ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/3600/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. (головуючого), Багай Н.О., Берднік І.С.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2025 (у складі колегії суддів: Кравчука Г.А. (головуючий), Тарасенко К.В., Коробенка Г.П.)

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 (суддя Трофименко Т.Ю.)

про звернення стягнення на грошові кошти, що належать Акціонерному товариству "Оператор газотранспортної системи "Харківгаз"

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія"

про стягнення 2 575 081 522,92 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий виклад обставин, що передували прийняттю оскаржуваних судових рішень

1.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 та постановою Верховного Суду від 20.12.2023, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" (далі - ТОВ "ЙЕ Енергія, Відповідач, Скаржник) задоволено та стягнуто заборгованість у розмірі 2 300 200 000 грн, пеню у розмірі 216 220 833,06 грн, штраф у розмірі 230 020 000 грн, 3% річних у розмірі 39 891 139,32 грн, інфляційні втрати у розмірі 344 511 896,47 грн та судовий збір у розмірі 868 350 грн.

1.2. 20.11.2023 на виконання рішення суду видано відповідний наказ.

1.3. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича (далі - Приватний виконавець) від 21.11.2023 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового наказу.

1.4. 30.07.2025 Приватний виконавець звернувся до Господарського суду міста Києва з заявами про звернення стягнення на грошові кошти, які належать Акціонерному товариству "Оператор газотранспортної системи "Харківгаз" (далі - АТ "Харківгаз"), у сумі 12 774 288,42 грн у рахунок задоволення вимог стягувача у виконавчому провадженні на виконання судового наказу від 20.11.2023, та про заборону вказаному товариству вчиняти дії щодо погашення заборгованості перед ТОВ "ЙЕ Енергія" до розгляду цієї заяви.

Заяви обґрунтовані тим, що АТ "Харківгаз" має підтверджену судовим рішенням заборгованість перед ТОВ "ЙЕ Енергія". Так рішенням Господарського суду Харківської області від 26.07.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 у справі № 922/2146/23, з АТ "Харківгаз" на користь ТОВ "ЙЕ Енергія" стягнуто основну заборгованість у розмірі 11 039 128,17 грн, 3 628 225,40 грн пені, 251 383,32 грн 3% річних, 1 621 281,75 грн інфляційних втрат та 248 100,28 грн судового збору.

На момент звернення Приватного виконавця з заявою залишок заборгованості за судовим рішенням у справі № 922/2146/23 становить 12 774 288,42 грн.

1.5. З урахуванням вказаної заборгованості перед Відповідачем суд першої інстанції за результатами розгляду заяви Приватного виконавця від 30.07.2025 про звернення стягнення на грошові кошти, що належать АТ "Харківгаз", дійшов висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на грошові кошти останнього.

2. Короткий зміст рішень господарських судів попередніх інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2025, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2025, заяви Приватного виконавця задоволені частково.

Звернуто стягнення на грошові кошти АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", яке має заборгованість перед ТОВ "ЙЕ Енергія" у розмірі 12 774 288,42 грн відповідно до рішення Господарського суду Харківської області від 26.07.2023 у справі № 922/2146/23, залишеного без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.06.2025, на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" в рахунок погашення заборгованості за рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 у справі № 910/3600/22.

В іншій частині заяв (про заборону вчиняти дії щодо погашення заборгованості перед боржником) судом відмовлено з огляду на відсутність таких підстав, зокрема заяви про арешт грошових коштів.

2.2. При ухваленні вказаних рішень суди виходили з того, що факт наявності безспірної заборгованості АТ "Харківгаз" перед ТОВ "ЙЕ Енергія", присудженої у справі № 922/2146/23, є таким, що документально підтверджений та не оспорюваний.

3. Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

3.1. Касаційне провадження у справі відкрито 22.01.2026 на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.2. ТОВ "ЙЕ Енергія" у своїй касаційній скарзі просить Суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2025 у справі № 910/3600/22 скасувати.

При цьому Скаржник посилається на порушення судами норм процесуального права, а саме ненадання правової оцінки тому, чи є звернення стягнення в порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України необхідним та пропорційним способом виконання з урахуванням вже існуючих механізмів примусового виконання судового рішення. Також Відповідача зазначає про невиклик його у судове засідання 03.09.2025, що призвело до порушення його права на справедливий суд.

3.3. Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить Суд залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. При цьому ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" зазначає, що оскаржувані ухвала та постанова судів попередніх інстанцій прийняті з дотриманням норм процесуального права, а касаційну скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою.

Позивач посилається, зокрема, на судове рішення у справі № 922/2146/23, яке набрало законної сили та є підтвердженням факту наявності безспірної заборгованості АТ "Харківгаз" перед Відповідачем (боржником) у цій справі.

3.4. Акціонерне товариство "Оператор газотранспортної системи "Харківгаз" у відзиві на касаційну скаргу зазначає про обґрунтованість заяви Приватного виконавця про звернення стягнення на грошові кошти, що належать АТ "Харківгаз", вказує на відсутність підстав для скасування оскаржуваних Відповідачем ухвали та постанови судів попередніх інстанцій, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу Відповідача - без задоволення.

3.5. Приватний виконавець Корольов М.А. своїм правом надати Суду відзив на касаційну скаргу не скористався.

4. Позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши у письмовому провадженні наведені у касаційній скарзі та відзивах на неї доводи, перевіривши дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

4.2. Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист та охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

4.3. Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців, є Закон України "Про виконавче провадження".

Заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб (пункт 1 частини першої статті 10 Закону України "Про виконавче провадження").

4.4. Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено статтею 336 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, що має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Подана в порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України виконавцем чи стягувачем заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що у разі її задоволення судом має відповідати та забезпечувати досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником. Така позиція послідовно викладена Верховним Судом у постановах від 22.07.2021 у справі № 905/1642/19, від 10.11.2025 у справі № 905/36/23, від 15.12.2025 у справі № 916/1838/25 та інших.

4.5. Тобто, положення частини першої статті 336 Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість стягнення заборгованості з особи, яка має заборгованість перед боржником, якщо саме ця особа не оспорює зазначену заборгованість або така заборгованість підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Основною умовою про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, відповідно до статті 336 Господарського процесуального кодексу України, є заборгованість, яка підтверджена рішенням суду або таку заборгованість не оспорює особа, якій належать кошти, на які виконавець просить звернути стягнення.

Системний аналіз положень статті 53 Закону України "При виконавче провадження", статті 336 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений законодавцем для неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду.

4.6. Під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, відповідно до статті 336 Господарського процесуального кодексу України предметом дослідження є наявність заборгованості, що підтверджується належними доказами. Такими доказами, зокрема, є відповідне рішення суду та докази беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач просить звернути стягнення.

4.7. Особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою. Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, сформованими у постанові від 08.11.2019 у справі № 910/7023/19 та у подальшому неодноразово застосованими Верховним Судом, зокрема у постановах від 21.07.2025 у справі № 905/36/23, від 22.10.2025 у справі № 909/473/24, від 05.08.2025 та від 03.12.2025 у справі № 910/4765/22 та інших.

4.8. З огляду на викладене суди обґрунтовано виснували про наявність підстав для звернення стягнення на грошові кошти АТ "Харківгаз" як боржника Відповідача.

4.9. Системний аналіз приписів статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 336 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений законодавцем задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій з метою фактичного виконання рішення суду. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 904/1182/20, від 02.11.2021 у справі № 910/10579/19, від 12.05.2021 у справі № 910/8613/19, від 15.12.2025 у справі № 916/1838/25, від 12.01.2026 у справі № 904/2614/23.

4.10. Послідовна та стала правова позиція щодо предмета дослідження у цій категорії справ щодо застосування положень статті 336 Господарського процесуального кодексу України висловлена в численних постановах суду касаційної інстанції, зокрема у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі № 910/5300/17, постановах Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, від 01.08.2019 у справі № 927/313/18, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18, від 26.05.2025 у справі № 910/177/22, від 03.12.2025 у справі № 910/4765/22, від 11.12.2025 у справі № 910/14795/18.

4.11. Водночас остаточне рішення за результатами розгляду заяви, поданої в порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України, має бути прийняте з урахуванням усіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 904/1182/20.

4.12. Колегія суддів розглянула доводи Скаржника про, ніби то, незалучення його до участі у судовому розгляді заяви Приватного виконавця та зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. Учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом (пункт 2 частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (частини перша, четверта статті 45 Господарського процесуального кодексу України). Отже, відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до участі у справі у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

В такий спосіб Скаржник (ТОВ "ЙЕ Енергія") є відповідачем у цій справі № 910/3600/22, тобто стороною.

Як вбачається зі змісту ухвали Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 про прийняття заяв Приватного виконавця до розгляду, в судове засідання вказаним судом викликано сторони, заявника та АТ "Харківгаз".

Ухвала доставлена в електронний кабінет ТОВ "ЙЕ Енергія" 04.08.2025, тобто завчасно та задля забезпечення його права скористатися своїми процесуальними правами.

За приписами частин четвертої та п`ятої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стаття 14 цього ж кодексу надає учасникам справи право розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За таких обставин неявка представника Відповідача у судове засідання та ненадання ним заяв, клопотань, заперечень на заяву Приватного виконавця не перешкоджає розгляду судом такої заяви та, у свою чергу, не є підставою для скасування чи зміни ухвалених судами процесуальних рішень.

Зважаючи на викладене Верховний Суд відхиляє доводи Скаржника про невиклик його у судове засідання як такі, що не відповідають дійсності та спрямовані на спонукання суду касаційної інстанції до скасування оскаржуваних ухвали та постанови.

4.13. Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Таким чином Скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

4.14. Верховним Судом не встановлено порушень судами попередніх інстанцій норм процесуального права щодо оцінки доказів у справі, натомість доводи касаційної скарги спрямовані на переоцінку доказів та встановлення обставин справи, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції в силу положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

4.15. Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. Такі висновки викладені, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16, Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 908/1795/19.

4.16. Отже, доводи Скаржника, наведені у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли свого підтвердження.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Згідно з частинами першою та другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.3. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.4. Відповідно до частини першої статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.5. З огляду на те, що оскаржувані судові рішення у справі прийнято із дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для їх скасування.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Судові витрати за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі № 910/3600/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді Н. Багай

І. Берднік