ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026 Справа № 914/3353/25

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місто Київ, Київська область

до відповідача Фізичної особи-підприємця Ткачишин Петра Ярославовича, місто Львів, Львівська область

про стягнення заборгованості у розмірі 56 602,93 грн.

Без виклику представників сторін.

ПРОЦЕС.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до відповідача Фізичної особи-підприємця Ткачишин Петра Ярославовича про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 56 602,93 грн., з яких: 25 546,57 грн тіло кредиту, 31 146,36 грн. нараховані проценти.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.10.2025, справу №914/3353/25 передано на розгляд судді Гоменюк З.П.

Ухвалою суду від 03.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, надано сторонам строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

Станом на 09.02.2026 від відповідача відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань по справі не надходило. Крім того, суд звертає увагу на те, що ухвала суду про відкриття провадження у справі повернулася на адресу суду «по закінченню встановленого терміну зберігання» відповідно до трекінгу від 09.02.2026 який долучений до матеріалів справи.

Як встановлено судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, юридичною адресою відповідача є адреса: АДРЕСА_1, куди і надсилалася поштова кореспонденція суду, зокрема, ухвала про відкриття провадження у справі, яка повернулася без вручення її адресату «по закінченню встановленого терміну зберігання».

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними унормований Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270.

За правилами абзаців першого, другого пункту 116 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. За письмовою заявою відправника/адресата строк зберігання поштових відправлень, внутрішніх поштових переказів може бути продовжений за додаткову плату до двох місяців з дня надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику (абзац перший пункту 117 Правил).

Таким чином, Правила надання послуг поштового зв`язку передбачають, що у разі невручення рекомендованого поштового відправлення під час доставки до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення. Саме ж рекомендоване поштове відправлення ще протягом одного місяця зберігається об`єктом поштового зв`язку місця призначення, забезпечуючи тим самим адресату можливість отримати таке поштове відправлення на підставі вищевказаного повідомлення.

Таким чином, судом було вчинено всі дії для належного повідомлення відповідача про розглядувану справу, інших альтернативних адрес для повідомлення відповідача про розгляд справи судом не встановлено, натомість, останній, нехтуючи своїм обов`язком протягом тридцяти днів з моменту надходження кореспонденції на його поштове відділення не забрав такого та був відсутній у місці реєстрації.

Більше того, як з`ясовано судом, позовну заяву з додатками, яку позивач надсилав на адресу відповідача за тією самою юридичною адресою (АДРЕСА_1) останній теж не забирав, що свідчить про суперечливу поведінку відповідача щодо отримання поштової кореспонденції.

Отже, суд прийшов до висновку, що вчинені судом дії, тривалий час розгляду даної справи та суперечлива поведінка відповідача щодо отримання поштової кореспонденції свідчить про необхідність збереження судом балансу прав та обов`язків сторін, а отже можливість розгляду даної справи та ухвалення судового рішення по суті спору.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві пояснення, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про те, що 07.06.2023 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір №156611-КС-03 у письмовій формі у вигляді електронного документа, підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну комерцію".

На виконання умов кредитного договору №156611-КС-03 від 07.06.2023 та року позивач надав відповідачу кредит, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача від 07.06.2023 року, в загальному розмірі 20000,00 грн, що підтверджується довідкою АТ "ТАСКОМБАНК" (про підтвердження переказу) №12693/47 від 07.04.2025 чим виконав свої грошові зобов`язання за кредитним договором своєчасно та в повному обсязі.

Таким чином, позивач звернувся до суду із заявленими позовними вимогами, про стягнення заборгованість з відповідача за кредитним договором №156611-КС-03 від 07.06.2023 року на загальну суму 56 602,57 грн., з яких: 25 456,57 грн тіло кредиту та 31 146,36 нараховані проценти.

Аргументи відповідача.

Відповідач відзиву та заперечень щодо позовних вимог не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.06.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (кредитодавець) направило Фізичній особі-підприємцю Ткачишину Петру Ярославовичу (позичальнику) пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту (електронна форма) №156611-КС-03 на умовах визначених офертою. Також через телекомунікаційну систему кредитодавець направив одноразовий ідентифікатор UA-1077 на номер телефону НОМЕР_1 , що зазначений позичальником в анкеті в особистому кабінеті, котрий боржник ввів, підтверджуючи погодження на прийняття пропозиції кредитодавця. Відтак договір про надання кредиту (електронна форма) №156611-КС-03 від 07.06.2023 вважається укладеним у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Пунктом 1 договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особа-підприємцям (надалі- договір).

Тип кредиту: кредит.

Строк кредиту: 16 тижнів.

Стандартна процентна ставка: в день 2,00000000, фіксована.

Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15957500, фіксована.

Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 3 000,00 грн.

Загальний розмір наданого кредиту: 20 000,00 грн.

Термін дії договору до 27.109.2023 р.

Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 42 000,00 грн.

Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Відповідно до пункту 2 договору передбачено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 1 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3. договору і розраховується в порядку описаному нижче.

Пунктом 2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3 договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою, що вказана в п. 1 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня прострочення платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3 до договору, та до закінчення терміну дії договору.

У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі не є зміною істотних умов цього договору.

Згідно пункту 5 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.

Пунктом 8 договору передбачено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою ст. 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Відповідно до пункту 10 договору, позичальник не має інших документів, що посвідчують його особу, окрім документів, реквізити якого зазначені в розділі 16 цього договору.

Згідно з п. 16 договору, юридична адреса та реквізити сторін, зокрема, позичальника: Фізична особа-підприємець Ткачишин Петро Ярославович, адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

паспорт: НОМЕР_2 , виданий 4613 19.12.2017, РНОКПП НОМЕР_3 , номер електронного платіжного засобу: НОМЕР_4.

Відповідно до п. 14 договору, інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі не врегулювані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Відповідно до довідки АТ "ТАСКОМБАНК" (про підтвердження переказу) №12693/47 від 07.04.2025 вбачається, що довідка видана Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізпозика", підтверджує, що в рамках Договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №83 від 11.11.2020 було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача в системі з наступними деталями операції: Дата операції 07.06.2023 18:34:01; Картка: НОМЕР_4; сума переказу: 20 000.00; ID транзакції: ; Код авторизації: 312345; Призначення платежу: Перерах. коштів Ткачишин П. Я. ІПН НОМЕР_3 зг. до кредитного дог. №156611-КС-03 від 07.06.2023 Без ПДВ.

Відповідно до п. 4 договору, у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу визначеного графіком платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку.

10.06.2023 сторони Договору про надання кредиту №156611-КС-03 від 07.06.2023 уклали додаткову угоду №1 до цього договору.

Додаткова угода №1 укладена в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика" через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1, позичальник підтвердив наявність у нього заборгованості перед кредитодавцем з договором , станом на 10.06.2023 становить 20 000,00 грн, що включає нараховані проценти - 24 000,00 грн, проценти за користування кредитом - 927.68 грн, комісія за надання кредиту - 3 000,00 грн.

Згідно із пунктом 2.1 Додаткової угоди №1 кредит збільшується на 10 000,00 грн.

Згідно із пунктом 4 Додаткової угоди №1 враховуючи збільшення суми кредиту загальна сума кредиту становить - 30 000,00, орієнтована загальна вартість кредиту - 62 529,57 грн.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди №1комісія додаткової суми кредиту становить - 1 500,00 грн.

Відповідно до довідки ТОВ "ПрофітГід" вбачається, що довідка видана Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізпозика", підтверджує, що в рамках Договору про надання фіннансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ "ПрофітГід" було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача в системі з наступними деталями операції: номер операції: b50acbce-0797-11ee-b82f-000c29d57ed21; Надавач платіжних послуг: ТОВ "ПрофітГід", , ліцензія на переказ коштів без відкриття рахунку Національного банку України №21/991-рк від 29.05.2025 року; призначення платежу: Перерах. коштів Ткачишин. ІПН НОМЕР_3 зг. Дод. угоди кредитного дог. від 10.06.2023 до кредитного дог. №156611-КС-03 від 10.06.2023 Без ПДВ.

Позивач свої зобов`язання за договором та додатковою угодою №1 виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 30 000,00 грн, що підтверджується доказами залученими до матеріалів справи.

Також відповідно до Розрахунку заборгованості за договором №156611-КС-03 ФОП Ткачишин Петро Ярославович на виконання умов договору з здійснив часткову оплату у розмірі 23430.00 грн згідно доказів долучених до позовної заяви.

Як стверджує позивач, відповідач зобов`язання щодо погашення кредиту у повному обсязі згідно обумовленого за договором графіку не виконав, внаслідок чого станом на дату подання позовної заяви в останнього виникла заборгованість у розмірі 56 602,93 грн., з яких: 25 546,57 грн тіло кредиту, 31 146,36 грн. нараховані проценти.

Відповідач доказів повного погашення заборгованості не надав.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 509 ЦПК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. Одностороння відмова від виконання не допускається.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 30000,00 грн, що підтверджується доказами долученими до матеріалів справи.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до норм статей 6 та 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли господарські зобов`язання на підставі укладеного договору №156611-КС-03 про надання кредиту (електронна форма) від 07.06.2023 року та Додатковою угодою №1 до цього договору, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Умовами ст. 641 Цивільного кодексу України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Статтею 642 Цивільного кодексу України визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Закон України "Про електронну комерцію" регулює відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру (п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону)

Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" врегульовано порядок укладення електронного договору, зокрема: пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 цієї статті Закону).

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3 цієї статті Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 цієї статті Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 цієї статті Закону).

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" надано таке визначення для терміну "електронний підпис одноразовим ідентифікатором" - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Суд також враховує правову позицію, висвітлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17: якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо виконання договору, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина 8 ст. 181 ГК України). З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

З огляду на те, що відповідно до Розрахунку заборгованості за договором №156611-КС-03 ФОП Ткачишин Петро Ярославович здійснив часткову оплату за кредитним договором, дає суду підстави вважати, що між сторонами був укладений електронний договір в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача і такий договір за своєю правовою природою є кредитним договором, положення якого врегульовано відповідними нормами Цивільного кодексу України. Одночасно, суд бере до уваги, що представником відповідача зазначені обставини не заперечувались.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до норм ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 3 договору визначений графік обов`язкових платежів, відповідно до якого, встановлені періоди користування кредитом, розмір плати за користування кредитом, розмір часткового платежу основної суми та загальний платіж.

Поряд з тим, суд зазначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За умовами ч. 1-3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Як унормовано статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині першій статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 07.06.2023 №156611-КС-03 про надання кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними інструкціями №17263 від 28.10.2025 та №3678 від 07.03.2025.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст., 13, 73, 74, 129, 193, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за звернення до Господарського суду Львівської області із позовною заявою здійснив оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.

З огляду на те, що судом позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача підлягає до стягнення 2422,40 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 20, 73,74, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Ткачишина Петра Ярославовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" ( 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ) заборгованість за договором про надання кредиту №156611-КС-03 від 07.06.2023 року в розмірі 56 602,93 грн., з яких: 25 546,57 грн тіло кредиту, 31 146,36 грн. нараховані проценти та 2422,40 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили..

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законно сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 09.02.2026.

Суддя Гоменюк З.П.