ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4414/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Юрченко В.С.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (Україна, 61057, Харківська область, місто Харків, вулиця Гоголя, будинок 10, ),

до фізичної особи - підприємця Нєженцева Ігоря Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ:

На розгляд Господарського суду Харківської області через систему «Електронний Суд» надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до фізичної особи - підприємця Нєженцева Ігоря Івановича про стягнення пені за період з 16.02.2022 по 21.02.2022 у сумі 28,32 гривні, 3% річних за період з 16.02.2022 по 02.05.2023; з 09.08.2023 по 10.08.2023; з 10.10.2023 по 11.05.2024; з 09.07.2024 по 26.09.2025 у сумі 2 111,33 гривні, а також інфляційні втрати за період з травня 2022 року по травень 2023 року у сумі 10 047,54 гривні на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №025264 від 01.01.2019.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 922/4414/25 була передана на розгляд судді Юрченко В.С.

09.12.2025, ухвалою Господарського суду Харківської області, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4414/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотання, в порядку частини 7 статті 252 ГПК України, від відповідача не надходило.

Відповідач правом на формування заперечень з приводу доводів викладених у позовній заяві також не скористався, про рух справи (зокрема, про відкриття провадження у справі) повідомлявся у відповідності до норм чинного процесуального законодавства. Оскільки відповідач не зареєстрований в системі «Електронний Суд», з метою повідомлення останнього про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі направлялась судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4).

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з частин 1, 2 статті 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 922/4414/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі Осіпов проти України, де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Виходячи з того, що відповідачу надано достатньо часу для формування відзиву на позовну заяву, втім він не скористався цим правом, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

На підставі частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі «Осіпов проти України», де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

II.АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу № 025264 від 01.01.2019 в частині повного та своєчасного розрахунку у зв`язку з чим позивачем нараховано до стягнення 3% річних, інфляційні нарахування та пеня.

Позиція відповідача.

Відповідач не скористався своїм правом на формування відзиву.

III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

Виклад обставин справи, встановлених судом.

У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії», з 01.01.2019 Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» є постачальником електричної енергії на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.

На виконання пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» під час здійснення заходів з відокремлення було створено електропостачальника приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", а акціонерне товариство "Харківобленерго" виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу.

Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут»: zbutenergo.kharkov.ua.

Під час здійснення заходів з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» (колишній постачальник) передало ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» (теперішній постачальник) персональні дані споживачів, в тому числі відомості і щодо відповідача - ФОП Нєженцева І.І.

Згідно Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 025264 від 01.01.2019 (далі - договір № 025264), фізична особа-підприємець Нєжецев Ігор Іванович (далі - відповідач) є споживачем електричної енергії, яку постачає ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" (далі - позивач, Товариство) на умовах комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів.

13.03.2019, з метою удосконалення та поліпшення системи взаємовідносин щодо постачання електричної енергії Споживачу, між ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" та ФОП Нєженцевим І.І., укладено Додаткову угоду про електронний документообіг до Договору № 025264 (далі - Додаткова угода від 13.03.2019).

Згідно п. 1 вказаної Додаткової угоди від 13.03.2019 ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" та ФО-П Нєженцев І.І. домовились здійснювати електронний документообіг через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів.

В подальшому, дію вказаної Додаткової угоди від 13.03.2019 було припинено, а між Постачальником та Споживачем 28.11.2024 укладено нову Угоду щодо електронного документообігу за Договором № 025264 (далі - Угода щодо електронного документообігу від 28.11.2024), обмін документами згідно якої здійснюється у вигляді електронних примірників документів з накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Порядок розрахунків за Договором визначається відповідно до Комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів, яка є невід`ємним додатком № 3 до Договору (далі - Комерційна пропозиція № 1).

Згідно п. 2.1 Договору № 025264 Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 5.8 Договору № 025264 розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 5.9 та п. 5.13 Договору № 025264 передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника, Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через Постачальника.

Умовами п. 3 Комерційної пропозиції № 1, передбачено, що оплата електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати визначеної на основі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичний обсяг відпущеної електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу електричної енергії на наступний період. Остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію в тому числі за послугу з розподілу електричної енергії. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані Споживачем за електричну енергію, Постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Відповідно до пп. 1 п. 6.2 Договору № 025264 Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Пунктом 4 Комерційної пропозиції № 1, встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається Споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем. Рахунки на оплату надаються Споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника. В разі неотримання Споживачем рахунків Постачальник направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

Відповідно до п. 5.11 Договору № 025264 якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у Комерційній пропозиції.

Пунктом 7 Комерційної пропозиції № 1 передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 4 Комерційної пропозиції Постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3 % річних, інфляційних зазначаються у окремому розрахунковому документі окремими рядками та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання Споживачем.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором №025264 сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 9.1 Договору).

Додатком до заяви - приєднання до умов договору слугує інформація щодо об`єкта споживача до якого розподіляється (надходить) електрична енергія.

Згідно з переданими даними від АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО", відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду, сформовано рахунки за електричну енергію:

- за січень 2022 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 6 429 кВт*год на суму з ПДВ 20% 37 664,96 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2022 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 08.02.2022. Строк оплати рахунку до 15.02.2022. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем оплата за січень 2022 року здійснена: 10.01.2022 у розмірі 18 346,32 грн.; 12.01.2022 у розмірі 3 000,00 грн.; 15.02.2022 у розмірі 7 700,00 грн.; 21.02.2022 у розмірі 8 618,64 грн. (платіжна інструкція № 633) (а.с.37-42).

- за лютий 2022 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 5 804 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 35 460,52 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2022 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 08.03.2022. Строк оплати рахунку до 14.03.2022. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за лютий 2022 року здійснена: 21.02.2022 у розмірі 1 381,36 грн. (платіжна інструкція № 633) (а.с.37-42).

В березні 2023 року було погашено заборгованість за лютий 2022 року у розмірі 34 079,16 грн.

- за березень 2022 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 4 821 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 23 640,76 грн.; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2022 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 08.04.2022. Строк оплати рахунку до 15.04.2022. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за березень 2022 року здійснена: 02.05.2023 у розмірі 22 990,12 грн. (платіжна інструкція № ес257е3ее3)(а.с.37-42).

З урахуванням погашення у березні 2023 у розмірі заборгованості 650,64 грн за березень 2022 року, сума боргу за електричну енергію за березень 2022 року стала складати 22 990,12 грн.

- за липень 2023 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 685 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 10 178,52 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за липень 2023 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 01.08.2023. Строк оплати рахунку до 08.08.2023. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за липень 2023 року здійснена: 02.05.2023 у розмірі 4 592,44 грн. (платіжна інструкція № ес257е3ее3); 25.07.2023 у розмірі 2 500,00 грн. (платіжна інструкція № @2РL692720); 10.08.2023 у розмірі 3 086,08 грн. (платіжна інструкція № @2PL152018)(а.с.37-42).

- за вересень 2023 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 330 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 9 692,64 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за вересень 2023 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 02.10.2023. Строк оплати рахунку до 09.10.2023. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за вересень 2023 року здійснена: 11.09.2023 у розмірі 7 128,44 грн. (платіжна інструкція № @2РL506222); 10.10.2023 у розмірі 2 564,20 грн. (платіжна інструкція № @2РL374948)(а.с.37-42).

- за жовтень 2023 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 241 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 9 855,58 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2023 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 31.10.2023. Строк оплати рахунку до 07.11.2023. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за жовтень 2023 року здійснена: 10.10.2023 у розмірі 135,80 грн. (платіжна інструкція № @2РL374948); 13.11.2023 у розмірі 9 719,78 грн. (платіжна інструкція № @2РL404105)(а.с.37-42).

- за листопад 2023 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 992 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 16 464,46 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за листопад 2023 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 01.12.2023. Строк оплати рахунку до 08.12.2023. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за листопад 2023 року здійснена: 13.11.2023 у розмірі 180,22 грн. (платіжна інструкція № @2РL404105); 20.12.2023 у розмірі 16 284,24 грн. (платіжна інструкція № @2РL444016)(а.с.37-42).

- за грудень 2023 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 2 968 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 23 227,48 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за грудень 2023 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 05.01.2024. Строк оплати рахунку до 12.01.2024. Рахунок в строк оплати не було сплачено. Відповідачем оплата за грудень 2023 року здійснена: 20.12.2023 у розмірі 215,76 грн. (платіжна інструкція № @2РL444016); 26.01.2024 у розмірі 23 011,72 грн. (платіжна інструкція № @2РL625625). Рахунок в строк оплати не було сплачено.

- за січень 2024 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 3 698 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 29 994,76 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2024 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 01.02.2024. Строк оплати рахунку до 08.02.2024. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за січень 2024 року здійснена: 26.01.2024 у розмірі 288,28 грн. (платіжна інструкція № @2РL625625); 20.02.2024 у розмірі 29 706,48 грн. (платіжна інструкція № @2РL728301)(а.с.37-42).

- за лютий 2024 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 2 749 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 22 457,38 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2024 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 05.03.2024. Строк оплати рахунку до 12.03.2024. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за лютий 2024 року здійснена: 20.02.2024 у розмірі 293,52 грн. (платіжна інструкція № @2РL728301); 26.03.2024 у розмірі 22 163,86 грн. (платіжна інструкція № @2РL916555)(а.с.37-42).

- за березень 2024 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 2 252 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 17 363,27 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2024 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 01.04.2024. Строк оплати рахунку до 08.04.2024. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за березень 2024 року здійснена: 26.03.2024 у розмірі 336,14 грн. (платіжна інструкція № @2РL916555); 20.04.2024 у розмірі 17027,13 грн. (платіжна інструкція № @2РL611628)(а.с.37-42).

- за квітень 2024 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 039 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 6 541,96 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2024 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 01.05.2024. Строк оплати рахунку до 08.05.2024. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за квітень 2024 року здійснена: 20.04.2024 у розмірі 372,87 грн. (платіжна інструкція № @2РL611628); 11.05.2024 у розмірі 6 169,09 грн. (платіжна інструкція № @2РL389284)(а.с.37-42).

- за червень 2024 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 691 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 10 132,84 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за червень 2024 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 01.07.2024. Строк оплати рахунку до 08.07.2024. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за червень 2024 року здійснена: 07.06.2024 у розмірі 451,17 грн. (платіжна інструкція № @2РL486384); 15.07.2024 у розмірі 9 681,67 грн. (платіжна інструкція № @2РL970423)(а.с.37-42).

- за липень 2024 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 2 433 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 20 765,51 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за липень 2024 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 01.08.2024. Строк оплати рахунку до 08.08.2024. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за липень 2024 року здійснена: 15.07.2024 у розмірі 518,33 грн. (платіжна інструкція № @2РL970423); 15.08.2024 у розмірі 20 247,18 грн. (платіжна інструкція № @2РL104898)(а.с.37-42).

- за серпень 2024 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 2 127 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 21 046,58 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2024 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 05.09.2024. Строк оплати рахунку до 12.09.2024. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за серпень 2024 року здійснена: 15.08.2024 у розмірі 552,82 грн. (платіжна інструкція № @2РL104898); 23.09.2024 у розмірі 20 493,76 грн. (платіжна інструкція № @2РL526380)(а.с.37-42).

- за вересень 2024 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 739 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 19 033,18 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за вересень 2024 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 01.10.2024. Строк оплати рахунку до 08.10.2024.

Відповідачем оплата за вересень 2024 року здійснена: 23.09.2024 у розмірі 606,24 грн (платіжна інструкція № @2РL526380); 21.10.2024 у розмірі 18 426,94 грн (платіжна інструкція № @2РL534015)(а.с.37-42).

- за жовтень 2024 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 566 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 16 364,32 грн; Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2024 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 31.10.2024. Строк оплати рахунку до 07.11.2024. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за жовтень 2024 року здійснена: 21.10.2024 у розмірі 673,06 грн (платіжна інструкція № @2РL534015); 14.11.2024 у розмірі 15 691,26 грн (платіжна інструкція № @2РL075665)(а.с.37-42).

- за листопад 2024 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 2 672 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 25 531,48 грн; Рахунок № 119 та Акт приймання-передачі електричної енергії за листопад 2024 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 04.12.2024. Строк оплати рахунку до 11.12.2024. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за листопад 2024 року здійснена: 14.11.2024 у розмірі 708,74 грн (платіжна інструкція № @2РL075665); 26.12.2024 у розмірі 24 822,74 грн (платіжна інструкція № @2РL442599)(а.с.37-42).

- за грудень 2024 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 3 462 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 34 271,93 грн; Рахунок № 219 та Акт приймання-передачі електричної енергії за грудень 2024 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 08.01.2025. Строк оплати рахунку до 15.01.2025. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за грудень 2024 року здійснена: 26.12.2024 у розмірі 777,26 грн (платіжна інструкція № @2РL442599); 30.01.2025 у розмірі 33 494,67 грн (платіжна інструкція № @2РL660028)(а.с.37-42).

- за січень 2025 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 3 397 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 35 613,43 грн; Рахунок № 119 та Акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2025 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 04.01.2025. Строк оплати рахунку до 11.01.2025. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за січень 2025 року здійснена: 30.01.2025 у розмірі 805,33 грн (платіжна інструкція № @2РL660028); 24.02.2025 у розмірі 34 000,00 грн (платіжна інструкція № @2РL215410); 25.02.2025 у розмірі 808,10 грн (платіжна інструкція № @2РL675126)(а.с.37-42).

- за лютий 2025 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 3 914 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 41 215,74 грн; Рахунок № 219 та Акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2025 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 04.03.2025. Строк оплати рахунку до 11.03.2025. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за лютий 2025 року здійснена: 25.02.2025 у розмірі 41,90 грн (платіжна інструкція № @2РL675126); 26.02.2025 у розмірі 800,00 грн (платіжна інструкція № @2РL630424); 18.03.2025 у розмірі 40 373,84 грн (платіжна інструкція № @2РL442302)(а.с.37-42).

- за березень 2025 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 987 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 21 735,66 грн; Рахунок № 319 та Акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2025 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 08.04.2025. Строк оплати рахунку до 15.04.2025. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за березень 2025 року здійснена: 18.03.2025 у розмірі 926,16 грн (платіжна інструкція № @2РL442302); 24.04.2025 у розмірі 20 809,50 грн (платіжна інструкція № @2РL330210)(а.с.37-42);

- за квітень 2025 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі на суму разом з ПДВ 20% 16 940,59 грн; Рахунок № 419 та Акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2025 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 01.05.2025. Строк оплати рахунку до 08.05.2025. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за квітень 2025 року здійснена: 24.04.2025 у розмірі 990,50 грн (платіжна інструкція № @2РL330210); 15.05.2025 у розмірі 15 950,09 грн (платіжна інструкція № @2РL123620)(а.с.37-42).

- за травень 2025 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 234 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 13 093,12 грн; Рахунок № 519 та Акт приймання-передачі електричної енергії за травень 2025 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 09.06.2025. Строк оплати рахунку до 16.06.2025. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за травень 2025 року здійснена: 15.05.2025 у розмірі 1 049,91 грн (платіжна інструкція № @2РL123620); 25.06.2025 у розмірі 12 043,21 грн (платіжна інструкція № @2РL038719)(а.с.37-42).

- за червень 2025 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 564 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 14 096,46 грн; Рахунок № 619 та Акт приймання-передачі електричної енергії за червень 2025 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 01.07.2025. Строк оплати рахунку до 08.07.2025. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за червень 2025 року здійснена: 25.06.2025 у розмірі 1 056,79 грн (платіжна інструкція № @2РL038719); 10.07.2025 у розмірі 13 039,67 грн (платіжна інструкція № @2РL471343)(а.с.37-42).

- за липень 2025 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 2 214 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 17 452,68 грн; Рахунок № 719 та Акт приймання-передачі електричної енергії за липень 2025 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 06.08.2025. Строк оплати рахунку до 13.08.2025. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за липень 2025 року здійснена: 10.07.2025 у розмірі 1 060,33 грн (платіжна інструкція № @2РL471343); 25.08.2025 у розмірі 16 392,35 грн (платіжна інструкція № @2РL 217623)(а.с.37-42).

- за серпень 2025 року відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 792 кВт*год. на суму разом з ПДВ 20% 15 582,98 грн; Рахунок № 819 та Акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2025 року направлено Споживачу засобами Системи ЕДО 05.09.2025. Строк оплати рахунку до 12.09.2025. Рахунок в строк оплати не було сплачено.

Відповідачем оплата за липень 2025 року здійснена: 25.08.2025 у розмірі 1 107,65 грн (платіжна інструкція № @2РL 217623); 26.09.2025 у розмірі 14 475,33 грн (платіжна інструкція № @2РL629697)(а.с.37-42).

Як зазначає ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ", він як постачальник, виконав свої зобов`язання по Договору № 025264 у повному обсязі, проте відповідачем умови договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені Договором № 025264 строки не виконано, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати пені у сумі 28,32 грн; 3% річних у сумі 2 111,33 грн; а також індексу інфляції у сумі 10 047,54 грн.

Судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Враховуючи положення статей 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Предметом доказування у справі, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд самостійно оцінює докази, надані сторонами у справі, у їх сукупності, керуючись принципом вірогідності, передбаченим статтею 79 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з цією статтею, наявність обставин, на які посилається сторона, вважається доведеною, якщо докази, надані на їх підтвердження, є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування. Питання про вірогідність доказів суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, враховуючи всі обставини справи.

Предметом судового розгляду у справі є вимога позивача про стягнення з відповідача пені за період з 16.02.2022 по 21.02.2022 у сумі 28,32 гривні, 3% річних за період з 16.02.2022 по 02.05.2023; з 09.08.2023 по 10.08.2023; з 10.10.2023 по 11.05.2024; з 09.07.2024 по 26.09.2025 у сумі 2 111,33 гривні, інфляційні втрати за період з травня 2022 року по травень 2023 року у сумі 10 047,54 гривні на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №025264 від 01.01.2019, а предметом доказування у справі, відповідно, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Загальні положення про договір визначені статям 626-637 Цивільного кодексу України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649, 651-654 Цивільного кодексу України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509, 510 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами статей 525-527 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів як, зокрема про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Статтею 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що електропостачальники мають право, з-поміж іншого, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виходячи із положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Встановлення законодавцем права кредитора на одержання коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зумовлене тим, що грошовим коштам притаманна властивість знецінюватись в більшій мірі ніж всім іншим видам майна (нерухомості, дорогоцінним металам, автомобілям тощо), що призводить до зниження їхньої купівельної спроможності, дисбалансу попиту і пропозиції.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 09.11.2016 у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) за змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція). При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 статті 549 ЦК України).

За ч. 2 ст. 217 ГК у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК).

Реалізація господарсько-правової відповідальності може відбуватися як у судовому, так і у позасудовому порядку.

Реалізація (застосування) в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання включає застосування загальної та скороченої позовної давності, передбаченої ЦК, якщо інші строки не встановлено ГК (ст. 223 ГК), а також припинення нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання (які мають строковий характер), якщо інше не встановлено законом або договором, через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до наведених законодавчих приписів відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, як і право кредитора на позов, так і обов`язок порушника поновити порушене право, виникає та існує саме внаслідок невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суд також враховує постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04 липня 2025 року у справі № 908/948/23, в якій зазначено: «Аналізуючи зміст положення пп.16 п.1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) про зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону "Про ринок електричної енергії", щодо його застосування до випадків порушення договірних зобов`язань, які мали місце до початку повномасштабного російського вторгнення та введення воєнного стану в Україні, Об`єднана палата бере до уваги положення ГК та ЦК, які регламентують застосування штрафних санкцій. Об`єднана палата враховує, що положеннями пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 чітко визначений період, на який поширюється дія цього положення, а саме на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування. Водночас у справі, що переглядається, спірні правовідносини виникли до введення воєнного стану. При цьому Верховний Суд враховує, що дія норми щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкції до електропостачальників, передбачена постановами НКРЕКП № 332, № 413, не містить пряму вказівку про надання їй зворотної дії у часі, що дозволило б її застосовувати до початку запровадження воєнного стану, тобто на порушення чи прострочення, що сталися у попередні періоди. Відтак, враховуючи специфіку та спрямованість постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, у якій йдеться саме про період воєнного стану та 30 днів після його припинення або скасування, відсутні підстави невиправданого розширення тлумачення постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 щодо розповсюдження її дії на правовідносини, які виникли у попередні періоди".

Отже положення постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332 щодо зупинення на період дії в Україні воєнного стану і протягом 30 днів після його припинення або скасування нарахування та стягнення штрафних санкцій стосуються виключно штрафних санкцій за цей період і не можуть бути поширені на штрафні санкції, право на нарахування яких виникло до введення воєнного стану. Норма щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій не містить вказівки про надання їй зворотної дії в часі, що дозволило б застосовувати її до порушень чи прострочень, що сталися в попередні періоди.

Як свідчать матеріали справи, фізична особа - підприємець Нєженцев Ігор Іванович (далі за текстом - споживач/відповідач) спожив та оплатив електричну енергію, чим акцептував з Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 025264 від 01.01.2019 на умовах комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів.

При цьому, договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним. Таким чином укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Двосторонній характер договору на постачання електроенергії зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору постачальник універсальних послуг бере на себе обов`язок забезпечити постачання електричної енергії, в свою чергу споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором, про що визначено у змісті публічного договору із деталізацією порядку розрахунку у комерційній пропозиції № 1.

Згідно п. 9.1 Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Пунктом п. 7 Комерційної пропозиції № 2 передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 4 Комерційної пропозиції, Постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних та інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання Споживачем.

Судом встановлено, що рахунки на оплату електричної енергії та акти приймання-передавання електричної енергії та рахунки на сплату пені, 3 % річних та інфляційних втрат, надсилались відповідачу у відповідності до умов Додаткової угоди від 13.03.2019 та Угоди щодо електронного документообігу від 28.11.2024 (далі - Система ЕДО), шляхом електронного документообігу з накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Доказів того, що відповідач вчасно виконав свої зобов`язання по оплаті за відпущену в період з лютого 2022 по серпень 2025 року електричну енергію, матеріали справи не містять. Як не містять матеріали справи доказів того, що відповідач не погоджувався із об`ємом відпущеної в період з лютого 2022 по серпень 2025 електричної енергії, або з розміром нарахованої за цю послугу грошових коштів.

Відсутність оплати виставленого рахунку, є порушенням з боку відповідача як умови договору, а так і норм законодавства України.

Внаслідок порушення відповідачем строків оплати спожитої електричної енергії у лютому 2022, позивачем нараховано до стягнення пеню за період з 16.02.2022 по 21.02.2022.

Враховуючи наведене та сталу позицію Верховного Суду по застосуванню алгоритму нарахування штрафних санкцій за порушення договірних зобов`язань по оплаті електричної енергії, які мали місце до початку повномасштабного російського вторгнення та введення воєнного стану в Україні, суд вважає, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача пеню за період з 16.02.2022 по 21.02.2022.

Перевіривши нарахування пені, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені з 16.02.2022 по 21.02.2022 у сумі 28,32 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд також перевірив наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат за період з травня 2022 року по травень 2023 року в сумі 10 047,54 грн. та 3% річних за період з 16.02.2022 по 02.05.2023; з 09.08.2023 по 10.08.2023; з 10.10.2023 по 11.05.2024; з 09.07.2024 по 26.09.2025 у сумі 2 111,33 грн. і вважає його арифметично правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 2 111,33 грн. та інфляційні втрати у сумі 10 047,54 грн. підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач вчасно, у встановлений договором строк, свого обов`язку не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (у період, який вказано позивачем), а відтак порушив договірні зобов`язання (стаття 610 Цивільного кодексу України), що є поведінкою, яка суперечить добросовісній та чесній діловій практиці в сфері господарських відносин, а відтак в сукупності стає правовою підставою для захисту прав та інтересів позивача шляхом стягнення в судовому порядку пені за період з 16.02.2022 по 21.02.2022 у сумі 28,32 гривні, 3% річних за період з 16.02.2022 по 02.05.2023; з 09.08.2023 по 10.08.2023; з 10.10.2023 по 11.05.2024; з 09.07.2024 по 26.09.2025 у сумі 2 111,33 гривні, а також інфляційні втрати за період з травня 2022 року по травень 2023 року у сумі 10 047,54 гривні.

Згідно вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів

Суд, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про задоволення позову.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27.09.2001). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

IV.СУДОВІ ВИТРАТИ.

Розподіл витрат на оплату судового збору.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а також висновки суду про часткове задоволення позову, судові витрати (сплачений судовий збір), понесені позивачем, покладаються на відповідача.

Враховуючи наявність загрози, у зв`язку зі збройною агресією збоку рф, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, постійні тривоги, які впливають на виготовлення процесуальних документів, наявної беззаперечної та відкритої інформації щодо постійних обстрілів міста Харкова та Харківської області, відсутність електроенергії у зв`язку з пошкодженням обладнання, після масованих ракетних обстрілів росії, суд був вимушений вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи встановленого ст. 248 ГПК України, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. ст. 2, 11 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, п. 2 ч. 1 ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Нєженцева Ігоря Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (Україна, 61057, Харківська область, місто Харків, вулиця Гоголя, будинок 10, ) пеню за період з 16.02.2022 по 21.02.2022 у сумі 28,32 грн., 3% річних за період з 16.02.2022 по 02.05.2023; з 09.08.2023 по 10.08.2023; з 10.10.2023 по 11.05.2024; з 09.07.2024 по 26.09.2025 у сумі 2 111,33 грн., інфляційні втрати за період з травня 2022 року по травень 2023 року у сумі 10 047,54 грн. та судові витрати (сплачений судовий збір) в розмірі 2422,40 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 11.02.2026.

СуддяВ.С. Юрченко