ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 913/330/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С.В. головуючий (доповідач), Кібенко О.Р., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

прокурора - Ковальчука О.І.,

представників:

позивача-1 - не з`явились,

позивача-2 - не з`явились,

відповідача-1 - Новікової Н.О.,

відповідача-2 - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Концерна "СоюзЕнерго"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 (головуючий суддя - Білоусова Я.О., судді: Лакіза В.В., Пуль О.А.) в частині задоволених позовних вимог

у справі №913/330/23

за позовом Заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі:

1. Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області;

2. Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України

до 1. Концерна "СоюзЕнерго",

2. Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа"

про визнання недійсними рішень тендерного комітету, договорів про закупівлю застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2023 року заступник керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до Концерна "СоюзЕнерго", Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" (далі - КП "Лисичанськтепломережа"), в якому просив суд:

- визнати недійсним рішення тендерного комітету КП "Лисичанськтепломережа", оформленого протоколом його засідання від 24.03.2020 №62, про визначення Концерна "СоюзЕнерго" переможцем відкритих торгів на закупівлю товару за кодом ДК021:2015:44620000-2 - Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі;

- визнати недійсним договір про закупівлю товару від 06.04.2020 №77, який укладений між КП "Лисичанськтепломережа" та Концерном "СоюзЕнерго";

- визнати недійсним рішення тендерного комітету КП "Лисичанськтепломережа", оформленого протоколом його засідання від 24.03.2020 №64, про визначення Концерна "СоюзЕнерго" переможцем відкритих торгів на закупівлю товару за кодом ДК021:2015:44620000-2 - Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі;

- визнати недійсним договір про закупівлю товару від 06.04.2020 №78, який укладений між КП "Лисичанськтепломережа" та Концерном "СоюзЕнерго";

- стягнути з Концерну "СоюзЕнерго" на користь КП "Лисичанськтепломережа" грошові кошти в сумі 2 765 000 грн, а з КП "Лисичанськтепломережа" одержані ним за рішенням суду грошові кошти в сумі 2 765 000 грн стягнути в дохід держави.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані рішення тендерного комітету та договори про закупівлю завідомо суперечать інтересам держави та суспільства, адже їх прийняття та укладення було наслідком антиконкурентних дій, вчинених з умислу Концерну "СоюзЕнерго". З огляду на викладене прокурор просить визнати недійсними рішення тендерного комітету та укладені на їх підставі договори, а також застосувати наслідки недійсності оспорюваних правочинів, визначені частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та частиною першою статті 208 Господарського кодексу України (далі - ГК).

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

3. 05.03.2020 КП "Лисичанськтепломережа" (замовник) в електронній системі закупівель "Рrоzоrrо" опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів із закупівлі товару за кодом ДК 021:2015:44620000-2: Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі (конвективна частина котла ПТВМ-30М), ідентифікатор публічної закупівлі UA-2020-03-05-000818-a. Очікувана вартість предмета закупівлі - 1 150 000,00 грн.

4. Тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подано двома суб`єктами господарювання: Концерном "СоюзЕнерго" та ТОВ "ВО "Союзенергомаш", що підтверджується формою реєстру отриманих тендерних пропозицій.

5. Первинна та остаточна тендерні пропозиції Концерна "СоюзЕнерго" містили однакові цінові суми, а саме: 1 142 500,20 грн з ПДВ та не змінювались.

6. За результатами аукціону зазначена тендерна пропозиція Концерна "СоюзЕнерго" стала переможною як найбільш економічно вигідна та була розкрита тендерним комітетом замовника першою, що підтверджується формою протоколу розкриття тендерних пропозицій.

7. Рішенням тендерного комітету КП "Лисичанськтепломережа" (протокол) №62 від 24.03.2020, переможцем закупівлі визнано Концерн "СоюзЕнерго", прийнято рішення про укладення з ним договору про закупівлю.

8. 24.03.2020 в електронній системі закупівель опубліковано повідомлення про намір укласти договір.

9. 06.04.2020 між КП "Лисичанськтепломережа" (покупцем) та Концерном "СоюзЕнерго" (постачальником) укладено договір про закупівлю №77, за умовами якого постачальник зобов`язується у 2020 році поставити покупцеві радіатори і котли для систем центального опалення та їх деталі за ДК 021:2015:44620000-2 (конвективна частина котла ПТВМ-30М), а покупець - прийняти і оплатити товар на умовах, зазначених у договорі.

10. Відповідно до пункту 1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент)- конвективна частина котла ПТВМ-30М відповідно до специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

11. Згідно з пунктом 3.1 договору ціна договору становить 1 142 500,20 грн з ПДВ.

12. Пунктом 5.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язаний передати товар покупцю протягом 90 календарних днів з дня отримання попередньої оплати постачальником.

13. За умовами пункту 5.5 договору приймання товару за кількістю та за якістю здійснюється згідно з супровідними документами, наданими постачальником.

14. Відповідно до специфікації №1 від 06.04.2020 до договору, строк поставки товару: 2020 рік. Місце поставки товару: центральний склад покупця за адресою: 93100, Луганська область, м.Лисичанськ, вул.Незалежності, 128а.

15. На виконання умов договору №77 від 06.04.2020 Концерн "СоюзЕнерго" поставив КП "Лисичанськтепломережа" конвективну частину котла ПТВМ-30М, що підтверджується видатковими накладними №996 від 02.07.2020, №1017 від 02.07.2020.

16. В електронній системі закупівель "Рrоzоrrо" 04.01.2021 опубліковано звіт про виконання договору №77, відповідно до якого замовником на користь постачальника сплачено 1 142 500,00 грн.

17. Крім того, 05.03.2020 КП "Лисичанськтепломережа" в електронній системі закупівель "Рrоzоrrо" опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів із закупівлі товару за кодом ДК 021:2015:44620000-2: Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі (конвективна частина котла ПТВМ-50), ідентифікатор публічної закупівлі UА-2020-03-05-001850-с. Очікувана вартість предмета закупівлі - 2 250 000,00 грн.

18. Тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подано двома суб`єктами господарювання: Концерном "СоюзЕнерго" та ТОВ "ВО "Союзенергомаш", що підтверджується формою реєстру отриманих тендерних пропозицій.

19. Первинна та остаточна тендерні пропозиції Концерна "СоюзЕнерго" містили однакові цінові суми, а саме: 2 242 500,00 грн з ПДВ та не змінювались.

20. За результатами аукціону зазначена тендерна пропозиція Концерна "СоюзЕнерго" стала переможною як найбільш економічно вигідна та була розкрита тендерним комітетом замовника першою, що підтверджується формою протоколу розкриття тендерних пропозицій.

21. Рішенням тендерного комітету КП "Лисичанськтепломережа" (протокол) №64 від 24.03.2020, переможцем закупівлі визнано Концерн "СоюзЕнерго"; прийнято рішення про укладення з ним договору про закупівлю.

22. 24.03.2020 в електронній системі закупівель опубліковано повідомлення про намір укласти договір.

23. 06.04.2020 між КП "Лисичанськтепломережа" (покупцем) та Концерном "СоюзЕнерго" (постачальником), укладено договір про закупівлю №78, за умовами якого постачальник зобов`язується у 2020 році поставити покупцеві радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі за ДК 021:2015: 44620000-2 (конвективна частина котла ПТВМ-50М), а покупець - прийняти і оплатити товар на умовах, зазначених у договорі.

24. Відповідно до пункту 1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент) конвективна частина котла ПТВМ-50М відповідно до специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

25. Згідно з пунктом 3.1 договору №78 ціна договору становить 2 242 500,00 грн з ПДВ.

26. Пунктом 5.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язаний передати товар покупцю протягом 90 календарних днів з дня отримання попередньої оплати постачальником.

27. За умовами пункту 5.5 договору приймання товару за кількістю та за якістю здійснюється згідно з супровідними документами, наданими постачальником.

28. Відповідно до специфікації №1 від 06.04.2020 до договору №78, строк поставки товару: 2020 рік. Місце поставки товару: центральний склад покупця за адресою: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул.Незалежності, 128а.

29. На виконання умов договору №78 Концерн "СоюзЕнерго" поставив КП "Лисичанськтепломережа" конвективну частину котла ПТВМ-50М, що підтверджується видатковими накладними №997 від 01.07.2020, №1050 від 03.07.2020.

30. В електронній системі закупівель "Prozorro" 04.01.2021 опубліковано звіт про виконання договору №78, відповідно до якого замовником на користь постачальника сплачено 1 622 500,00 грн.

31. Зі змісту листа КП "Лисичанськтепломережа" №2-09 від 11.09.2023 у відповідь на лист Лисичанської окружної прокуратури щодо фінансово-господарських відносин між КП "Лисичанськтепломережа" та Концерном "СоюзЕнерго" в рамках договорів №№77, 78 від 06.04.2020 вбачається, що КП "Лисичанськтепломережа" на даний час не має можливості надати копії запитуваних документів, оскільки вони знаходяться на підприємстві за юридичною адресою: Луганська область, м.Лисичанськ, вул.Тепла, 17. В результаті збройної агресії російської федерації проти України місто Лисичанськ тимчасово окуповано, все майно КП "Лисичанськтепломережа", в тому числі і вся документація захоплено ворожими збройними угрупуваннями. Відповідно до відомостей, розміщених на веб-порталі Рrоzоrrо.gov.ua у розділі "Виконання договору" КП "Лисичанськтепломережа" здійснило наступні перерахування грошових коштів на користь Концерну "СоюзЕнерго": за договором №77 від 06.04.2020 - 1 142 500,00 грн; за договором №78 від 06.04.2020 - 1 622 500,00 грн.

32. 02.09.2021 Адміністративною колегією Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі №4/01-119-21 ухвалено рішення №70/92-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким визнано, що Концерн "СоюзЕнерго" та ТОВ "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш" вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів №8 на закупівлю ДК 021:2015: 44620000-2 радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі (конвективна частина котла ПТВМ-50М), проведених КП "Лисичанськтепломережа" (ідентифікатор закупівлі в системі "Рrоzоrrо" UA-2020-03-05-001850-C) (пункт 22 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії).

33. За порушення, вказане в пункті 22 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії, на Концерн "СоюзЕнерго" накладено штраф у розмірі 22 408,20 грн.

34. Крім того, у пункті 25 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії визнано, що Концерн "СоюзЕнерго" та ТОВ "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш" вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів №9 на закупівлю ДК 021:2015:44620000-2 радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі (конвективна частина котла ПТВМ-30М), проведених КП "Лисичанськтепломережа" (ідентифікатор закупівлі в системі "Рrоzоrrо" UA-2020-03-05-000818-а).

35. За порушення, вказане в пункті 25 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії, на Концерн "СоюзЕнерго" накладено штраф у розмірі 22 408,20 грн.

36. Відповідно до пункту 5 рішення Адміністративна колегія Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України встановила, що Концерн "СоюзЕнерго" та ТОВ " ВО "Союзенергомаш" вчинили протиправні дії, які полягали у:

- використанні одних і тих самих точок доступу до мережі Інтернет у період проведення торгів №1-9;

- однакові особливості документів тендерних пропозицій відповідачів, наявність однакових граматичних помилок;

- однакові властивості електронних файлів, які подані відповідачами у торгах №2-9 у складі тендерних пропозицій;

- наявність трудових відносин з одними і тими ж працівниками;

- наявність договору про спільну діяльність та дилерського договору;

- наявність сталих господарських взаємовідносин між відповідачами;

- надання ТОВ "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш" поворотної фінансової допомоги Концерну "СоюзЕнерго";

- зазначення ТОВ "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш" при реєстрації на електронному майданчику номеру телефону Концерну "СоюзЕнерго" та наявність у період проведення торгів №4, 6, 8, 9 з`єднань між телефонними номерами, зазначеними відповідачами у якості контактних.

37. Як зазначено в рішенні АМК, зазначене свідчить про обмін інформацією, єдність інтересів та пов`язаність відповідачів, завдяки чому вони були обізнані з діяльністю один одного, мали можливість доступу до інформації щодо господарської діяльності один одного. Узгодивши свою поведінку та свої тендерні пропозиції, учасники торгів тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже спотворили результат проведених торгів, порушивши право замовника на отримання найбільш ефективних для нього результатів, а відтак, вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом "Про захист економічної конкуренції".

38. Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.12.2021 у справі №922/4124/21 за позовом Концерну "СоюзЕнерго" до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійним рішення адмінколегії від 02.09.2021 №70/92-р/к, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2022, у задоволенні позову відмовлено.

39. Зазначені штрафи у розмірі 22 408,20 грн сплачені Концерном "СоюзЕнерго" в добровільному порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

40. Господарський суд Луганської області рішенням від 06.12.2023 у справі №913/330/23 в позові відмовив повністю.

41. Рішення мотивовано таким:

- оспорювані прокурором рішення прийняті тендерним комітетом КП "Лисичанськтепломережа". Тобто це є односторонні правочини вчинені відповідачем-2. Прокурором не доведено, що ці правочини було вчинено КП "Лисичанськтепломережа" з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Прокурор заявив що ці правочин вчинено з умислу однієї сторони - Концерну "СоюзЕнерго", однак останній не вчиняв цих правочинів (оспорюваних рішень тендерного комітету);

- прокурором не доведено у чому саме полягає завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета вчинення спірних договорів про закупівлю, оскільки мала місце поставка КП "Лисичанськтепломережа" конвективних частин котлів ПТВМ-30М та ПТВМ-50М за ціною, визначеною Замовником (постанови Верховного Суду від 03.05.2018 №922/3393/17, від 10.06.2021 №910/10055/20). За таких обставин у задоволенні вимог про визнання Договорів №77 та №78 недійсними необхідно відмовити за необґрунтованістю цих вимог;

- враховуючи, що у задоволенні вимог про визнання договорів недійсними відмовлено, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення коштів.

42. Східний апеляційний господарський суд постановою від 07.11.2024 рішення Господарського суду Луганської області від 06.12.2023 у справі №913/330/23 скасував. Ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково:

- визнав недійсним договір про закупівлю товару від 06.04.2020 №77, укладений між КП "Лисичанськтепломережа" та Концерном "СоюзЕнерго";

- визнав недійсним договір про закупівлю товару від 06.04.2020 №78, укладений між КП "Лисичанськтепломережа" та Концерном "СоюзЕнерго";

- стягнув з Концерну "СоюзЕнерго" на користь КП "Лисичанськтепломережа" грошові кошти в сумі 2 765 000 грн, а з КП "Лисичанськтепломережа" одержані ним за рішенням суду грошові кошти в сумі 2 765 000 грн стягнув в дохід держави.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Стягнув з Концерну "СоюзЕнерго" на користь Харківської обласної прокуратури 46 843 грн судового збору за подання позовної заяви та 70 264,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

43. Постанова мотивована таким:

- узгоджені дії учасників закупівлі (торгів, аукціону) та відсутність реальної конкуренції унеможливлює прозору та відкриту процедуру закупівлі, чим порушуються інтереси держави та суспільства, з огляду на що встановлене у визначеному порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсними результатів закупівлі (торгів, аукціону) у випадку, якщо це передбачено спеціальним законодавством, та для визнання недійсним відповідного договору, укладеного з переможцем, відповідно до частини третьої статті 228 ЦК;

- оскільки публічна закупівля завершується оформленням відповідного господарського договору, то оскаржити можна лише такий договір. Вимога про визнання недійсною закупівлі не є ефективним способом захисту, а рішення уповноваженої особи замовника, оформлене відповідним протоколом, є таким, що вичерпало дію фактом його виконання (укладенням договору);

- колегія суддів констатує про неврахування судом першої інстанції обставин щодо наявності рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - АМК) від 02.09.2021 №70/92-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" про визнання дій Концерну "СоюзЕнерго" та ТОВ "Виробниче об`єднання "Союзенергомаш" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, яке, крім того, було предметом розгляду у судовій справі №922/4124/21 та визнано господарським судом правомірним;

- ураховуючи висновки господарського суду у справі №922/4124/21, узгоджені дії учасників закупівлі та відсутність реальної конкуренції, що встановлено у антимонопольній справі та підтверджено в судових актах, унеможливили прозору та відкриту процедуру торгів UA-2020-03-05-000818-а та UA-2020-03-05-001850-C, чим порушено інтереси держави та суспільства, з огляду на що встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсними договорів про закупівлю від 06.04.2020 №№77, 78, укладених з переможцем закупівлі Концерном "СоюзЕнерго", відповідно до частини третьої статті 228 ЦК;

- частина третя статті 228 ЦК визначає особливі правові наслідки недійсності договору, який суперечить інтересам держави і суспільства та застосування яких ставиться в залежність від наявності умислу у сторін. Враховуючи наведене вище обґрунтування наявності підстав для визнання недійсним оспорюваних договорів відповідно до частини першої статті 203, частини першої статті 215, частини третьої статті 228 ЦК, грошові кошти у розмірі 2 765 000,00 грн, сплачені КП "Лисичанськтепломережа" (замовником) на виконання недійсних за рішенням суду договорів про закупівлю від 06.04.2020 №№77, 78, підлягають поверненню Концерном "СоюзЕнерго" КП "Лисичанськтепломережа", а останнім - до бюджету шляхом стягнення цих коштів в дохід держави.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи

44. Концерн "СоюзЕнерго" звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить:

- зупинити касаційне провадження за касаційною скаргою Концерна "СоюзЕнерго" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 у справі №913/330/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3456/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду;

- постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 у справі №913/330/23 скасувати в частині вирішення спору про визнання недійсним договору про закупівлю товару від 06.04.2020 №77 та договору про закупівлю товару від 06.04.2020 №78, та застосування наслідків недійсності;

- постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 у справі №913/330/23 в частині відмови в задоволенні вимоги про визнання недійсними рішень тендерного комітету КП "Лисичанськтепломережа", оформлених протоколом його засідань від 24.03.2020 №62, від 24.03.2020 №64, - залишити без змін з мотивів, викладених у цій постанові.

- рішення Господарського суду Луганської області від 06.12.2023 у справі №913/330/23 залишити без змін (в силі);

- судові витрати покласти на позивача.

45. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункти 1 та 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), посилаючись на:

- неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах: від 10.06.2021 у справі №910/10055/20, від 17.08.2023 у справі №904/3100/21, від 26.05.2023 у справі №905/77/21, від 03.05.2018 у справі №922/3393/17, від 25.07.2023 у справі №160/14095/21, від 03.09.2020 у справі №2а/0370/3414/12, від 20.06.2018 у справі №802/470/17-а, від 08.05.2018 у справі №2а-3847/08/0470, від 04.06.2020 у справі №2а-6995/12/1370, щодо застосування частини третьої статті 228, частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК, частини першої статті 208 ГК;

- відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: статей 1, 3, 36 Закону "Про публічні закупівлі", статей 4, 6, 10, 50 Закону "Про захист економічної конкуренції", а також статей 3, 13, 203, 215, 228 ЦК, у питаннях (1) чи може встановлене порушення законодавства про захист економічної конкуренції слугувати підставою для визнання недійсним договору, укладеного з переможцем закупівлі, відповідно до частини третьої статті 228 ЦК?; (2) чи можливе застосування наслідків, передбачених частиною третьої статті 228 ЦК, у разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства?; (3) чи свідчить порушення основного принципу публічних закупівель - добросовісної конкуренції серед учасників - про наявність або відсутність порушення державних інтересів, якщо це призвело до спотворення результатів торгів та укладення оспорюваного договору внаслідок антиконкурентних узгоджених дій?.

46. Від Лисичанської окружної прокуратури Луганської області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому прокуратура зазначає, що апеляційний суд правильно встановив обставини справи, належно оцінив зібрані у справі докази, перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. З огляду на викладене заявник просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити без змін оскаржувану постанову.

47. Верховний Суд ухвалою від 05.02.2025 заяву Концерну "СоюзЕнерго" про зупинення провадження у справі №913/330/23 задовольнив. Зупинив провадження у справі №913/330/23, відкрите за касаційною скаргою Концерну "СоюзЕнерго" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2024, до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3456/23 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

48. Розгляд справи №922/3456/23 завершено прийняттям постанови від 19.12.2025 (повний текст постанови оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 23.12.2025), у зв`язку з чим, Верховний Суд ухвалою від 13.01.2026 поновив касаційне провадження у справі №913/330/23.

Позиція Верховного Суду

49. Предметом касаційного оскарження у цій справі є постанова апеляційного суду в частині вимог про визнання недійсним договору про закупівлю товару від 06.04.2020 №77 та договору про закупівлю товару від 06.04.2020 №78, а також застосування наслідків недійсності зазначених договорів.

50. Здійснюючи касаційний перегляд справи №913/330/23 у частині, яка є предметом касаційного оскарження, Суд виходить з такого.

51. Концерн "СоюзЕнерго", обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, узагальнено посилався на те, що для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним оспорюваного правочину на підставі частини третьої статті 228 ЦК, укладеного за результатами проведення відкритих торгів у процедурі публічної закупівлі, а також застосування санкції, визначеної зазначеною нормою, недостатньо лише констатації факту встановлення рішенням АМК антиконкурентних узгоджених дій учасників закупівлі, без доведення позивачем, зокрема, невідповідності правочину інтересам держави і суспільства.

52. Скаржник вказував, що нарізі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. Зокрема, це стосується положень статей 1, 3, 36 Закону "Про публічні закупівлі", статті 4, 6, 10, 50 Закону "Про захист економічної конкуренції", а також статей 3, 13, 203, 215, 228 ЦК, в контексті наступних питань:

- чи може встановлене порушення законодавства про захист економічної конкуренції слугувати підставою для визнання недійсним договору, укладеного з переможцем закупівлі, відповідно до частини третьої статті 228 ЦК?;

- чи можливе застосування наслідків, передбачених частиною третьою статті 228 ЦК, у разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства?;

- чи свідчить порушення основного принципу публічних закупівель - добросовісної конкуренції серед учасників - про наявність або відсутність порушення державних інтересів, якщо це призвело до спотворення результатів торгів та укладення оспорюваного договору внаслідок антиконкурентних узгоджених дій?.

53. При цьому скаржник звертав увагу, що висновки відносно вказаних питань можуть бути надані об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у зв`язку з переглядом справи №922/3456/23, у зв`язку з чим просив зупинити провадження у справі №913/330/23 до закінчення перегляду справи №922/3456/23.

54. Верховний Суд ухвалою від 05.02.2025 заяву Концерну "СоюзЕнерго" про зупинення провадження у справі №913/330/23 задовольнив. Зупинив провадження у справі №913/330/23, відкрите за касаційною скаргою Концерну "СоюзЕнерго" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2024, до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3456/23 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

55. У справі №922/3456/23, як і у справі №913/330/23, перед Судом постало питання щодо того чи підлягає застосуванню до спірних відносин частина третя статті 228 ЦК, тобто чи є укладений правочин таким, що не відповідає інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, та вчиненим з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, за умови вчинення стороною правочину антиконкурентних узгоджених дій, за які чинним законодавством передбачена відповідальність у вигляді штрафу (пункт 1 статті 50, стаття 52 Закону "Про захист економічної конкуренції").

56. Вирішуючи питання наявності/відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин частини третьої статті 228 ЦК об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/3456/23, зокрема, зазначено:

"66.Стягнення всього отриманого за недійсним правочином у дохід держави є конфіскацією, яка за своєю правовою природою не є цивільно-правовим інститутом. У первісній редакції ЦК, який набув чинності 01.01.2004, такої норми не існувало. Однак Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України" від 02.12.2010 ст.228 була доповнена ч.3, присвяченою недійсності правочинів, що не відповідають інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

67. Щодо конфіскаційного характеру санкцій, передбачених ч.3 ст.228 ЦК неодноразово висловлювався ще Верховний Суд України, а після 2017 року - і Верховний Суд (постанови від 20.06.2018 у справі №802/470/17-а, від 16.10.2019 у справі №2а-1670/8497/11, від 25.07.2023 у справі №160/14095/21 від 13.11.2024 у справі №911/934/23).

68. Наслідки, передбачені реченнями 2-3 ч.3 ст.228 ЦК, не спрямовані на поновлення майнової сфери постраждалого учасника цивільно-правових правовідносин. Передбачені законом санкції мають за мету покарати осіб, які вчинили заборонений законодавством правочин. Це єдина норма ЦК, яка містить каральні заходи (санкції).

69. За загальним правилом правовим наслідком недійсності правочинів є повернення сторін в стан, що передував укладенню правочину (абз.2 ч.1 ст.216 ЦК). Такий правовий наслідок спрямований на те, аби нівелювати все, що відбулося і зробити його юридично незначущим.

70. Супроводжувальним правовим наслідком недійсності правочину є можливість відшкодування винною стороною правочину збитків та моральної шкоди, завданої другій стороні правочину. Такий правовий наслідок спрямований на те, аби досягти компенсації понесених такою стороною втрат, тобто є проявом дії компенсаційних засад цивільного права.

71. Оскільки відшкодування збитків та моральної шкоди є видом цивільно- правової відповідальності, їх стягнення відбувається на користь приватної особи, в її інтересах і саме задля неї.

72. У ч.3 ст.228 ЦК передбачаються зовсім інші правові наслідки:

- які спрямовані не на позначене вище, а на реакцію з боку держави на правопорушення сторони/сторін правочину;

- ініціатором цих правових наслідків є держава, а не сторона правочину;

- ці правові наслідки встановлені в публічних інтересах (як їх розуміє держава), а не в приватноправових;

- наслідки полягають не у відновленні становища, що існувало до вчинення правочину, а на вилучення майна;

- ці правові наслідки не можна розцінювати як відшкодування збитків.

73. Такі правові наслідки не можна віднести до компенсаційних, адже вони є сутнісно іншими і являють собою різновид конфіскації майна державою….

74.Вирішуючи питання щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК суд має враховувати що санкції, передбачені ч.3 ст.228 ЦК, ч.1 ст.208 ГК є не компенсаційними, а конфіскаційними санкціями, які передбачають стягнення усього отриманого за правочином на користь держави. Ці санкції спрямовані не на відновлення правового стану, який існував до порушення, а на покарання осіб, які порушили законодавчу заборону вчиняти правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства.

75. Конфіскація без вироку суду (Non-Conviction Based Confiscation - NCBC) розглядається ЄСПЛ як втручання у право власності, захищене ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

76. Застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до зазначеної статті кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів….

91. Враховуючи викладені вище висновки ЄСПЛ щодо конфіскації без вироку суду Об`єднана палата вважає, що у справі, яка переглядається, при застосуванні конфіскаційної санкції, передбаченої ч.3 ст.228 ЦК, не було дотримано принципу пропорційності як щодо винного учасника правочину, так і щодо того учасника, який діяв добросовісно, виходячи з такого.

92. У наведених вище справах ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на те, що для дотримання принципу пропорційності цивільна конфіскація має стосуватися майна, яке було отримане від злочинної діяльності, незаконного збагачення, майна, джерела походження якого сторона не могла пояснити, або майна, яке безпосередньо використовувалося при здійсненні злочинної діяльності. ЄСПЛ також визнав небезпечною тенденцію поширення конфіскації без вироку суду на випадки звичайних адміністративних порушень.

93. Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 у справі №922/1391/18 вказав, що здійснивши правовий аналіз ч.3 ст.228 ЦК можна дійти висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

94. Отже, для застосування приписів ч.3 ст.228 ЦК прокурор у цій справі мав довести, що сам правочин (придбання світильників комунальним підприємством) за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства. Втім, прокурор цього не доводив, стверджував про порушення правил конкуренції, які мали місце під час проведення закупівлі.

96. Прокурор не доводив, що внаслідок укладення правочину держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/роботу неналежної якості. За цих умов відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенню майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства….

100. Об`єднана палата вважає, що враховуючи конфіскаційний характер санкції, передбаченої ч.3 ст.228 ЦК, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.

101. Об`єднана палата звертає увагу на невідповідність норми ч.3 ст.228 ЦК загальним засадам цивільного законодавства, її каральний характер, притаманний нормам саме публічного, а не приватного права, а також на суттєві логічні невідповідності приписів частин 1, 2 ст.228 ЦК, які встановлюють що нікчемним є правочин який суперечить публічному порядку, але як наслідок передбачають більш м`які наслідки - двосторонню реституцію та ч.3 цієї статті, яка щодо оспорюваного правочину (який порівняно з нікчемним є не очевидно недійсним і відтак має меншу суспільну небезпеку) встановлює у якості наслідків набагато жорсткішу санкцію - стягнення з винної сторони (сторін) майна на користь держави….

103. Отже, колегія суддів у справі №911/934/23 дійшла висновку про відсутність підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК як норми внутрішнього законодавства, що за своїм змістом створює підстави для непропорційного втручання держави в право власності приватних осіб, що суперечить приписам Першого протоколу до Конвенції. Такий висновок є загальним, базується на недоліках самої законодавчої норми (тобто він має застосовуватися незалежно від обставин конкретної справи)….

105. Враховуючи викладене, Об`єднана палата уточнює висновки, що містяться у постановах від 13.11.2024 у справі №911/934/23, від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, а також інших постановах колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК, таким чином:

При визначенні підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК, яка містить санкцію конфіскаційного характеру, не властиву нормам цивільного законодавства, і яка несе в собі високі ризики втручання держави в право власності приватних осіб, суд має враховувати критерії, визначені ЄСПЛ, щодо пропорційності покарання (конфіскації без вироку суду) та можливості обрання менш обтяжливого заходу для винної сторони правочину (двосторонньої реституції, стягнення збитків, штрафу тощо).

Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.

108. Втім, Об`єднана палата вважає, що за умови застосування відповідних приписів ч.3 ст.228 ЦК, відбувається непропорційне втручання в право власності й добросовісного учасника.

109. По-перше, добросовісна сторона все одно втрачає очікуваний результат угоди. Вона витратила час, ресурси, можливо зазнала упущеної вигоди і зрештою залишиться ні з чим (лише зі своїм початковим майном/грошима). Якщо правочин був вигідним для неї, позбавлення майна чи прибутку може відчуватися як покарання, хоча умислу з її боку не було.

110. По-друге, конфіскація майна добросовісної сторони (того, що вона отримала від іншого учасника) означає, що держава вилучає майно у особи, яка не вчинила свідомого порушення. Такий крок потребує дуже переконливого обґрунтування публічним інтересом. ЄСПЛ у подібних справах перевіряє, чи не було можливості обмежитися менш суворими заходами щодо невинної особи (справа "Air Canada v. the United Kingdom").".

57. Отже, у постанові від 19.12.2025 у справі №922/3456/23 об`єднана палата касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що норма частини третьої статті 228 ЦК не може бути застосована як правова підстава для визнання договору недійсним та застосування санкції передбаченої цією нормою, у випадку порушення суб`єктом господарювання норм законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.

58. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що застосування судом апеляційної інстанції норми права (частина третя статті 228 ЦК) не узгоджується з її правозастосуванням об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, висновок якої викладено у постанові від 19.12.2025 у справі №922/3456/23.

59. Водночас, як встановлено судом першої інстанції, прокурор у цій справі послався лише на обставини порушення антиконкурентного законодавства учасниками закупівлі, однак не довів у чому саме полягає завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета вчинення спірних договорів про закупівлю, ураховуючи, що мала місце поставка КП "Лисичанськтепломережа" конвективних частин котлів ПТВМ-30М та ПТВМ-50М за ціною визначеною Замовником.

60. Отже, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенням майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

61. Об`єднана палата касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у пункті 95 постанови від 19.12.2025 у справі №922/3456/23 зазначила, що антиконкурентна поведінка спрямована на спотворення конкуренції між учасниками торгів, але не завжди має за мету завдати шкоди державі чи підривати її інтереси, тому така поведінка сама по собі не трансформує правочин у такий, що суперечить інтересам держави та суспільства у значенні частини третьої статті 228 ЦК.

62. З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині вимог про визнання договорів недійсними та застосування наслідків їх недійсності у цій справі в цілому, узгоджується з правовими висновками об`єднаної палати касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, які викладені у постанові від 19.12.2025 у справі №922/3456/23.

Розгляд клопотання.

63. Лисичанська окружна прокуратура Луганської області звернулась до Верховного Суду з клопотанням про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

64. Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вказує, на те, що:

- наявні підстави відступити від висновку Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеного у постанові від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, про те, що встановлене в установленому порядку порушення принципів державних закупівель, які регулюються acquis ЄС у сфері державних закупівель, зокрема, прозорості та пропорційності, а також принцип добросовісної конкуренції учасників закупівлі, закріплений у статті 3 Закону "Про публічні закупівлі", є підставою для визнання недійсним договору про закупівлю із застосуванням правових наслідків;

- Верховним Судом застосовувалась вказана норма права у подібних правовідносинах (постанови від 27.03.2019 у справі №905/1250/18, від 15.12.2021 у справі № 922/2645/20 та від 24.04.2024 у справі № 922/3322/20). Касаційний господарський суд сформував сталу позицію, відповідно до якої узгоджені дії учасників закупівлі (торгів, аукціону) та відсутність реальної конкуренції унеможливлює прозору та відкриту процедуру закупівлі, чим порушуються інтереси держави та суспільства, з огляду на що встановлене у визначеному порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсними результатів закупівлі (торгів, аукціону) у випадку, якщо це передбачено спеціальним законодавством, та для визнання недійсним відповідного договору, укладеного з переможцем, із застосуванням наслідків, передбачених частиною третьою статті 228 ЦК;

- наявні підстави відступити від висновку Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеного у постанові від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, про те, що "Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили).".

Прокурор вважає, що з огляду на вади постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, з метою забезпечення сталості та єдності судової практики, однакового захисту прав та інтересів у справах подібної категорії щодо застосування приписів частини третьої статті 228 ЦК, де постановлені остаточні рішення, наявні підстави для передачі справи №913/330/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з вищевикладених підстав.

65. Нормативно в обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на частину третю статті 302 ГПК.

66. Щодо наведеного клопотання колегія суддів зазначає таке.

67. Частиною третьою статті 302 ГПК визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

68. Отже, відповідно до наведеної норми, справа може бути передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду лише у випадку, якщо колегія суддів, що розглядає справу, буде вважати за необхідне відступити від висновку, зокрема, об`єднаної палати іншого касаційного суду.

69. Водночас, оскільки прокурор просить відступити від висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду, справа №913/330/23 не може бути передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі норми частини третьої статті 302 ГПК.

70. Колегія суддів враховує, що у разі незгоди з висновком, викладеним об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постанові від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, Суд може на підставі частини другої статті 302 ГПК передати справу на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду, однак такого клопотання прокурор не заявляє.

71. При цьому колегія суддів зазначає, що заява прокурора про передачу справи №913/330/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду фактично зводиться до незгоди з висновками, викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, до розгляду якої зупинялось провадження у справі №913/330/23, водночас прокурор не наводить вагомих і достатніх аргументів, які би дійсно свідчили про обґрунтовану необхідність у відступі від висновків, сформованих у справі №922/3456/23.

72. Суд наголошує на тому, що питання щодо застосування частини третьої статті 228 ЦК у спірних правовідносинах вже вирішено об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постанові від 19.12.2025 у справі №922/3456/23. Жодних свідчень того, що вказане судове рішення призвело до вад правозастосування, які б зумовлювали потребу у відступі від сформованої позиції, - немає. Водночас, наведені прокурором правові позиції Верховного Суду, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2025 у справі №420/12471/22, від 16.04.2025 у справі №924/971/23, від 18.09.2024 у справі №918/1043/21, не суперечать сформованим об`єднаною палатою висновкам, адже в жодній з указаних заявником справ Велика Палата Верховного Суду не висновувала протилежного підходу щодо правової природи санкції, визначеної частиною третьою статті 228 ЦК.

73. Отже прокурором не доведена наявність умов для передачі справи №913/330/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини третьої статті 302 ГПК, у зв`язку з чим колегія суддів відмовляє у задоволенні відповідного клопотання прокурора.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судових витрат

74. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

75. Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. (частин перша, четверта статті 311 ГПК).

76. Згідно із статтею 312 ГПК суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

77. З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає наведені у касаційній скарзі доводи обґрунтованими, касаційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, та вважає за необхідне скасувати постанову апеляційного господарського суду в частині задоволених позовних вимог, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в іншій частині (резолютивну частину) щодо вирішення цих вимог про їх задоволення - залишити в силі.

78. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 05.10.2022 у справі №923/199/21. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила, зокрема, що положення статей 123, 129 ГПК визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на засаді обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.

79. За змістом статей 42, 46, 53, 56 ГПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, набуває статусу сторони у справі - позивача лише у випадках, передбачених процесуальним законом, однак у разі відкриття провадження у справі за поданим ним позовом він має ті ж права та обов`язки, що їх має позивач, за винятком права укладати мирову угоду.

80. Звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.

81. З огляду на висновок Верховного Суду у цій справі (№913/330/23) про часткове задоволення касаційної скарги та залишення в силі рішення суду першої інстанції з мотивів викладених у цій постанові Верховного Суду, в частині позовних вимог про визнання недійсними договорів та застосування наслідків їх недійсності, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на прокурора.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 302, 303, 308, 311, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Відмовити у задоволенні заяви Лисичанської окружної прокуратури Луганської області про передачу справи №913/330/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

2.Касаційну скаргу Концерна "СоюзЕнерго" задовольнити частково.

3.Постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 у справі №913/330/23 скасувати в частині позовних вимог про:

- визнання недійсним договору про закупівлю товару від 06.04.2020 №77, який укладений між Комунальним підприємством "Лисичанськтепломережа" та Концерном "СоюзЕнерго";

- визнання недійсним договору про закупівлю товару від 06.04.2020 №78, який укладений між Комунальним підприємством "Лисичанськтепломережа" та Концерном "СоюзЕнерго";

- стягнення з Концерну "СоюзЕнерго" на користь Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" грошових коштів у сумі 2 765 000 грн, а з Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" одержані ним за рішенням суду грошові кошти в сумі 2 765 000 грн стягнути в дохід держави.

4.Рішення Господарського суду Луганської області від 06.12.2023 у справі №913/330/23 в частині позовних вимог про:

- визнання недійсним договору про закупівлю товару від 06.04.2020 №77, який укладений між Комунальним підприємством "Лисичанськтепломережа" та Концерном "СоюзЕнерго";

- визнання недійсним договору про закупівлю товару від 06.04.2020 №78, який укладений між Комунальним підприємством "Лисичанськтепломережа" та Концерном "СоюзЕнерго";

- стягнення з Концерну "СоюзЕнерго" на користь Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" грошових коштів у сумі 2 765 000 грн, а з Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" одержані ним за рішенням суду грошові кошти в сумі 2 765 000 грн стягнути в дохід держави,

змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

5.В іншій частині наведених позовних вимог рішення Господарського суду Луганської області від 06.12.2023 у справі №913/330/23 (резолютивну частину) залишити в силі.

6.Стягнути з Лисичанської окружної прокуратури Луганської області (вул. Д.І. Менделєєва, 65, м.Лисичанськ, Луганська область, 93100, тимчасове місцезнаходження: вул. Соборна, 5А, м.Кропивницький, Кіровоградська обл., 25009 ) на користь Концерну "СоюзЕнерго" (вул.Спаська, 8, м.Новомосковськ, Дніпропетровська область, 51200, ) 74 948,80 (сімдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок вісім) грн 80 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

7.Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Луганської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.Р. Кібенко

В.І. Студенець