ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27 січня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/674/21(925/422/24)

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

від боржника (скаржника): Сігідавчук О.В. керівник (в режимі відеоконференції),

від стягувача, третіх осіб, органу державної виконавчої служби не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси

скарги Приватного акціонерного товариства «Черкасирибгосп» від 29.12.2025 на дії посадової особи органу державної виконавчої служби

у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

до Приватного акціонерного товариства «Черкасирибгосп»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм,

2) Державне підприємство «АйФіш»

про зобов`язання вчинити дії,

в межах справи № 925/674/21

про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Черкасирибгосп»

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (Регіональне відділення) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Черкасирибгосп», у якому просить суд зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Черкасирибгосп» (ПрАТ «Черкасирибгосп») повернути балансоутримувачу Державному підприємству «АйФіш» (ДП «АйФіш») шляхом підписання акта повернення майна з оренди, державне нерухоме майно гідротехнічні споруди в межах Жашківського, Городищенського, Черкаського, Канівського, Кам`янського районів Черкаської області в кількості 479 інвентарних об`єктів, передане Приватному акціонерному товариству «Черкасирибгосп» по договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, від 15.02.2019 № 1933.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.06.2024 позов задоволено повністю; зобов`язано ПрАТ «Черкасирибгосп» повернути балансоутримувачу ДП «АйФіш» державне нерухоме майно відповідно до договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, від 15.02.2019 № 1933 шляхом підписання акту приймання-передачі, а саме майно, визначене в резолютивній частині рішення; присуджено до стягнення з ПрАТ «Черкасирибгосп» на користь Регіонального відділення 3028,00 грн судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.06.2024 у справі № 925/674/21(925/422/24) закрито. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкасирибгосп» на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.06.2024 у справі № 925/674/21(925/422/24) залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 25.06.2024 у справі № 925/674/21(925/422/24) залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06.08.2025 рішення Господарського суду Черкаської області від 25.06.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 залишено без змін.

Господарським судом Черкаської області на виконання рішення було видано два накази у паперовій формі: від 19.05.2025 про стягнення судового збору, від 22.05.2025 про зобов`язання повернути майно, визначене в резолютивній частині рішення.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.10.2025 визнано наказ Господарського суду Черкаської області від 22 травня 2025 року про зобов`язання повернути майно таким, що не підлягає виконанню. Видано окремі накази про примусове виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 25 червня 2024 року по справі № 925/674/21(925/422/24) у електронній формі.

При цьому стягувач повернув суду оригінал наказу від 22.05.2025 із записом державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.07.2025 про з повернення виконавчого документа згідно з п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII).

30 грудня 2025 року від ПрАТ «Черкасирибгосп» надійшла скарга від 29 грудня 2025 року на дії посадової особи органу державної виконавчої служби (скарга 1), в якій скаржник просить суд:

1) визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Кам`янського відділу ДВС Крупського В.І. від 17.12.2025 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 79567970;

2) визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 17.12.2025 у виконавчому провадженні № 79567970;

3) зобов`язати державного виконавця зняти арешт з рахунків ПрАТ «Черкасирибгосп», накладений на підставі зазначеної постанови.

05 січня 2026 року від ПрАТ «Черкасирибгосп» надійшла скарга від 29 грудня 2025 року на дії посадової особи органу державної виконавчої служби (скарга 2), в якій скаржник просить суд:

визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Кам`янського відділу ДВС Крупського В.І. від 17.12.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні № 79567970.

Відповідно до статті 3391 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 340 Господарського процесуального кодексу України встановлено порядок подання скарги та прийняття її до розгляду.

Обґрунтовуючи скаргу 1 скаржник (боржник) зазначив, що 17.12.2025 державним виконавцем Кам`янського відділу ДВС Крупським Віктором Івановичем у межах виконавчого провадження № 79567970 було винесено постанову про арешт коштів боржника на загальну суму 37 463,50 грн, яку вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, 08.12.2025 ПрАТ «Черкасирибгосп» було отримано вимогу державного виконавця від 03.12.2025 вих. № 33022 у ВП № 79567970, у п. 3 прохальної частини якої зазначено: «Стягувачу та боржнику прибути до Кам`янського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 8 січня о 09-00 год. для передачі визначеного рішенням суду майна або надати акт передачі майна».

Однак постанови про відкриття ВП ПрАТ «Черкасирибгосп» не отримувало.

Державним виконавцем необґрунтовано вказано про відсутність поважних причин невиконання судового рішення, без з`ясування всіх обставин справи та перевірки наявності відповідного майна та не надано строк добровільного виконання рішення суду. Тобто накладено стягнення всупереч порядку примусового виконання рішень немайнового характеру.

Виконавчий лист № 925/674/21 передбачає зобов`язання ПрАТ «Черкасирибгосп» повернути майно (гідротехнічні споруди) балансоутримувачу, однак ні судове рішення, ні виконавчий документ не містять чіткого механізму, порядку та способу передачі зазначеного майна. Майно є специфічним (верховинні споруди, водовипуски, дамби), що потребує документальної фіксації технічного стану при передачі.

Відсутність у виконавчому документі алгоритму дій (строків прийому-передачі, складу комісії, місця підписання актів) потребує більшого часу, залучення стягувача для проведення виконавчих дій. Проте ДВС формально відноситься до виконання відповідного судового рішення без врахування специфіки його виконання.

Щодо передчасності накладення арешту боржник зазначає, що згідно з ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом. У зв`язку з тим, що жодних належних дій державним виконавцем у порядку визначеному чинним законодавством для примусового виконання рішення не було вчинено, накладення арешту є неправомірним до моменту роз`яснення судом способу виконання рішення.

Крім того арешт накладено всупереч положенням п. 13 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень та ст. 56, 63 зазначеного Закону арешт при виконанні рішень немайнового характеру не накладається на майно, а постанова про виконавчий збір виноситься після виконання відповідного рішення немайнового характеру та виконується в окремому провадженні.

Обґрунтовуючи скаргу 2 скаржник (боржник) зазначив, що 17.12.2025 державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 5100, 00 грн, яку також вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню за аналогічних підстав: оскільки не отримував постанову про відкриття ВП; державним виконавцем необґрунтовано вказано про відсутність поважних причин невиконання судового рішення та не надано строк для добровільного виконання, тобто накладено стягнення всупереч порядку примусового виконання рішень немайнового характеру; ні судове рішення, ні виконавчий документ не містять чіткого механізму, порядку та способу передачі майна; ДВС формально відноситься до виконання судового рішення.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07 січня 2026 року розгляд скарг призначено в судовому засіданні на 27 січня 2026 року, запропоновано органу державної виконавчої служби надати суду письмові пояснення на скарги.

15 січня 2026 року від державного виконавця надійшов відзив від 15 січня 2026 року вих. № 468. Виконавець просить відмовити в задоволенні скарги боржника, оскільки оскаржувана постанова (про накладення штрафу) винесена відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права заявника не були порушені.

Так, на виконанні у Кам`янському відділі державної виконавчої служби у

Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 79567970, яке відкрите 14.11.2025 за заявою представника стягувача за довіреністю про виконання рішення Господарського суду Черкаської області

від 25.06.2024 у справі № 925/674/21, згідно з яким виданий наказ

суду від 03.11.2025 про зобов`язання ПрАТ «Черкасирибгосп» повернути балансоутримувачу Державному підприємству «АйФіш» державне нерухоме майно відповідно до договору оренди індивідуального визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 15.02.2019 № 1933 шляхом підписання акту приймання-передачі.

Майно, яке підлягає передачі, знаходиться на території Кам`янської ОТГ

Черкаського району Черкаської області.

Державним виконавцем Крупським В.І. відкрито виконавче провадження, копію постанови про відкриття виконавчого провадження надіслано сторонам: боржнику для виконання, стягувачу до відома, рекомендованою кореспонденцією та додатково надіслано на електронні адреси, що зазначені у заяві про відкриття виконавчого провадження з накладенням ЕЦП.

В цей же день винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та надіслано боржнику до відома та виконання.

09 грудня 2025 року сторонам виконавчого провадження надіслано вимогу державного виконавця та зазначено дату передачі майна на 16.12.2025 на 09:00 год.

15 грудня 2025 року від представника стягувача надійшло повідомлення про те, що майно боржником Державному підприємству «АйФіш» не передано з проханням призначити нову дату для передачі майна.

Виконавець зазначає, що 16.12.2025 відбулася телефонна розмова з директоркою ПрАТ «Черкасирибгосп» Сігідавчук Оксаною Володимирівною щодо передачі майна, яка запевняла, що не проти передачі майна. В подальшому на телефонні дзвінки державного виконавця директорка не відповідала.

16 грудня 2025 року складено акт державного виконавця про невиконання рішення суду.

17 грудня 2025 року винесена постанова про накладення на ПрАТ «Черкасирибгосп» штрафу в сумі 5100 грн та надано 10 робочих днів для виконання рішення суду.

В цей же день було винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 32 000 грн та накладено арешт на рахунки боржника.

31 грудня 2025 року складено акт державного виконавця про невиконання рішення суду та накладено подвійний штраф в сумі 10 200 грн.

Щодо неотримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець указує, що як зазначено вище, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем 14.11.2025 та надіслана боржнику рекомендованою поштовою кореспонденцією 15.11.2025 на адресу боржника: м. Черкаси, вул. Смілянська, 2, 18002, що визначена місцем для листування та додатково надіслана на електронну адресу, що зазначена у заяві про відкриття виконавчого провадження з накладенням ЕЦП. У відповідності до трекінгу відправлень 660) лист надійшов до поштового відділення в м. Черкаси 18.11.2025, 20.11.2025 була невдала спроба вручення цього листа одержувачу. Вказане свідчить про те, що боржник відмовився від отримання листа і таким чином постанова про відкриття виконавчого провадження не була йому вручена. Причини відмови боржника від отримання листа не відомі. 24 грудня 2025 року рекомендований лист з постановою про відкриття виконавчого провадження був повернутий до відділу ДВС, як такий що не вручений боржнику, причини не отримання листа боржником не відомі.

Додатково державний виконавець повідомляє, що боржник та стягувач являються користувачами підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та отримали постанови про відкриття виконавчого провадження.

Стягувача, боржника, орган державної виконавчої служби належним чином повідомлено про прийняття скарг до розгляду, про дату, час і місце розгляду скарг.

Посадова особа/представник органу виконання, стягувач, треті особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У судовому засіданні представниця скаржника скарги просила задовольнити. Суд дослідив докази, заслухав заявницю та перейшов до стадії ухвалення рішення.

У судовому засіданні 27 січня 2026 року підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці у судовому засіданні, оцінивши фактичні обставини справи, суд зазначає таке.

Конституційний Суд України у рішенні від 15 травня 2019 року № 2-рп (ІІ)/2019) наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист: невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Відповідно до частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції (абз. 1 частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 14, частини 1 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є, зокрема, виконавець, сторони (стягувач і боржник), представники сторін.

Так, права та обов`язки виконавців визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, частиною 1 та пунктом 1 частини 2 названої статті встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 3391 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Правовими підставами скарг є порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», фактичні підстави: неотримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження; безпідставне, передчасне та протиправне накладення арешту на кошти боржника, накладення штрафу без з`ясування поважних причин невиконання судового рішення.

За змістом частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі.

За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Також суд заважує, що всі документи виконавчого провадження доступні для його сторін в Автоматизованій системі виконавчого провадження у режимі онлайн за відповідним ідентифікатором доступу.

Відповідно до положень статті 63 Закону «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону «Про виконавче провадження»).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя статті 63 Закону «Про виконавче провадження»).

Разом з цим положеннями частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до рішення суду та наказу боржник зобов`язаний повернути балансоутримувачу державне нерухоме майно

Виконавче провадження № 79567970 відкрите 14.11.2025. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження надіслано сторонам: боржнику для виконання, стягувачу до відома, рекомендованою кореспонденцією та додатково надіслано на електронні адреси, що зазначені у заяві про відкриття виконавчого провадження з накладенням ЕЦП. Також боржник та стягувач являються користувачами підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

В цей же день винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та надіслано боржнику до відома та виконання.

08 грудня 2025 року ПрАТ «Черкасирибгосп» було отримано вимогу державного виконавця від 03.12.2025 вих. № 33022 у ВП № 79567970 про прибуття сторін ВП до Кам`янського відділу ДВС 8 січня о 09:00 год. для передачі визначеного рішенням суду майна або надати акт передачі майна.

09 грудня 2025 року сторонам виконавчого провадження надіслано вимогу державного виконавця та зазначено дату передачі майна на 16.12.2025 на 09:00 год.

15 грудня 2025 року від представника стягувача надійшло повідомлення про те, що майно боржником не передано з проханням призначити нову дату для передачі майна

16 грудня 2025 року складено акт державного виконавця про невиконання рішення суду.

17 грудня 2025 року винесена постанова про накладення на ПрАТ «Черкасирибгосп» штрафу в сумі 5100 грн та надано 10 робочих днів для виконання рішення суду. Встановлено, що станом на 17 грудня 2025 року боржником рішення суду про передачу майна не виконано; вимога державного виконавця прибути 16.12.2025 для передачі майна, боржником проігнорована; про причину неприбуття до відділу ДВС на зазначену дату та час державного виконавця не повідомлено.

В цей же день було винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 32 000 грн та накладено арешт на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 37 463,5 грн (UAH).

За положеннями ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

31 грудня 2025 року складено акт державного виконавця про невиконання рішення суду та накладено подвійний штраф в сумі 10 200 грн.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, державним виконавцем було виконано дії, встановлені статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», тому суд дійшов висновку, що державним виконавцем було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для примусового виконання рішення суду і дії виконавця жодним чином не порушують норми чинного законодавства.

За наведених обставин вимоги заявника про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Кам`янського відділу ДВС Крупського В.І. від 17.12.2025 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 79567970; визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 17.12.2025 у виконавчому провадженні № 79567970; зобов`язання державного виконавця зняти арешт з рахунків ПрАТ «Черкасирибгосп», накладений на підставі зазначеної постанови; визнання незаконною та скасувати постанову державного виконавця Кам`янського відділу ДВС Крупського В.І. від 17.12.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні № 79567970 не підлягають задоволенню.

Суд зауважує, що боржник із заявою в порядку ст. 331 ГПК України не звертався.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Усі інші доводи та міркування заявника, окрім зазначених у мотивувальній частині ухвали, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Керуючись ст. 234, 255, 339 343, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарг Приватного акціонерного товариства «Черкасирибгосп» від 29.12.2025 на дії посадової особи органу державної виконавчої служби відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст. 255-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 10 лютого 2026 року.

Суддя О.В. Чевгуз