ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026м. ДніпроСправа № 904/6870/25 (904/4430/23)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до Товариства з обмеежною відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про стягнення грошових коштів та визнання недійсним пунктів договору

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 08.08.2023 за вих.№5/214 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (далі - відповідач) у якій просить:

- визнати недійсним пункт 3.2. Договору поставки №101-962/24 від 09.03.2023, який укладено між Військовою частиною НОМЕР_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" та Додаток №1 до Договору поставки №101-962/24 від 09.03.2022 "Специфікація" в частині включення до вартості товару податку на додану вартість в сумі 8 250,00 грн;

- стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 8 250,00 грн.

Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4430/23 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2022.

Ухвалою суду від 21.08.2023 (суддя Дупляк С.А.) залишено позов без руху. Запропоновано позивачу надати до господарського суду належний доказ, що вказаний в додатках до позовної заяви від 08.08.2023 №5/214, а саме: "Належним чином завірену копія листа від 23.11.2022 №5/241 з доками відправки на 4 арк. в 1 прим.".

Ухвалою від 04.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання відбудеться 04.10.2023 о 10:15 год., у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області за адресою: місто Дніпро, вулиця Володимира Винниченка, будинок 1 в залі судових засідань №1-405.

Ухвалою від 18.10.2023 провадження у справі №904/4430/23 зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №320/20717/23.

Ухвалою від 06.01.2025 провадження у справі №904/4430/23 поновлено.

Здійснивши перевірку у базі даних "Діловодство спеціалізованого суду", суд встановив, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 у справі №904/6870/25 відкрито провадження за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІДАН ЦЕНТР" про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг".

Ухвалою суду від 06.01.2026 постановлено передати матеріали справи №904/4430/23 для розгляду в межах справи Господарського суду Дніпропетровської області №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг".

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.01.2026, на підставі положень частини 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6870/25(904/904/4430/23) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 13.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 03.02.2026 об 11:40 год.

У судове засідання, призначене на 03.02.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Станом на 03.02.2026 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 03.02.2026 судом прийнято рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем - Військовою частиною НОМЕР_1 , як покупцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", як постачальником, було укладено договір поставки №101-962/24 від 09.03.2022 (надалі - Договір).

За умовами пункту 1.1 Договору постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Найменування товару: ДК 021:2015-09130000-9 - Нафта і дистиляти: дизпаливо Еnегgу (пункт 1.2 Договору).

Одиниця вимірювання літр (пункт 1.3 Договору).

Кількість: 1500 літрів згідно з накладними на товар (пункт 1.4 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору ціна 1 літра товару - згідно з накладними на товар та специфікації (додаток №1).

Пунктом 3.2 Договору визначено, що загальна сума договору: 49 500,00 грн, у тому числі ПДВ - 8 250,00 грн.

Відповідно до пункту 4.1 Договору оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та накладної і дійсна протягом дня їх виписки.

Згідно з пунктом 4.2. Договору оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити постачальника. Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інші реквізити.

Відповідно до пункту 4.4 Договору постачальник зобов`язується видати довірчі документи та видаткову накладну на товар представнику покупця, за умови надання представником довіреності на отримання товару із зазначенням: ПІБ довіреної особи, паспортні дані, ідентифікація підпису, номенклатура та кількість ТМЦ, що скріплена підписом керівника покупця та печаткою покупця та при наявності в нього паспорту.

Пунктами 9.1, 9.2 Договору визначено, що усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 10.1 Договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони).

Даний договір діє до 31.12.2022 року (пункт 10.2 Договору).

Також сторонами було підписано специфікацію (додаток №1 до Договору) на загальну суму 49 500,00 грн, з урахуванням ПДВ - 8 250,00 грн.

Аналогічна вартість товару відображена у Додатку №1 до Договору (Специфікації).

Так, відповідно до видаткової накладної №0101/0000231 від 09.03.2022 Відповідач поставив Позивачу за Договором дизпаливо Еnегgу у кількості 1500 літрів на загальну суму 49 500,00 грн, у тому числі ПДВ 20% у сумі 8 250,00 грн.

Військовою частиною НОМЕР_1 поставлений товар був сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №6 від 11.03.2022 (том 1, 23 а.с.).

В подальшому Позивачем на адресу Відповідача було скеровано претензію від 24.05.2023 №7/1 з вимогою повернути на рахунок покупця суму сплаченого ПДВ, зокрема, за Договором №101-962/24 від 09.03.2022 у розмірі 8 250,00 грн (том 1, 13 а.с.).

Вказану вимогу обґрунтовано тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 №178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" (надалі постанова КМУ №178) до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту у військових частинах, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем на звернення Позивача не було відреаговано, кошти у сумі 8 250,00 грн, що були надмірно сплачені за Договором №101-962/24 від 09.03.2022 не повернуто, що й стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як вбачається, спір у даній справі виник з договору поставки.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Положення аналогічного змісту викладені в частині першій статті 265 Господарського кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписом статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 27.01.2026 від Військової частини НОМЕР_1 в межах справи №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) надійшла заява б/н від 26.01.2026 з грошовими вимогами в загальній сумі 50 360,40 грн, з яких: 43 704,40 грн - заборгованість та судовий збір по справам №904/4429/23, №904/6870/25 (904/4430/23), №904/4431/23, 6 656,00 грн - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

Ухвалою суду від 29.01.2026 прийнято до розгляду заяву Військової частини НОМЕР_1 з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) в загальній сумі 50 360,40 грн, з яких: 43 704,40 грн - заборгованість та судовий збір по справам №904/4429/23, №904/6870/25 (904/4430/23), №904/4431/23, 6 656,00 грн - судовий збір за подання заяви з грошовими вимогами до боржника в попередньому засіданні на 24.03.2026 о 10:30 год.

Так вбачається, що до складу заявлених кредиторських вимог в межах справи №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) входить заборгованість за Договором поставки №101-962/24 від 09.03.2022 в частині включення до вартості товару податку на додану вартість в розмірі 8 250,00 грн, що є предметом позову у даній справі.

Згідно ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно, до ч. 1 ст .45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 4 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що у разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду.

Отже враховуючи, що заборгованість за Договором поставки №101-962/24 від 09.03.2022 в частині включення до вартості товару податку на додану вартість в розмірі 8 250,00 грн входить до складу грошових вимог, заявлених в межах справи №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ), суд дійшов висновку про залишення позову Військової частини НОМЕР_1 в частині стягнення грошових коштів в сумі 8 250,00 грн - без розгляду.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним пункту 3.2 Договору поставки №101-962/24 від 09.03.2022, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення частини другої статті 16 Цивільного кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5).

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 217 Цивільного кодексу України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

У правовідносинах між сторонами у справі можна припустити, що спірний Договір міг би бути укладений без включення до нього умов щодо ПДВ. При цьому, хоча ПДВ і включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну (істотною умовою) в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися за погодженням сторін.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №916/2478/20 та від 03.12.2021 у справі №910/12764/20.

Податок на додану вартість, визначення якого наведене в підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (підпункт "а" підпункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом г) підпункту 195.1.2 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову 02.03.2022 №178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану".

Відповідно до пунктів 1, 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

Ця постанова набирала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

За таких обставин недотримання сторонами при укладенні Договору поставки №101-962/24 від 09.03.2022 вимог законодавства є підставою для визнання недійсним пункту 3.2 цього Договору, а також специфікації (додаток №1 до Договору) у частині включення до ціни договору податку на додану вартість, у розмірі 8 250,00 грн.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у пункті 7.44. постанови від 16 лютого 2021 року у справі № 927/645/19.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, понесені позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) про стягнення 8 250,00 грн - залишити без розгляду.

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) про визнання недійсним пунктів договору - задовольнити частково.

Визнати недійсними пункт 3.2. Договору поставки №101-962/24 від 09.03.2022, який укладено між Військовою частиною НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ), а також Додаток №1 до Договору поставки №101-962/24 від 09.03.2022 "Специфікація" в частині включення до вартості товару податку на додану вартість в сумі 8 250,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 2 684,00 грн - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 12.02.2026.

Суддя А.Є. Соловйова