УХВАЛА

м. Київ

11.02.2026Справа № 910/16013/25

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Ліпіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня» про зміну заходу забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1 , м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня», м. Київ

про стягнення 17 273 893,38 грн,

За участю представників

Від позивача Стеценко Т.М .

Від відповідача Угленко О.Ю. , Зорін О.В.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня» про стягнення вартості частки учасника в сумі 16 834 100 грн, інфляційних втрат в розмірі 236 400,56 грн та 3% річних в сумі 203 392,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня» всупереч вимог чинного законодавства статуту товариства не було здійснено виплату вартості учасника товариства за наслідками його виходу.

Ухвалою від 26.12.2025 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору; залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 ; надано позивачу строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху; встановлено позивачу спосіб усунення недоліків у позовній заяві шляхом надання доказів сплати ОСОБА_1 судового збору в сумі 207 286,72 грн.

26.12.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на усе належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня» рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитнофінансових установах, в межах суми позовних вимог та попередньо понесених позивачем судових витрат під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції у загальному 17 709 271,18 грн та заборони Державній організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" здійснювати перереєстрацію торгових марок № 219549 від 25.11.2016 та 219548 від 25.11.2016 на будь яку іншу особу, (в тому числі на Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРША ЧАРІВНА СКРИНЯ ЮА» (ід.код 45404601)), крім як на Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня» (ід.код 35791225).

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що відповідач створює усі умови та дії, спрямовані на виведення активів на свої пов`язані особи та на порушення прав позивача на отримання справедливої ринкової вартості частки Товариства. Позивач об`єктивно позбавлений можливості контролювати процес відчуження відповідачем свого майна, оскільки, по-перше, учасниками відповідача створене аналогічне товариство на яке вже переведено активи, натомість на відповідачеві залишились зобов`язання, а по-друге, інформація про рух коштів з його банківського рахунку відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" становить банківську таємницю. Наголошуємо, що вжиття заявлених Позивачем заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів Відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо розпорядження його майном, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Окрім цього, такі заходи забезпечення позову сприятимуть виконанню судового рішення та забезпечать справедливий баланс інтересів обох сторін у ситуації, що склалася.

Ухвалою від 26.12.2025 задоволено частково заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову; вжито заходи забезпечення позову у справі №910/16013/25 шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня » в межах ціни позову на суму 17 481 180,10 грн, та знаходяться й обліковуються на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня » до вирішення спору у справі по суті та набрання рішення у справі законної сили.

31.12.2025 позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 06.01.2026 відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.02.2026.

09.01.2026 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня» про застосування заходів зустрічного забезпечення шляхом зобов`язання ОСОБА_1 надати зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок Господарського суду міста Києва грошових коштів у розмірі 3 018 374,72 грн протягом п`яти днів з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на те, що з огляду на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/16013/25 про забезпечення позову не вирішено питання щодо зустрічного забезпечення, а також з огляду на можливі збитки, що будуть завдані відповідачеві внаслідок застосування заходів забезпечення позову. Зокрема, відповідачем наголошено, що з огляду на накладений 29.12.2025 на рахунки відповідача арешт, останній був позбавлений можливості виконати зобов`язання з повернення грошових коштів у встановлений договором №2ф-10/24 від 07.10.2024 про поворотну фінансову допомогу, укладеним з ОСОБА_6 , строк, що призвело до прострочення боржника у зобов`язанні. Розмір можливих збитків відповідача за договором № 2ф-10/24 становить 1 781 900 грн з них: 1 262 900 грн пені та 519 000 штрафу. Також обґрунтовуючи подану заяву відповідач посилається на те, що 22.12.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня», як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛВТ ІНЖИНІРИНГ», як покупцем, укладено договір поставки № ОП_П_22/12/2025-10. Задля виконання своїх зобов`язань за Договором поставки Відповідач має придбати відповідний товар у виробника - нерезидента та імпортувати його. З огляду на накладений 29.12.2025 на рахунки Відповідача арешт, Відповідач був позбавлений можливості придбати іноземну валюту та здійснити замовлення товару у виробника, що в подальшому призведе до неналежного виконання договору поставки Відповідачем, а саме неможливості поставки товару у передбачений договором строк. З огляду на зазначене, відповідач очікує понести збитки, пов`язані з неможливістю виконання зобов`язання за договором, а саме штраф у розмірі 1 236 474,72 грн. Відтак, за твердженнями позивача, сукупний розмір можливих збитків у зв`язку з вжиттям заходів забезпечення позову складає 3 018 374, 72 грн.

09.01.2026 позивачем було подано заперечення проти задоволення заяви відповідача. У вказаній заяві позивачем наголошено, що відповідач не довів, що станом на сьогодні позика - не повернена, не надано виписок по усім рахункам, які б підтвердили факт неповернення коштів. Також позивачем вказано, що ОСОБА_6 є співвласником бізнесу, комерційним директором відповідача. Також позивачем вказано, що учасниками Відповідача є ОСОБА_7 (50%), яка є є матір`ю ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 (50%). ОСОБА_6 є учасником афілійованого товариства ТОВ «ПЕРША ЧАРІВНА СКРИНЯ ЮА» створене через декілька днів (07.02.2024) після отримання відправленого позивачем (26.01.2024) запиту на інформацію з метою оцінки ринкової вартості її частки та його отримання відповідачем. У цьому товаристві він є співвлвсником кожен по 50% із ОСОБА_8 , який є співвласником відповідача. Також позивачем наголошено, що на момент арешту на рахунках відповідача обліковувалося всього 750 тис грн., а отже, виконання останнім зобов`язань за рахунок цих коштів не вбачалось за можливе. Щодо посилання відповідача на договір поставки позивачем наголошено, що заявником надано жодного контракту з іноземним постачальником на поставку товарів, який би було укладено з метою виконання договору поставки № ОП_П_22/12/2025-10. Також позивачем наголошено, що відповідно до фінансових звітностей - баланси відповідача, останній завжди має на складах обладнання для реалізації (код рядка 1103). Зокрема згідно балансу на 30.06.2024- запаси становлять понад 93 млн.грн., на 30.09.2025- запаси становлять понад 61 млн.грн.

Ухвалою від 26.01.2026 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня» про застосування заходів зустрічного забезпечення.

30.01.2026 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня» про зміну заходу забезпечення позову.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на те, що на момент застосування судом заходу забезпечення у виді арешту грошових коштів відповідача залишок коштів підприємства на його рахунках становив всього 754 205, 75 грн. Оскільки залишок коштів на рахунку підприємства є суттєво меншим за суму, у межах якої судом накладено арешт, господарська діяльність підприємства повністю заблокована. У заяві зазначено, що відповідач має у власності нерухоме майно та транспорті засоби, які можуть бути використані для забезпечення позову. Накладення арешту на це майно, замість арешту коштів на рахунках підприємства, мало б для господарської діяльності відповідача значно менший негативний вплив, ніж той, що зумовлений арештом коштів.

Ухвалою від 09.02.2026 призначено розгляд заяви на 11.02.2026.

Позивачем проти задоволення заяви відповідача було надано письмові заперечення, в який зазначено, що зняття арешту з рахунків не сприятиме виконанню рішенню суду та значно ускладнить його виконання, оскільки усі кошти отримані відповідачем відразу перераховуються на афілійованих осіб.

Розглянувши у судовому засіданні 11.02.2026 заяву відповідача, суд дійшов висновку щодо відмови в її задоволенні з урахуванням такого.

У ч.1 ст.143 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Верховним Судом в ухвалі від 25.07.2025 по справі №916/4912/24 вказано, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

По своїй суті заміна вжитого судом заходу забезпечення позову полягає в заміні раніше прийнятого заходу на інший, передбачений законом захід, з одночасним припиненням раніше накладених заходів, а відтак, при вирішенні відповідного питання слід в першу чергу з`ясовувати чи змінилися настільки обставини спірних правовідносин, які б зумовлювали необхідність скасування обраного судом заходу забезпечення позову до закінчення розгляду відповідного спору, та чи існують правові підстави, з якими чинне законодавство пов`язує можливість вибору іншого заходу забезпечення позову.

При цьому, у вирішенні питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, як і щодо вжиття заходів забезпечення позову, обов`язковим є надання оцінки обґрунтованості необхідності здійснення такої заміни, здатності саме того заходу, на який заявник просить замінити вжитий судом, забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову, наявності зв`язку цього заходу забезпечення позову з предметом позову у справі, співмірності заходу із заявленими позовними вимогами, враховуючи також необхідність забезпечення збалансованості інтересів учасників справи.

Сторона, яка звертається з заявою про заміну заходів забезпечення позову, повинна обґрунтувати достатні підстави звернення з такою заявою.

З цією метою та із урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання належних та достатніх доказів наявності фактичних (змінених) обставин, з якими пов`язується заміна застосованих судом заходів забезпечення позову.

Наразі, суд зазначає, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову у цій справі шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позову була обґрунтована судом тим, що можливість відповідача в будь-який момент розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. Накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позову є адекватним, розумним та співмірним із заявленою позовною вимогою та пов`язаним з нею заходом забезпечення позову, не виходить за межі предмету спору та не впливає на права осіб, які не є учасниками спору у цій справі, має обмежений характер та термін його застосування судом.

Можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача у межах ціни позову у спорі про стягнення грошових коштів (у майновому спорі) підтверджена висновком Верховного Суду, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 березня 2023 року у справі № 905/448/22.

За висновками суду, заявивши позовні вимоги про стягнення грошових коштів, позивач у цій справі правильно обрав захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову, який передбачений пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, і цей захід є адекватним, розумним та співмірним із заявленою позовною вимогою, не виходить за межі предмету спору (заявлений саме в межах ціни позову).

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. У той час як проведення дій зі зняття арешту з грошових коштів призведе до витрачання відповідачем коштів не для розрахунків з позивачем, що здатне істотно ускладнити виконання рішення суду, та поставити під сумнів ефективний захист прав та інтересів позивача.

Суд зауважує, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Отже, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення (постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 15/155-б).

За висновками суду, Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня» взагалі не доведено суду виникнення будь-яких нових обставин, що є підставою для заміни раніше вжитих заходів до забезпечення позову. Контракти, які додано заявником до розглядуваної заяви, взагалі ніяким чином не вказують на виникнення чи зміну обставин, які могли б бути підставою для зміни способу забезпечення позову у справі.

Наразі, суд зауважує, що фактично наведені відповідачем у заяві доводи доводи про те, що застосований у цій справі захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача є непропорційним заходом, який призводить до надмірного обмеження його прав і можливостей здійснювати підприємницьку діяльність, тому підлягає заміні, фактично спрямовані на переоцінку судового рішення (ухвали суду про забезпечення позову) та є намаганням добитися інших висновків з тих самих питань, які б задовольняли відповідача, що є недопустимим.

Отже, оцінюючи наведені відповідачем доводи в обґрунтування поданої заяви, суд вважає останні такими, що не доводять належних та достатніх підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня» про зміну заходів забезпечення позову.

Також суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновки суду щодо відмови в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.2, 143, 235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Чарівна Скриня» про зміну заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

У судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання до апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.02.2026.

Суддя В. В. Князьков