ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2026 р. м. Київ Справа № 911/2021/25

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ден Груп Компані»

про стягнення 165 326,00 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

Без виклику сторін.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ден Груп Компані» про стягнення 165 326,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2021/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Сторони належним чином повідомлені про дане судове провадження.

Відповідачем в ході розгляду спору відзиву на позов не подано, позовні вимоги не заперечено та не спростовано.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Приймаючи до уваги, що учасники судового процесу скористалися наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Дієса» подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ден Груп Компані» 165 326,00 грн. збитків, завданих порушенням зобов`язань за Договором підряду про виконання робіт із прибирання № 01/12-20 20 щодо реєстрації податкових накладних, внаслідок чого позивач поніс витрати на сплату ПДВ і був позбавлений можливості скористатись податковим кредитом.

Відповідачем в ході розгляду спору відзиву на позов не подано, позовні вимоги не заперечено та не спростовано.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив та надав докази, що 01.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дієса» (позивач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ден Груп Компані» (відповідач, Виконавець) було укладено Договір підряду про виконання робіт із прибирання № 01/12-20 20 (далі - Договір), за яким відповідач взяв на себе зобов`язання виконати роботи по прибиранню території та приміщень Замовника по адресам, зазначеним в Додатку №1 до Договору, а Замовник зобов`язувався прийняти і оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п. 14.1.181. ст. 14 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Згідно з п. 201.16. ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної в ЄРПН покупцем послуг. Тому обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну покладено на відповідача, як постачальника в розумінні ст.201 ПК України.

Відповідно до п 198.2. ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/ послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Таким чином, відповідно до положень п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України відповідач зобов`язаний зареєструвати податкові накладні з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання умов Договору відповідачем було надано послуги, що підтверджується Актами надання послуг:

- Актом надання послуг № ОУ-0000085 від 28 лютого 2022 року на загальну суму 809131,74 грн., з яких ПДВ складає 143855,29 грн.;

- Актом надання послуг № ОУ-0000084 від 23 лютого 2022 року на загальну суму 15947,50 грн., з яких ПДВ складає 2657,92 грн.;

- Актом надання послуг № ОУ-0000116 від 31 березня 2022 року на загальну суму 136825,06 грн. з яких ПДВ складає 22804,18 грн.;

- Актом надання послуг № ОУ-0000120 від 31 березня 2022 року на загальну суму 30052,51 грн. з яких ПДВ складає 5008,75 грн.;

Всього відповідачем було надано послуг по вказаним вище Актам на загальну суму 991956,81 грн., з яких ПДВ складає 165 326,14 грн.

За вказаними вище Актами ТОВ «Дієса» оплатило вартість наданих послуг, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- № 003525427 від 18.04.2022 року на суму 100 000,00 грн.;

- № 00353072 від 27.04.2022 року на суму 150 000,00 грн.;

- № 003532853 від 02.05.2022 року на суму 150 000,00 грн.;

- № 00353861 від 09.05.2022 року на суму 150 000,00 грн.;

- № 003544124 від 16.05.2022 року на суму 150 000,00 грн.;

- № 003549833 від 23.05.2022 року на суму 109 131,74 грн.;

- № 003549834 від 23.05.2022 року на суму 15 947,50 грн.;

- № 003557316 від 01.06.2022 року на суму 136 825,06 грн.;

- № 003556215 від 31.05.2022 року на суму 30 052,51 грн.;

На вказані суми відповідач повинен був скласти та зареєструвати податкові накладні.

Однак, відповідачем податкові накладні на вказані вище суми не були складені та зареєстровані у ЄРПН, отже, сума завданих позивачу внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного складання та реєстрації податкових накладних у ЄРПН, збитків становить 165 326,14 грн.

Згідно з умовами п. 7.5 Договору відповідач, як Виконавець, зобов`язується своєчасно оформлювати та надавати Замовнику всю документацію, передбачену цим Договором, зокрема податкові накладні. Сторони зобов`язуються дотримуватися вимог Податкового кодексу України (надалі ПК України), пов`язаних із адмініструванням податку на додану вартість (надалі ПДВ), зокрема вимог щодо складання, оформлення та порядку своєчасної реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних накладні (далі - ЄРПН).

Виконавець несе відповідальність перед Замовником за наслідки нескладення, нереєстрації та/або несвоєчасної реєстрації (зупинення реєстрації), сторнування (анулювання) реєстрації податкової накладної податковими органами в розмірі 100% збитків, заподіяних Замовнику такою нереєстрацією та/або несвоєчасною реєстрацією (зупиненням реєстрації), не складанням податкової накладної та/або сторнуванням (анулюванням реєстрації) податковими органами відповідної податкової накладної, але не менше розміру суми, на яку було збільшено податковий кредит Замовника, за цією податковою накладною та нараховані Замовнику та на його посадових осіб фінансові, фінансово-господарські та адміністративні санкції.

Сума санкцій та збитків, зазначених в абз. 2 цього пункту, має бути сплачена протягом 30 календарних днів з дня отримання письмової претензії однієї зі Сторін, яка втратила можливість формування податкового кредиту з ПДВ внаслідок дій/бездіяльності іншої Сторони, із суми платежу за господарською операцією, в рамках якої виписувалася (або мала бути виписана) незареєстрована/неправильно зареєстрована/недійсна податкова накладна.

У разі наявності заборгованості у Замовника перед Виконавцем сума штрафних санкцій та збитків, зазначених в абзаці 2 цього пункту, може бути утримана Замовником до моменту фактичного надходження відшкодування штрафних санкцій та збитків в повному обсязі на рахунок Замовника.

При блокуванні податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної Виконавець зобов`язаний подати документи для розблокування до контролюючого органу протягом п`яти днів з моменту отримання квитанції про призупинення реєстрації. Якщо після здійснення всіх встановлених законодавством дій податкову накладну не буде зареєстровано протягом трьох місяців з дати отримання квитанції про призупинення реєстрації, Виконавець зобов`язується відшкодувати Замовнику збитки в сумі ПДВ за цією податковою накладною.

Факт виписки Виконавцем податкової накладної є одночасно підтвердженням і безумовною гарантією того, що Виконавець не звільнений від сплати ПДВ за рішенням суду, а податкова накладна, зареєстрована в ЄРПН, не може бути визнана такою, що не дає права на податковий кредит на цій підставі.

У разі зміни норм чинного законодавства України, що регулюють ці правовідносини, сторони застосовують норми, змінені законом та які набрали чинності. Підписання окремої додаткової угоди про внесення змін до цього пункту не потрібне.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 224 Господарського кодексу України (який був чинний на момент завдання збитків) встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки.

З метою досудового врегулювання спору позивач надсилав відповідачу претензію Вих. № 30/10/24-2юр. від 30.10.2024, яка залишена відповідачем без задоволення.

Враховуючи викладене вище, матеріалами справи підтверджується сума завданих позивачу внаслідок невиконання Виконавцем своїх зобов`язань щодо своєчасного складання та реєстрації податкових накладних у ЄРПН, збитків у розмірі 165 326,14 грн., тому позовні вимоги, правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі у сумі 2 422,40 грн.

Вимога позивача про відшкодування йому 3130 грн. витрат на переклад Договору підряду про виконання робіт із прибирання № 01/12-20 20 від 01.12.2020 та додатків до нього задоволенню не підлягає, оскільки необхідність такого перекладу обумовлена порушенням самими сторонами, які здійснюють свою господарську діяльність на території України, складенням Договору недержавною мовою. Тобто, відповідні витрати не можуть вважатись об`єктивно необхідними для розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 126, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ден Груп Компані» (08131, Київська область, Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 103/10, Н/П 316, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 45, ) 165 326,00 грн. збитків та 2422,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.П. Карпечкін