ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

03.02.2026 Справа №905/24/26

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Курасові А.В.,

за позовом ОСОБА_1 , м.Павлоград Дніпропетровської області,

до відповідача 1, Товариства з обмеженою відповідальністю ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС, м. Макіївка Донецької області,

відповідача 2, Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро Дніпропетровської області,

про визнання припиненими правовідносини з управління Товариством і зобов`язання вчинити певні дії для внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,

за участю:

від позивача: Смагін О.О. ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , м.Павлоград Дніпропетровської області, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою б/н від 08.01.2026 (сформовано в системі 08.01.2026) до відповідача 1, Товариства з обмеженою відповідальністю ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС, м.Макіївка Донецької області, та відповідача 2, Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро Дніпропетровської області, про:

- визнання припиненими правовідносини з управління Товариством з обмеженою відповідальністю «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС», що виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» (86132, Донецька обл., місто Макіївка, вулиця Панченко, будинок 47, ідентифікаційний код юридичної особи 31959464) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язання Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, будинок 75, ідентифікаційний код юридичної особи 40392181) внести зміни до відомостей про керівника та представника Товариства з обмеженою відповідальністю ШМІДТ, КРАНЦ- ДОНБАС, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1 як керівника і представника Товариства з обмеженою відповідальністю ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС, на підставі Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наказу Міністерства юстиції України «Про врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією юридичних осіб та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи» №3359/5 від 25.11.2016.

Ухвалою суду від 16.01.2026 прийнято позовну заяву № б/н від 08.01.2026 ОСОБА_1 , м. Павлоград Дніпропетровської області, до розгляду та відкрито провадження у справі №905/24/26; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.02.2026 о 14:00 год.

Вирішення питання залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідача 1 - юридичну особу, створену за законодавством Федеративної Республіки Німеччина Schmidt, Kranz & Co. GmbH, Hauptstrasse, 123, Velbert-Langenberg, D-42555, Germany, відкладено.

У підготовчому засіданні 03.02.2026, представник позивача, адвокат Смагін О.О. надав пояснення щодо обставин справи. Свідчить про фактичне припинення трудових відносин позивача із відповідачем у 2007 році, вказує на наявність відповідного запису у трудовій книжці, який внесено позивачем, як керівником. Порушення права визначається у наявності запису у державному реєстрі про призначення позивача керівником відповідача 1, що не відповідає фактичним обставинам та шкодить його діловій репутації. Можливість самостійного внесення змін до державного реєстру відсутня, оскільки, за його відомостями, протоколу про звільнення позивача з посади керівника ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» не має. Підставою внесення відповідних змін до державного реєстру зазначає судове рішення. Повідомлено про смерть одного з засновників товариства, другим засновником є юридична особа, створена за законодавством Федеративної Республіки Німеччина, «Schmidt, Kranz & Co. GmbH», яка самоусунулась від діяльності ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС», в Україні відсутній представник засновника 2 для вирішення спору у позасудовому порядку. У розрізі питання можливості станом на сьогодні вирішити спірне питання засновник 2 одноособово, вказав, що фактично, якщо б засновник 2 мав такий намір, він міг би згідно ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виключити засновника 1, який помер, і тоді одноособово мав би право приймати будь-які рішення. Проте засновник 2 самоусунувся від такого.

Заслухавши представника позивача, дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Разом з тим, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Конституційний Суд України у рішенні № 1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі № 1-2/2010 наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтримувала ці висновки, зокрема, в постановах від 10.09.2019 у справі №921/36/18 та від 30.01.2019 у справі № 145/1885/15-ц, де також виснувала, що хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

Водночас, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Отже, виходячи з приписів процесуального закону, під час визначення предметної юрисдикції необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Позивач, мотивуючи свої позовні вимоги, посилається на фактичне припинення виконання ним функцій генерального директора та представника відповідача 1 з 19.02.2007 року. Проблемним питанням позивач визначає незабезпечення відповідачем 1 внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про припинення повноважень позивача як керівника та представника товариства, а також відсутність відповідної документації, на підставі якої, в силу приписів Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», можливе внесення державним реєстратором відповідного запису в частині зміни керівника юридичної особи.

Долучені до позову документи свідчать про наявність у позивача трудової книжки НОМЕР_2 , дата заповнення 12.05.1991, на ім`я ОСОБА_1 , де міститься запис №17 від 19.02.2007 про звільнення з посади генерального директора ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» за власним бажанням, підстава - наказ №11-К від 19.02.2007. Запис скріплено печаткою ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС» та підписом генерального директора ОСОБА_1 .

Данні обставини відображає індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України за формою ОК-5, довідка №8315 2333 4639 2920 від 15.12.2025, у яких за державним реєстром загальнообов`язкового державного соціального страхування страхувальником позивача юридична особа за кодом не значиться з 2009 року.

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, а також частиною першою статті 48 КЗпП України (у редакції, чинній на день звільнення позивача), передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п. 2.4. Інструкції - усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У розумінні Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» трудова книжка і наразі є основним документом про трудову діяльність, що фіксує прийняття, переведення та звільнення.

Відтак, має місце запис, яким зафіксовано припинення трудових відносин позивача із відповідачем 1.

Наявності доказів безпідставності чи неправомірності внесення наведеного вище запису у трудову книжку судом не встановлено.

Одночасно до позову додано відповідь юридичної особи, створеної за законодавством Федеративної Республіки Німеччина, «Schmidt, Kranz & Co. GmbH», яка є засновником ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС», у якій зазначено, що представники компанії не мають можливості прибути в Україну через високий рівень воєнних ризиків та загрозу життю і здоров`ю працівників компанії. Поряд з цим підтверджено готовність до співпраці в дистанційному режимі шляхом електронного листування та підтримання необхідних юридичних процедур відповідно до чинного законодавства України. Повідомлено про відсутність оригіналів і копій установчих документів ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС».

Аналізуючи викладене у сукупності, не має місце спір про право. Суд не вбачає порушеним право позивача на припинення трудових відносин, а обставини вказують на припинення правовідносин з управління ТОВ «ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС».

Як слідує, спірність питання полягає у неможливості отримати чи відновити документи, необхідні для внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення повноважень позивача як керівника та представника відповідача 1.

Отже, дійсною вимогою позивача є встановлення факту, що має юридичне значення, а не вирішення спору у корпоративних відносинах.

Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 93 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ч. 7 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З огляду на викладене вище, порушене питання позивачем має ознаки справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, яке регулюється положеннями Цивільного процесуального кодексу України та належить до юрисдикції місцевого загального суду, що розглядається в порядку окремого провадження.

Відтак, беручи до уваги означені обставини, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

При цьому, на виконання вимоги ч. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зазначає позивачу, що спір між сторонами підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, за правилами підсудності згідно положень Цивільного процесуального кодексу України.

Беручи до уваги викладене, підстав для відкладення розгляду справи або оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд, зокрема, постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат господарський суд зазначає наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про повернення сплаченої суми судового збору від позивача не надходило.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 185, п. 1 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Закрити провадження у справі №905/24/26 за позовом ОСОБА_1 , м. Павлоград Дніпропетровської області, до відповідача 1, Товариства з обмеженою відповідальністю ШМІДТ, КРАНЦ-ДОНБАС, м. Макіївка Донецької області, відповідача 2, Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро Дніпропетровської області, про визнання припиненими правовідносини з управління Товариством і зобов`язання вчинити певні дії для внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

2.Роз`яснити позивачу, що розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення врегульовано положеннями Цивільного процесуального кодексу України та відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку окремого провадження.

3.За результатами підготовчого засідання 03.02.2026 оголошено скорочену ухвалу.

4.Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом десяти днів з дня складення повної ухвали.

5.Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/sud5006/.

6.Повне судове рішення складено 11.02.2026 за обставин значних та довготривалих перебоїв у енергопостачанні м. Харків.

Суддя О.В. Кротінова