ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026м. ДніпроСправа № 904/6216/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕКТОР-БУДМОНТАЖ"

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"

про стягнення штрафних санкцій

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 111 963, 88 грн. - індексу інфляції, 31 050,59 грн. - 3 % річних та судові витрати, мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем Договору № 119 про надання послуг з вивантаження залізничних вагонів та супутніх послуг.

Господарський суд Дніпропетровської області 13.10.2025 відкрив провадження у справі №904/6216/25 та призначив її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом зобов`язано: Відповідача, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заява; Позивача, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.

Пунктом 2 ч.6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, Відповідач обізнаний про вирішення спору, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа 05.11.2025 о 20:14.

Всупереч пропозицій суду, викладених в ухвалі від 05.11.2025, Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

12.12.2025 Позивачем подано клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

22.12.2025 Відповідачем подані заперечення на клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу мотивовані тим, що предметом даного позову є стягнення з відповідача: 111 963, 88 грн. індексу інфляції, 31 050,59 грн. - 3 % річних. Позовна заява не містить складного правового аналізу, обставин у справі та відсутній складний розрахунок. До справи не залучались експерти та інші вузьконаправлені фахівці. Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг, тривалість розгляду і складність справи тощо.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2022 ТОВ "ВЕКТОР-БУДМОНТАЖ" (Позивач, Виконавець) з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (Відповідач, Замовник) уклали Договір № 119 про надання послуг з вивантаження з залізничних вагонів та супутніх послуг, за п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується за заявками Замовника надати в порядку та на умовах даного договору послуги з вивантаження залізничних вагонів, складування, формування в штабель, навантаження в залізничні вагони сипучого матеріалу, а також очищення вагонів згідно Технічного завдання (додаток № 6) (далі -послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до умов Договору:

1.3. Період надання послуг за даним Договором: з 01.02.2022 по 31.07.2023.

2.3. Загальна вартість послуг за даним Договором складається з суми актів приймання наданих послуг, підписаних Сторонами без зауважень.

4.1. Виконавець надає Замовникові Акт приймання наданих послуг не пізніше остатнього числа звітного місяця. У випадку мотивованої відмови Замовника від підписання акту приймання наданих послуг складається двосторонній акт з переліком недоліків та строків їх усунення.

4.2. Сторони узгодили, що виконання Виконавцем усіх своїх зобов`язань за даним Договором у відповідному (звітному) місяці, має підтверджуватися шляхом оформлення та підписання єдиного відповідного Акту, що передбачений п. 4.1. даного Договору (далі Акт).

5.1. Оплата Замовником наданих Виконавцем послуг проводиться на підставі актів приймання наданих послуг, оформлених у двосторонньому порядку, оригіналів рахунків, доданих до них, та податкових накладних, шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок Виконавця.

5.2. Розрахунок за надані послуги проводиться протягом 30 календарних днів з дати підписання Сторонами акту приймання наданих послуг і лише тільки після отримання Замовником оригіналу рахунку-фактури Виконавця. За згодою сторін допускаються інші форми розрахунків, що не суперечать чинному законодавству України.

7.1. Договір набирає чинності і діє з 01.02.2022 по 31.03.2023, а в частині: порядку врегулювання спору встановленого даним Договором; порядку застосування штрафних санкцій; виконання грошових зобов`язань за даним Договором до повного виконання вказаних зобов`язань.

На виконання, договірних зобов`язань, Позивач у період з 24 лютого 2022р. по 31 січня 2023р. надавав Відповідачеві послуги з вивантаження залізничних вагонів загальною вартістю 7 328 705,26 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № ГОВБ0000007 від 31.01.2023 на суму 614 930,21 грн., № ГОВБ0000205 від 26.12.2022 на суму 628 060,92 грн., № ГОВБ0000194 від 24.11.2022 на суму 573 325,06 грн., № ГОВБ0000140 від 26.10.2022 на суму 600 471,68 грн., № ГОВБ0000119 від 26.09.2022 на суму 649 158,58 грн., № ГОВБ0000110 від 25.08.2022 на суму 589 554,02 грн., № ГОВБ0000100 від 27.07.2022 на суму 608 586,17 грн., № ГОВБ0000091 від 27.06.2022 на суму 649 158,58 грн., № ГОВБ0000074 від 26.05.2022 на суму 610 209,06 грн., № ГОВБ0000059 від 26.04.2022 на суму 588 373,73 грн., № ГОВБ0000048 від 28.03.2022 на суму 647 978,29 грн., № ГОВБ0000040 від 24.02.2022 на суму 568 898,96 грн.

Проте, за даними Позивача, Відповідач за надані послуги розраховувався несвоєчасно, у зв`язку з чим Позивач, на підставі ст. 625 ЦК України, нарахував Відповідачеві 111 963,88 грн. індексу інфляції та 31 050,59 грн. 3% річних.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування в даній справі є факт прострочки/не прострочки оплати наданих послуг, обґрунтованість стягуваних сум.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не заперечував і не спростував.

Перевіривши надані докази, суд частково погоджується з позицією Позивача.

Беручи до уваги надані докази (Договір, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), банківські виписки), відсутність заперечень Відповідача щодо прострочки оплати наданих послуг, перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунки 3% річних, індексу інфляції проведено неправильно.

Всі нарахування проводилися окремо за кожним періодом.

Так, Позивач помилково включив до періоду нарахування день виконання зобов`язання, зі змісту розрахунку, наданого Позивачем, вбачається, що ним помилково включено до періодів нарахування день фактичної сплати, що зумовлює збільшення періоду нарахування на один день, що не відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у постановах від 13.06.2018 у справі № 922/1008/16, від 10.04.2019 у справі № 910/13064/17, від 27.05.2019 у справі № 910/20107/17, від 25.02.2020 у справі № 910/2615/18, від 11.11.2021 у справі № 922/449/21, від 21.12.2021 у справі № 910/15364/20, від 08.11.2022 у справі № 910/21124/20.

За перерахунком суду, 3% річних складають та підлягають до стягнення в сумі 27 512,56 грн.

Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідача інфляційні втрати у розмірі 111 963,88 грн.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у справі №905/600/18 від 05.07.2019, інфляційні нарахування розраховуються окремо за кожен місяць прострочення, виходячи із суми боргу на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, з урахуванням індексу інфляції, визначеного Державною службою статистики України. У розрахунок включаються всі періоди, незалежно від того, чи мав місце інфляційний або дефляційний коефіцієнт.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, викладено правову позицію щодо застосування механізму розрахунку інфляційних втрат у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

Зокрема, у наведеній постанові об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що "сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується".

Суд, перевіривши розрахунки Позивача щодо стягнення індексу інфляції, дійшов висновку, що стягненню з Відповідача підлягають 111 308,51 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 27 512,56 грн. - 3 % річних, 111 308,51 грн. індексу інфляції.

Позивач у позовній заяві повідомив про орієнтовні витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

В подальшому, Позивач подав клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

На підтвердження надання правничої допомоги Позивач додав копії: Договору-доручення № 2 від 15.10.2025, Акту приймання-передачі наданих правових послуг № 2 від 12.12.2025, також до матеріалів справи додано копії: свідоцтва серії КС № 6891/10 від 05.09.2018, довіреність № 213 від 01.10.2024.

15.10.2025 ТОВ "Вектор-Будмонтаж" (Клієнт) та Адвокат Трофимов С.О. уклали Договір-доручення № 2 про надання правової допомоги (послуг), за даним Договором Клієнт надає доручення, а Адвокат зобов`язується здійснювати захист, представництво та надавати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, при цьому Клієнт зобов`язується оплатити Адвокату винагороду (гонорар) за надання правової допомоги (послуг) та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Відповідно до умов Договору-доручення № 2:

3. Клієнт доручив, а Адвокат зобов`язався надати Клієнту наступні види правової допомоги (послуг) за Договором з усіма правами, наданими Адвокату нормами Конституції України, Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також відповідними процесуальними кодексами та іншими законодавчими актами України:

Надання комплексної правничої допомоги щодо стягнення в судовому порядку компенсаційних виплат за порушення виконання грошового зобов`язання за Договором № 119 від 25.01.2022, укладеним Клієнтом з ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" -15 000,00 грн.

4. Сторони підтверджують, що ними досягнуто згоди щодо обсягів, ціни та загальної вартості правової допомоги (послуг) згідно цього Доручення, яка має фіксований розмір, та винагорода (гонорар) адвоката становить 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп. без податку на додану вартість.

5. Сторони домовилися, що винагорода (гонорар) адвоката сплачується на умовах відстрочки платежу протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати підписання Акту приймання-надання послуг.

6. Сторони погоджуються, що правові послуги повинні надаватися у відповідності до умов Договору та чинного законодавства України, в установлені строки та в повному обсязі, що підтверджується підписанням Сторонами Акту приймання-передачі правничих послуг.

12.12.2025 ТОВ "Вектор-Будмонтаж" (Клієнт) та Адвокат Трофимов С.О. підписали акт приймання-передачі наданих правових послуг.

Відповідно до зазначеного Акту Адвокат виконав наступні роботи:

Надання комплексної правничої допомоги щодо стягнення в судовому порядку компенсаційних виплат за порушення виконання грошового зобов`язання за Договором № 119 від 25.01.2022, укладеним Клієнтом з ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" вартість робіт 15 000,00 грн.

Пунктом 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Стосовно вимог Позивача про стягнення з Відповідача витрат на правничу допомогу, суд вважає, що дане питання необхідно розглядати в двох площинах: по-перше, це договірні відносини Позивача з Адвокатом стосовно надання правової допомоги і, по-друге, це вимога про оплату наданих послуг Відповідачем.

Стосовно першого аспекту суд виходить із основоположного принципу цивільного права принципу свободи договору. Позивач має право на свій розсуд оцінити вартість послуг адвоката.

Стосовно другої площини питання, що розглядається, то згідно з положенням ГПК України, стягнення вартості послуг адвоката по-суті є оплатою Відповідачем наданих Позивачеві послуг з правової допомоги. І в цьому аспекті оцінка вартості послуг Позивачем не має беззаперечного статусу.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

Судом взято до уваги, що дана справа не є складною, її розгляд відбувався в порядку спрощеного провадження, позовні вимоги ґрунтуються на стягненні компенсаційних витрат на суму боргу, сплаченої Відповідачем несвоєчасно, позовна заява не містить складних розрахунків.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, складність справи, характер та обсяги виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, місцевий господарський суд дійшов висновку, що вартість витрат на надання юридичних послуг (правової допомоги) при вирішенні спору у даній справі завищено, стягненню з Відповідача підлягають 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, решта витрат не підлягають розподілу.

З урахуванням часткового задоволення позову, до стягнення підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 9 708,00 грн.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1, код 24432974) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕКТОР-БУДМОНТАЖ" (01001, м. Київ, вулиця Грушевського,10, код 41923020) 111 308 грн. 51 коп. індексу інфляції, 27 512 грн. 56 коп. 3 % річних, 9 708 грн. 00 коп. - витрат на правничу допомогу, 2 351 грн. 37 коп. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Суддя С.Г. Юзіков