ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2026 р. Справа№ 911/1889/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Мальченко А.О.

Тищенко А.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників апеляційну скаргу Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.06.2025

у справі № 911/1889/25 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області

до Міжнародного промислового концерну «ЯРК-КИЇВ»

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.06.2025 позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.1 ч.5 ст. 174 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що позовна заява підписана Овсієнком Антоном Михайловичем без зазначення посадового становище вказаної особи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу №911/1889/25 на стадію вирішення питання про відкриття провадження до Господарського суду Київської області.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться актуальні офіційні відомості, які підтверджують, що Овсієнко Антон Михайлович є керівником юридичної особи - Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Ці дані є публічними та відкритими для перевірки судом.

Електронний підпис, яким підписано позовну заяву через систему «Електронний суд», видано не фізичній особі Овсієнку Антону Михайловичу як приватній особі, а саме керівнику органу місцевого самоврядування - Білогородському сільському голові (скріншот додається). Таким чином, ідентифікація підписанта, його правовий статус і повноваження були забезпечені за допомогою КЕП.

Крім того, у разі виникнення сумнівів щодо посадового становища чи повноважень підписанта, суд першої інстанції мав би залишити позовну заяву без руху відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України, надати заявнику строк для усунення недоліків та витребувати відповідні докази. Натомість суд обрав найсуворіший варіант реагування - повернення заяви, що суперечить принципам доступу до правосуддя.

Застосований Господарським судом Київської області підхід щодо повернення позовної заяви з підстави відсутності в ній відомостей про посадове становище підписанта характеризується правовим пуризмом та надмірним формалізмом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Постановою Верховного Суду від 22.09.2025 касаційну скаргу Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області задоволено; ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2025 у справі № 911/1889/25 скасовано; справу № 911/1889/25 направлено до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Мальченко А.О., Тищенко А.І.

Ухвалою Півічного апеляційного господарського суду від 03.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.06.2025 у справі №911/1889/25 та вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.06.2025 у справі №911/1889/25 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час апеляційного провадження відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області б/н від 06.06.2025 року (вх. №6118 від 06.06.2025) до Міжнародного промислового концерну «ЯРК-КИЇВ» про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 06.07.2017 року у сумі 313130,95 грн.

З поданої позовної заяви вбачається, що вона підписана 06.06.2025 Овсієнком Антоном Михайловичем без зазначення посадового становища вказаної особи.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 6 ст. 42 ГПК України процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно з абз. 2 п. 11 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21, процедура реєстрації Електронного кабінету юридичної особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису керівника такої юридичної особи, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Сертифікат кваліфікованого електронного підпису такої посадової особи повинен містити ідентифікаційні дані як юридичної, так і посадової особи.

Як вбачається з матеріалів справи, до Господарського суду Київської області від 06.06.2025 року (вх. №6118 від 06.06.2025) надійшла позовна заява Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області до Міжнародного промислового концерну «ЯРК-КИЇВ» про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 06.07.2017 року у сумі 313130,95 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Повертаючи подану заяву, місцевий господарський суд виходив з того, що вона підписана 06.06.2025 Овсієнком Антоном Михайловичем без зазначення посадового становища вказаної особи.

Колгегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Під час формування процесуальних документів в електронній формі система ЄСІТС «Електронний суд» не передбачає технічної можливості зазначення посадового становища підписанта у відповідних полях. Водночас ЄСІТС автоматично ідентифікує автора документа за кваліфікованим електронним підписом (КЕП), що одночасно підтверджує особу та її повноваження. Зокрема, до кожного процесуального документа, поданого від імені керівника юридичної особи через електронний кабінет ЄСІТС, автоматично додається витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Такий витяг формується безпосередньо підсистемою «Електронний суд» шляхом автоматизованого доступу до ЄДР та підписується її кваліфікованою електронною печаткою. До позовної заяви у цій справі було додано відповідний витяг щодо Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (), у якому містяться відомості про керівника юридичної особи - «ОВСІЄНКО АНТОН МИХАЙЛОВИЧ - керівник».

Крім того, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться актуальні офіційні відомості, які підтверджують, що Овсієнко Антон Михайлович є керівником юридичної особи - Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Ці дані є публічними та відкритими для перевірки судом.

Електронний підпис, яким підписано позовну заяву через систему «Електронний суд», видано не фізичній особі Овсієнку Антону Михайловичу як приватній особі, а саме керівнику органу місцевого самоврядування - Білогородському сільському голові (скріншот додається). Таким чином, ідентифікація підписанта, його правовий статус і повноваження були забезпечені за допомогою КЕП.

Крім того, у разі виникнення сумнівів щодо посадового становища чи повноважень підписанта, суд першої інстанції мав би залишити позовну заяву без руху відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України, надати заявнику строк для усунення недоліків та витребувати відповідні докази. Натомість суд обрав найсуворіший варіант реагування - повернення заяви, що суперечить принципам доступу до правосуддя.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Незважаючи на те, що в позовній заяві відсутнє посилання на посадове становище підписанта, місцевий господарський суд не був позбавлений можливості у випадку наявності у нього сумнівів щодо посадового становища цієї особи на підставі інших документів встановити, що Овсієнко Антон Михайлович є керівником юридичної особи - позивача.

Крім того, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлено, що відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державні органи, у тому числі суди, органи Національної поліції, органи прокуратури, органи Служби безпеки України, органи Бюро економічної безпеки України, а також органи місцевого самоврядування та їх посадові особи безоплатно отримують відомості з Єдиного державного реєстру з метою здійснення ними повноважень, визначених законом, виключно в електронній формі через портал електронних сервісів у порядку, визначеному Міністерством юстиції України в Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру, крім випадків, передбачених цим Законом.

В Єдиному державному реєстрі містяться відомості, зокрема, про керівника юридичної особи (п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Таким чином, у разі виникнення сумнівів щодо наявності в Овсієнка Антона Михайловича повноважень Білогородського сільського голови, який, відповідно до п. 14 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», уповноважений представляти Білогородську сільську раду Бучанського району Київської області та зазначений у ЄДР як її керівник, місцевий господарський суд мав можливість самостійно отримати відповідні відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Враховуючи, що інформація про керівника (підписанта) будь-якої юридичної особи є відкритою та загальнодоступною, а суди мають доступ до реєстру через портал електронних сервісів.

Не вчинивши зазначених вище дій, місцевий господарський суд, вдався до правового пуризму та надмірного формалізму, що є порушенням одного із основоположних принципів верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (§ 57 рішення у справі «Ashingdane v. the United Kingdom» від 28 травня 1985 року, § 96 рішення у справі «Krombach v. France» від 13 лютого 2001 р.).

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 01.03.2002).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998).

Отже, як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував, що позов подано через ЄСІТС «Електронний суд» з використанням офіційного електронного кабінету органу місцевого самоврядування та кваліфікованого електронного підпису Білогородського сільського голови, що підтверджує його ідентифікацію та уповноваженість.

Крім того, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відомості про те, що Овсієнко Антон Михайлович є керівником Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області.

Тому повернення позовної заяви з підстави відсутності зазначення посадового становища особи, яка її підписала, є безпідставним, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції на стадію вирішення питання про відкриття провадження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, апеляційна скарга Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Київської області від 10.06.2025 у справі №911/1889/25 скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на стадію вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 280 ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.06.2025 у справі №911/1889/25 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 10.06.2025 про повернення позовної заяви у справі №911/1889/25 скасувати.

3.Матеріали №911/1889/25 направити до Господарського суду Київської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко