ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про відвід

"05" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/1366/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

дослідивши заяву (вх. №2-157/26 від 04.02.2026) представника ОСОБА_1 адвоката Чесебієва Андрія Павловича про відвід судді Грабован Л.І. від участі у розгляді справи № 916/1366/25

за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ОКТАН"

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Чесебієв Андрій Павлович звернувся із заявою, сформованою в системі Електронний суд 04.02.2026 (вх. №2-157/26 від 04.02.2026), в якій просить задовольнити заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді Господарського суду Одеської області Грабован Л.І. у справі № 916/1366/25.

Заява про відвід мотивована такими обставинами.

Суперечливою є позиція судді Грабован Л.І. щодо витребування ухвалою суду від 15.07.2025 у заявника відповідних відомостей та доказів у справі. Якщо б суд об`єктивно відносився до заявника та ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» вказані документи та відомості були б витребувані у ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» для встановлення обставин у справі, але без будь-якої мотивації у боржника вказані докази судом не були витребувані. Більш того, 30.07.2025 суд протокольно відмовив у задоволенні клопотання представника заявника (вх.№23284 від 23.07.2025 року) про витребування вказаних доказів у боржника.

Ігноруванням судом інформації щодо заінтересованості кредитора до боржника, з огляду на те, що незважаючи на вимоги законодавства суд не витребував ні у боржника, ні у кредитора інформацію про їх заінтересованість. При цьому бездіяльність суду продовжилась навіть після з`явлення в матеріалах справи документів, що підтверджують заінтересованість кредитора стосовно боржника.

Бездіяльністю судді щодо встановлення обставин, які призвели до заборгованості боржника перед кредитором, оскільки ні суддя, ні арбітражний керуючий під час розгляду справи не встановили куди були перераховані кошти ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ», отримані від пов`язаної особи ТОВ «КОМПАНІЯ "ОКТАНТ» в якості авансу згідно з Попереднім договором про відступлення права вимоги №825 за Генеральним договором № 1/гд від 12.09.2005.

Створенням судом формальних перешкод для розгляду справи №916/1366/25(916/520/22) і відповідно неможливістю відновлення платоспроможності боржника, встановлення для позивача не співмірну велику суму забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат Товариства з обмеженою відповідальністю Рені-Оіл на професійну правничу допомогу, залишення позову без розгляду. Крім того, в рамках цієї справи у всіх клопотаннях позивача було відмолено, а задоволено лише клопотання відповідача

Взаємозв`язком судді з арбітражним керуючим Коваленко І.А. з огляду на наявність в єдиному державному реєстрі більше 300 судових рішень, де одночасно приймають участь суддя Грабован Л.І. та арбітражний керуючий Коваленко І.А., а також їх участь 13.09.2025 у VII Щорічній міжнародній конференції Made in Odesa.

На переконання заявника наведені ним обставини свідчать про наявність підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, для відводу судді Грабован Л.І., а відтак, вбачаються підстави для задоволення заяви про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2026 заяву про відвід судді передано на розгляд судді Грабован Л.І.

Розглянувши заяву (вх. №2-157/26 від 04.02.2026) представника ОСОБА_1 адвоката Чесебієва Андрія Павловича про відвід судді Грабован Л.І. від участі у розгляді справи, суд встановив.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 відкрито провадження у справі №916/1366/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ"; визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ОКТАН" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ" в сумі 6 128 950,00 грн., із задоволенням у 4 (четверту) чергу вимог кредиторів; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ" строком на 170 календарних днів, а саме до "29" жовтня 2025 року. Розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ" призначено арбітражного керуючого Коваленко Ірину Анатоліївну (свідоцтво про здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майном, керуючого санацією, ліквідатора №521 від 21.03.2013 р.).

14.05.2025 на офіційному веб-порталі судової влади України опубліковано повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ" (публікація №76045).

Представником ОСОБА_1 адвокатом Чесебієвим А.П. подано до господарського суду заяву, сформовану в системі "Електронний суд" 13.06.2025 (вх. №3-481/25 від 16.06.2025), про визнання грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ", у якій просить суд визнати у 1 (першу) чергу грошові вимоги до боржника у загальному розмірі 550 500,00 грн., з яких 72 000,00 грн. заборгованість по заробітній платі та 478 500,00 грн. відшкодування середнього заробітку.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 прийнято до розгляду заяву (вх. №3-481/25 від 16.06.2025), що сформована в системі "Електронний суд" 13.06.2025, ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ" в сумі 550 500,00 грн та призначив її до розгляду в попередньому засіданні суду на "28" липня 2025 р. об 11:00 год.

Цією ухвалою суд також витребував у ОСОБА_1 відомості/докази, а саме:

- відомості про нарахування заявнику заробітної плати, з підтверджуючими доказами;

- наказ (розпорядження) про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ" від 22.07.2022 р. (ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України);

- довідка про роботу ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ", із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати (ст. 49 Кодексу законів про працю України);

- письмові повідомлення ТОВ "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ" про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_2 при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) (ст. 116 Кодексу законів про працю України);

- відомості щодо одержання повідомлення ТОВ "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ" про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_2 при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні);

- відомості щодо обліку трудової діяльності ОСОБА_1 , яка здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (ст. 48 Кодексу законів про працю України);

- письмові пояснення, в частині заявлених вимог щодо відшкодування середнього заробітку, із врахуванням положень ст. 117 Кодексу законів про працю України.

Розгляд заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника неодноразово за клопотанням ОСОБА_1 відкладався та в її розгляді оголошувалась перерва, про що судом постановлені відповідні ухвали від 30.07.2025, від 10.09.2025, від 20.10.2025, від 31.10.2025, від 15.12.2025, від 21.01.2026.

Під час розгляду заяви представником ОСОБА_1 адвокатом Чесебієвим А.П. подано наступні заяви та клопотання: клопотання про надання пояснень про невиконання ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» зобов`язань щодо надання витребуваних документів/доказів що стосуються заяви ОСОБА_3 (вх.№23283/25 від 23.07.2025); клопотання про витребування доказів (вх.№23284/25 від 23.07.2025); письмові пояснення на заперечення ТОВ «РЕНІ-ТЕРМІНАЛ» щодо заяви ОСОБА_1 (вх.№23949/25 від 30.07.2025); клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження (вх.№27770/25 від 08.09.2025); клопотання про залучення письмових пояснень (вх.№28022/25 від 10.09.2025); клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (вх.№28096/25 від 10.09.2025); клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (вх.№34337/25 від 30.10.2025); клопотання про долучення доказів (вх.№2349/25 від 21.01.2026).

Відповідно до 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у приписах Кодексу України з процедур банкрутства законодавець утвердив пріоритет норм цього спеціального закону та субсидіарне застосування у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) загальних норм ГПК України.

Тому загальні норми ГПК України застосовуються при розгляді справ про банкрутство настільки, наскільки це узгоджується із логікою законодавчого регулювання відносин банкрутства (неплатоспроможності), зокрема ті норми ГПК України, що мають універсальний характер, тобто застосовні до вирішення однакових, переважно суто процедурних, питань руху справи у позовному провадженні, так само і у процедурі банкрутства (неплатоспроможності) за умови, що інше не встановлено Кодексом України з процедур банкрутства.

ГПК України визначає порядок проведення судового засідання, із врахуванням положень Кодексу України з процедур банкрутства та проведення процедури розпорядженням майном.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді на підставі особистих переконань та поведінки судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч.3 ст.38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У ч. 4 ст.38 ГПК України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

В свою чергу, заява ОСОБА_1 про відвід подана з підстав визначених п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 39 ГПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 7 ст. 39 ГПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Оскільки заява про відвід судді надійшла до суду 04.02.2026 о 15:40 год. між оголошеною судом перервою у судовому засіданні 04.02.2026 з 12:58 до 16:00 год., тобто, за 20 хв. до проведення судового засідання, у якому була оголошена перерва, то питання про відвід судді вирішується судом у складі судді Грабован Л.І.

Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвала суду від 15.07.2025 про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог доставлена до електронного кабінету представника заявника Чесебієва А.П. - 16.07.2025 15:49 год.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Таким чином, десятиденний строк для заявлення відводу судді сплинув 28.07.2025.

Незважаючи на це, заява ОСОБА_1 про відвід судді сформована в системі "Електронний суд" лише 04.02.2025, тобто після спливу десятиденного строку, встановленого частиною 3 статті 38 ГПК України для заявлення відводу.

Виняткових випадків, за яких ОСОБА_2 не могло бути відомо до спливу вказаного строку про наявність підстав для відводу суддів не наведено, як і не наведено обґрунтувань щодо строків для заявлення цієї заяви.

Отже, обставини, на які посилається заявник як на підстави відводу, були відомі їй до 04.02.2026, а тому подання заяви у зазначену дату свідчить про пропуск строку, встановленого частиною 3 статті 38 ГПК України.

Із змісту поданої заяви вбачається, що заявник фактично пов`язує підстави для відводу із незгодою щодо витребування у ОСОБА_1 відомостей/доказів, які не додано до заяви про усунення недоліків та протокольною відмовою 30.07.2025 у задоволенні її заяви про витребування цих доказів у боржника, ігноруванням судом інформації щодо заінтересованості кредитора до боржника, бездіяльністю судді щодо встановлення обставин, які призвели до заборгованості боржника перед кредитором, створенням судом формальних перешкод для розгляду справи №916/1366/25(916/520/22) та взаємозв`язком судді з арбітражним керуючим Коваленко І.А.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді, і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, згідно з ч.4 ст.35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Чинним законодавством передбачено право сторони на оскарження прийнятих судом рішень під час розгляду справи у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку (окремо або разом із судовим рішенням), тобто в процесуальний спосіб, а не шляхом заявлення відводів суду.

Статтею 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною 1, 3 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

Конвенція та рішення Європейського суду з прав людини господарський суд застосовує у даній справі як джерело права з огляду на частину першу статті 3, частин першої, другої, четвертої статті 11 ГПК України, статтю 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" .

Стаття 6 Конвенція вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім».

Отже, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ) безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб (рішення ЄСПЛ «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 118; «Мікаллеф проти Мальти» (Micallef v. Malta) [ВП], § 93).

ЄСПЛ у своїй практиці визначив критерії оцінки безсторонності та розрізняє:

i) суб`єктивний, тобто спробу встановити переконання або особистий інтерес певного судді у даній справі;

ii) об`єктивний, тобто встановити, чи суддя надав достатні гарантії, які виключали б будь-які правомірні сумніви з цього приводу («Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 118; «Пірсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium), § 30; «Грівз проти Сполученого Королівства» (Grieves v. the United Kingdom) [ВП], § 69; «Моріс проти Франції» (Morice v. France) [ВП], § 73).

Відтак, наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У межах суб`єктивного критерію ЄСПЛ завжди вважав, що особиста неупередженість судді є презумпцією, доки не буде доведено протилежне (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, рішення ЄСПЛ § 119; «Хаушільдт проти Данії» (Hauschildt v. Denmark), § 47).

Межа між цими двома критеріями не є герметичною, оскільки не лише сама поведінка судді може, з точки зору зовнішнього спостерігача, породити об`єктивно виправдні сумніви у його неупередженості (об`єктивний підхід), але й може свідчити про його особисте переконання (суб`єктивний підхід). Тому застосування одного з цих критеріїв, або ж обох, залежатиме від конкретних обставин, пов`язаних із спірною поведінкою (рішення ЄСПЛ «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], §§ 119 і 121 заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ).

Щодо виду необхідних доказів, то, наприклад, ЄСПЛ намагався перевірити обґрунтованість тверджень про те, що суддя виявляв будь-яку ворожість або, керуючись особистими мотивами, зумів досягти того, що справа була призначена саме йому (рішення ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), § 25). Хоча іноді важко навести докази на спростування презумпції особистої безсторонності судді, проте вимога об`єктивної безсторонності надає додаткову важливу гарантію. Суд визнає складність встановлення порушення статті 6, спричинене особистою упередженістю, і тому у переважній більшості випадків застосовує об`єктивний підхід (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП] заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 119; «Моріс проти Франції» (Morice v. France) [ВП], § 75). Суд зважує на те, що у цьому аспекті навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішенняу справі «Де Куббер проти Бельгії», від 26.10.1984, Series А, N 86).

Водночас у рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 також зауважено, що "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

З аналізу підпункту 5 частини першої статті 35 ГПК України та статті 6 Конвенції суд висновує, що особиста неупередженість судді є презумпцією, законодавством не встановлюється вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді, однак зазначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді за підпунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді/ колегії суддів.

Господарський суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у об`єктивності судді, однак зазначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Тобто, відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватись на певних конкретних доказах.

Натомість як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_3 не надає жодного доказу у розумінні приписів ГПК України на підтвердження обставин щодо відсутності безсторонності судді Грабован Л.І. під час розгляду справи № 916/1366/25.

Стосовно посилань заявника на позицію судді щодо вчинення процесуальний дій у цій справі, зокрема витребування відомостей та доказів, відмови у задоволенні заяв/клопотань, господарський суд зазначає, що ч. 3 ст. 198 ГПК України передбачено, що головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Не заслуговують на увагу й твердження заявника на створення формальних перешкод для розгляду справи №916/1366/25(916/520/22), яка залишена судом без розгляду та знаходиться у провадженні Південно-західного апеляційного господарського суду, оскільки такі доводи є лише припущеннями заявника, які не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами та виражають незгоду заявника із процесуальними рішеннями судді.

Відхиляються судом й посилання заявника на взаємозв`язок судді з арбітражним керуючим Коваленко І.А. оскільки, сама по собі кількість справ (300) не є свідченням заінтересованості, враховуючи значний стаж судді у відповідній спеціалізації (банкрутство), принцип Авторозподілу справ, який здійснюється автоматизованою системою документообігу суду, а також визначення кандидатури арбітражного керуючого із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, або за клопотанням кредитора у порядку визначеному ч. 1 ст. 28, п. 2-1 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, доводи ОСОБА_1 викладені у заяві про відсутність безсторонності судді Грабован Л.І. ґрунтуються виключно на власній оцінці викладених заявником обставин та припущеннях, є необґрунтованими та такими, що зводяться до оцінки процесуальних дій судді при розгляді справи № 916/1366/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНІ-ТЕРМІНАЛ" та прийняття рішень у цій справі, послідовності і порядку вчинення процесуальних дій у судовому засіданні.

Жодних об`єктивних та належних доказів наявності обставин, які б свідчили про упередженість та необ`єктивність судді при здійснені правосуддя в розумінні ст. 35 ГПК України під час розгляду даної заяви про відвід не встановлено.

Господарський суд зазначає, що суддя у даній справі за участю заявника є суб`єктивно вільний від особистих прихильностей та упереджень, в тому числі й до особи заявника та інших представників сторін, які могли-би завадити всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи.

Суд також підкреслює, що, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах "Ветштайн проти Швейцарії", п. 44 та "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" від 7 серпня 1996 року, п.58 "При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що наведені у заяві ОСОБА_1 обставини не підтверджують наявності передбачених статтями 35 36 ГПК України підстав для відводу судді, ґрунтуються виключно на припущеннях, у зв`язку з чим заява про відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 35, 38-39, 118, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати заявлений представником ОСОБА_1 адвокатом Чесебієвим Андрієм Павловичем відвід судді Грабован Л.І. від розгляду справи № 916/1366/25 необґрунтованим та відмовити представнику ОСОБА_2 адвокату Чесебієву Андрією Павловичу у задоволенні заяви (вх. №2-157/26 від 04.02.2026) про відвід судді Грабован Л.І. від розгляду справи № 916/1366/25.

2. Заява (вх. №2-157/26 від 04.02.2026) представника ОСОБА_3 адвоката Чесебієва Андрія Павловича про відвід судді Грабован Л.І. передачі на розгляд іншому судді не підлягає відповідно до вимог абз. 2 ч. 3 ст. 39 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та оскарженню не підлягає.

Копію ухвали надіслати до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд": представника ОСОБА_1 адвокату Чесебієва А.П.

Суддя Л.І. Грабован