статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

Утримання в належному стані території - використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою.

8.5. Відповідно до статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

8.6. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб).

8.7. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної спадщини, меморіали, меморіальні комплекси, місця пам`яті Українського народу; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

8.8. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту (частина 2 статті 13 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

8.9. Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

8.10. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста) (частина 2 статті 20 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

8.11. Статтею 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів.

8.12. Самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами (частина 1 статті 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

8.13. Відповідно до частини 1 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у: 1) порушенні встановлених норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів; 2) проектуванні об`єктів благоустрою населених пунктів з порушенням затвердженої в установленому законодавством порядку містобудівної документації та державних будівельних норм; 3) порушенні встановлених законодавством екологічних, санітарно-гігієнічних вимог та санітарних норм під час проектування, розміщення, будівництва та експлуатації об`єктів благоустрою; 4) порушенні правил благоустрою територій населених пунктів; 5) порушенні режиму використання і охорони територій та об`єктів рекреаційного призначення; 6) самовільному зайнятті території (частини території) об`єкта благоустрою населеного пункту; 7) пошкодженні (руйнуванні чи псуванні) вулично-дорожньої мережі, інших об`єктів благоустрою населених пунктів; 8) знищенні або пошкодженні зелених насаджень чи інших об`єктів озеленення населених пунктів, крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону; 9) забрудненні (засміченні) території населеного пункту; 10) неналежному утриманні об`єктів благоустрою, зокрема покриття доріг, тротуарів, освітлення територій населених пунктів тощо.

8.14. Також рішенням Київської міської ради від 02.04.2015 №317/1182 «Про забезпечення недопущення самочинного будівництва та самовільного зайняття земельних ділянок» вирішено: Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації):

Забезпечити в межах своєї компетенції взаємодію з органами державного архітектурно-будівельного контролю та іншими органами державної влади і правоохоронними органами відповідно до їхніх повноважень щодо обміну інформацією про виявлені факти самочинного будівництва та/або самовільного зайняття земельних ділянок.

Під час здійснення своїх повноважень при виявленні фактів самочинного будівництва та/або самовільного зайняття земельних ділянок, зокрема пов`язаних з реконструкцією, добудовою або перебудовою тимчасових споруд під об`єкти нерухомого майна, забезпечити вжиття заходів щодо інформування відповідних органів державної влади та правоохоронних органів для вжиття ними заходів щодо зупинення підготовчих чи будівельних робіт і знесення об`єкта самочинного будівництва та/або повернення самовільно зайнятих земельних ділянок державної чи комунальної власності, зокрема у судовому порядку, а також притягнення в установленому законодавством порядку винних осіб до цивільної, адміністративної та кримінальної відповідальності за самовільне зайняття земельних ділянок та/або самочинне будівництво.

8.15 Згідно статті 40 Закону України "Про благоустрій населених пунктів"

1. Самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

2. Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

3. Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом:

1) проведення перевірок території;

2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян;

3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій;4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.

Рішенням Київської міської ради від 13.07.2023 №6870/6911 змінено найменування Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), на Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

8.16. Самочинно будівництво, розташоване на змеленій ділянці комунальної форми власності, порушує благоустрій міста Києва.

8.17. Водночас, Департамент для здійснення повноважень та виконання завдань, що визначені, п.5.35 здійснює у встановленому порядку заходи щодо очищення об`єктів та елементів (частин) об`єктів благоустрою від побутових відходів, будівельних матеріалів, конструкцій, споруд, безхазяйного майна, самовільно розміщених (встановлених) тимчасових споруд торговельного, побутового, оціально-культурного чи іншого призначення, рекламних засобів, гаражів, збірних конструкцій, зокрема і встановлених без улаштування заглибленого фундаменту, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі тощо. 5.37 Виносить приписи з вимогою усунення порушень Закону України «Про благоустрій населених пунктів» і Правил благоустрою міста Києва. 5.41Приймає рішення про демонтаж самовільно розміщених (встановлених) тимчасових споруд торговельного, побутового, соціальнокультурного чи іншого призначення, зокрема і для провадження підприємницької діяльності, об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, демонтаж (переміщення) самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, елементів (частин) об`єктів благоустрою; п. 7 вживає заходів щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок, скасування реєстрації речових прав на майно, яке розташоване на них (пункт 7 Положення про Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 02.03.2023 №6010 / 6051).

8.18. Наявність рішення про державну реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Українського відродження (Бударіна), буд 3/2, порушує права територіальної громади міста Києва на благоустрій та користування комунальним майном, та відповідно позивача, як особи відповідальної за вжиття заходів для поновлення порушених прав шляхом очищення об`єктів та елементів (частин) об`єктів благоустрою від, зокрема, конструкцій, споруд, безхазяйного майна, самовільно розміщених (встановлених) тимчасових споруд торговельного, побутового, оціально-культурного чи іншого призначення.

8.19. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2017 №33730519 порушує права позивача.

9. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ВІДСУТНІСТЬ ПІДСТАВ ПРО ЗАСТОСУВАННЯ НАСЛІДКІВ СПЛИВУ ПОЗОВНОЇ ДАВНОСТІ.

9.1. Відповідач зазначає, що за умови вжиття належних заходів моніторингу та контролю позивач, як спеціальний контролюючий суб`єкт виконавчого органу територіальної громади зобов`язаний був дізнатися про оскаржувані реєстраційні дії проведені у 2017 році щодо споруди.

9.2. Суд зазначає, що позивач, виконуючи свої функції із контролю дотримання законодавства у сфері благоустрою, здійснює, зокрема, фактичні перевірки на відповідальній території.

9.3. Фіксація порушення законодавства у сфері благоустрою була здійснена позивачем 09.02.2024, а тому з цього моменту позив був зобов`язаний вжити заходів для припинення правопорушення.

9.4. Отже, з 09.02.2024 позивач міг дізнатися, що перешкодою для припинення правопорушення є наявність в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на об`єкт, який не підлягає державній реєстрації.

9.5. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

9.6. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

9.7. Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

9.8. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3 статті 267 ЦК України).

9.9. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не пропущено строк, у межах якого він може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

10. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.

10.1. Відповідно до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

10.2. Частинами 3-4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

10.3. Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

10.4. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

10.5. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статтею 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

10.6. Враховуючи висновки суду по окремим питанням та встановленні обставини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

11. СУДОВІ ВИТРАТИ.

11.1. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2017 № 33730519, прийняте державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кендзьорою Вікторією Ярославівною.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок і КО» (03194, місто Київ, вулиця Зодчих, будинок 34А; ) на користь Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03057, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 31, корпус 2; ) 2 422,40 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.02.2026

Суддя Ігор Курдельчук