УХВАЛА

09 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 916/3504/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення

на рішення Господарського суду Одеської області

від 28.05.2025 р.

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

від 22.10.2025 р. (повний текст складений 27.10.2025 р.)

у справі № 916/3504/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"

до Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення

про стягнення заборгованості в сумі 816552,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення (надалі - Відповідач, Скаржник) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

2. Позов обґрунтований неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, до якого приєднався відповідач згідно заяви-приєднання від 20.02.2019 №99, щодо повної та своєчасної оплати спожитої електричної енергії.

3. Господарський суд Одеської області рішенням від 28.05.2025 р., залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 р. у справі №916/3504/24, позов задоволено, стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 816552,72 грн. інфляційні нарахування в розмірі 42098,97 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 10417,19 грн.

4. 18 листопада 2025 року Скаржник із використанням підсистеми «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить:

- поновити строк для подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 28 травня 2025 року та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 року у справі №916/3504/24;

-зупинити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 28 травня 2025 року;

-скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 року у справі №916/3504/24;

-передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. Підставою касаційного оскарження Скаржник зазначив пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) з посиланням на підпункт «б» п. 2 ч. 3 статті 287 ГПК України для допуску до касаційного оскарження.

6. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з наступного.

7. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України підстав (постанова від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20).

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

8. Частиною сьомою статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

9. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01.01.2024 встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3 028 гривні.

10. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

11. Предметом позову у справі №916/3504/24 є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 816552,72 грн, а отже ціна позову у цій справі не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн х 500 =1 514 000,00 грн).

12. Верховний Суд звертає увагу на те, що за такого правового регулювання можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики та обставин конкретної справи, при наявності випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьою статті 287 ГПК України.

13. Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій є незаконним та необґрунтованим, оскільки їх прийнято із нез`ясуванням обставин, які мають значення для справи; недоведеністю обставин, які суд визнав встановленими, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

14. Також Скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження судових рішень є пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України. Проте, Суд зазначає, що ця підстава є саме підставою касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 2 частини другої ГПК України, натомість, не є доводами, які у розумінні підпунктів «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу, підтверджують наявність випадків, які дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню.

15. Твердження Скаржника, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи Суд вважає необґрунтованими, оскільки наявність інших спорів не доводить неоднакового застосування судами одних і тих самих норм матеріального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень, а свідчить лише про наявність у цих справах різних встановлених істотних обставин, підтверджених/непідтверджених належними та допустимими доказами, залежно від яких і ухвалюється судове рішення. При цьому, питання обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог, у тому числі щодо застосування чи незастосування преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду в іншій справі, є правом суду та вирішується ним на власний розсуд з огляду на обставини та наявні у справі докази, які є предметом судового розгляду, а тому вказані твердження відхиляються Судом, як такі, що не підтверджують наявність виключних обставин для касаційного перегляду цієї справи.

16. Інші доводи Скаржника, зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

17. Разом з тим незгода Скаржника із судовим рішенням не свідчить про його незаконність. Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

18. Таким чином, подана касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під підпункт «б» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України та не доведено обставин, які можуть бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

19. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

20. З огляду на відсутність належного обґрунтування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі № 916/3504/24 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

21. У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, наведене в тексті касаційної скарги клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 у справі № 916/3504/24 не розглядається.

Керуючись статтями 233, 234, 235, пунктом 2 частини третьої статті 287, пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі № 916/3504/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова