ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р. Справа№ 910/5655/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2025

у справі № 910/5655/25 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмаслотрейд»

про стягнення збитків у розмірі 287 279,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 287 279,08 грн. збитків на підставі статей 147, 224, 225 Господарського кодексу України, з яких упущена вигода за незавершені перевезення двох вантажів у розмірі 173 344,92 грн., добові витрати двох водіїв на відрядження за період з 08.01.2025 року по 14.02.2025 року у розмірі 53 960,00 грн., заробітна плата двох водіїв включаючи ЄСВ за період з 08.01.2025 року по 14.02.2025 року у розмірі 51 681,80 грн., витрати на переміщення двох автопоїздів з пункту пропуску до митного складу у розмірі 8 292,36 грн.

1.2. короткий зміст рішення та додаткового рішення суду першої інстанції

1.2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/5655/25 в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з їх недоведеності, зокрема, суд зазначив, що позивачем не надано доказів порушення прав позивача щодо надання відповідачем недостовірних відомостей щодо фактичних даних про товар, а саме про його основні характеристики та термін придатності, що в подальшому призвело до вимушеного перебуванням транспортних засобів підприємства перевізника з вини відповідача та вантажу в зоні митного контролю з тимчасовим вилученим товару і неможливістю покинення території митниці, які в подальшому завдали збитків у загальному розмірі 287 279,08 грн., а також наявності між позивачем та відповідачем будь-яких господарських відносин, у тому числі укладених між сторонами відповідних договорів, а відтак не доведено, а судом не встановлено наявності усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, а саме порушення відповідачем умов Договору, наявності завданих збитків з боку відповідача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, а також вини відповідача.

1.2.2. Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у справі № 910/5655/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмаслотрейд» про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмаслотрейд» 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір заявлених відповідачем витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 40 000,00 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, а тому, за висновком суду, обґрунтованою та співмірною зі складністю справи та фактично наданими послугами є витрати відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

1.3. короткий зміст вимог апеляційних скарг

1.3.1. Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/5655/25 скасувати повністю, ухвали нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» та стягнути користь позивача суму збитків у розмірі 287 279,08 грн. та розділити судові витрати у відповідності до норм ГПК України.

1.3.2. Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у справі № 910/5655/25 скасувати повністю, ухвали нове рішення, яким зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та розділити судові витрати у відповідності до норм ГПК України.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2025 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Коробенко Г.П., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5655/25 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/5655/25.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді доповідачу) (складу суду) від 15.09.2025 апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у судовій справі №910/5655/25 передається раніше визначеному автоматизованою системою складу колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Коробенко Г.П., Тищенко А.І.

До Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/5655/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5655/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025, перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5655/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2025, апеляційний перегляд якого підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у справі № 910/5655/25.

09.10.2025 до суду від відповідача надійшли відзиви на апеляційні скарги.

Розпорядженням керівника апарату суду від 19.11.2025 у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відрядженні, відповідно до підпунктів 2.3.22., 2.3.43. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5655/25.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2025 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Коробенко Г.П., Кравчук Г.А.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді доповідачу) (складу суду) від 19.11.2025 апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у судовій справі №910/5655/25 передається раніше визначеному автоматизованою системою складу колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Коробенко Г.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2025 прийнято до провадження справу №910/5655/25 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Коробенко Г.П., Кравчук Г.А.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

2.2.1. Апелянт вважає, що судом першої інстанції під час вирішення справи було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме - ст. 15, 16 ЦК України.

Позивач зазначає, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні позову з посиланням на відсутність договірних відносин між позивачем та вантажовідправником ТОВ «Укрмаслотрейд», оскільки законодавство не містить таких вимог, а навпаки - покладає певні обов`язки на вантажовідправника без посилань на наявність чи відсутність договірних відносин.

Щодо елементів цивільного правопорушення позивач вказує, що: протиправна поведінка проявилась у поданні недостовірних даних про товар, а саме про його основні характеристики та термін придатності, що впливає на митну вартість вантажу; збитки - втрати, яких зазначало підприємство перевізник внаслідок затримання транспортних засобів; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що транспортні підприємства перевізника були вимушені перебувати на території митниці не з власної волі, а у зв`язку з поданням відправником вантажу недостовірних відомостей як підстави переміщення вантажу через кордон; вина проявилась в усвідомленні можливих негативних наслідків, які можуть настати через подання недостовірних відомостей.

Стосовно висновків суду про недоведення позивачем та не встановлення судом наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме - порушення умов договору, позивач зазначає, що договір не є елементом цивільного правопорушення, при цьому як позивач не стверджував, що між позивачем та відповідачем наявні договірні відносини, однак дані обставини не виключають можливості заподіяння збитків, деліктної позадоговірної відповідальності за наявності усіх елементів цивільного (господарського) правопорушення.

2.2.2. Позивач вважає, що додаткове рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, оскільки судом не враховано критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

2.3. узагальнені доводи та заперечення іншого учасника справи

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивача на рішення суду в даній справі, відповідач зазначає наступне:

- апелянтом безпідставно зазначено про неправильне застосування судом першої інстанції положень ст. ст. 15, 16 ЦК України та не обґрунтовано вказаного;

- сторони Договору (ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-1» та BRIGHTFORD LTD) погодили, що саме замовник, тобто BRIGHTFORD LTD є особою, яка має надавати пакет документів, необхідний для перевезення вантажу (товаросупровідні документи), і саме замовник несе відповідальність за будь-які недоліки таких документів (пункт 5.4 Договору), внаслідок чого перевізнику можуть бути завдані збитки;

- ТОВ «УКРМАСЛОТРЕЙД» не зазначало у жодному документі недостовірної інформації про вантаж, оскільки відомості як про найменування вантажу, так і про його строк придатності зазначені у повній відповідності до умов контракту №30052024 від 30.05.2025, укладеного між ТОВ «УКРМАСЛОТРЕЙД» та BRIGHTFORD LTD (п. 1.1. цього контракту);

- судом першої інстанції прямо зазначено про те, що позивачем не доведено жодного елементу цивільного (господарського) правопорушення.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивача щодо додаткового рішення, відповідач зазначає наступне:

- відповідно до розділу 2 завдання №5 до договору про надання правничої допомоги від 28.03.2024 між ТОВ «УКРМАСЛОТРЕЙД» та АО «ЮФ «ОНОПЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» за надання послуги з представництва інтересів ТОВ «УКРМАСЛОТРЕЙД» у Господарському суді міста Києва у судовій справі №910/5655/25 гонорар складає 40 000,00 грн., суд першої інстанції оцінив правову оцінку двох процесуальних документів з додатками загальним обсягом у 59 сторінок, а також їх направлення до суду у втричі меншу суму та стягнув лише 12 000,00 грн;

- у апеляційній скарзі на додаткове оскаржуване рішення позивач просить суд апеляційної інстанції скасувати таке рішення та ухвалити нове, яким зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, однак який же розмір витрат, на його думку, є обґрунтованим, апелянт не вказує.

Таким чином, відповідач просить суд залишити без задоволення апеляційні скарги, а оскаржувані рішення без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; посилання на норми права

3.1.1. щодо рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025

Предметом позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 287 279,08 грн. за неналежне виконання умов CMR накладних за № 020102 та № 060102 на підставі статей 147, 224 Господарського кодексу України у зв`язку з тим, що в ході митного оформлення вантажу, що був завантажений відповідачем, митний орган дійшов висновку про те, що відповідачем було надано недостовірні відомості щодо фактичних даних про товар, а саме про його основні характеристики та термін придатності, що є необхідним для визначення коду товару та безпосередньо впливає на митну вартість вантажу, що в подальшому призвело до вимушеного перебуванням транспортних засобів підприємства перевізника з вини відправника вантажу разом з водіями підприємства перевізника в період з 08.01.2025 року по 14.02.2025 року в зоні митного контролю завантажені тимчасово вилученим товаром і неможливістю покинення території митниці, як наслідок підприємство зазнало реальних втрат зокрема водіям виплачувалась заробітна плата та добові витрати на відрядження.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 16.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (позивач, перевізник) та Brightford LTD (замовник) укладено Договір № 16112021 (Договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого предметом даного Договору є виконання послуг перевезення вантажу, погодженого у заявці відповідно до вимог законодавства України, міжнародних угод і Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ), Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП), а замовник приймає та здійснює оплату наданих перевізником послуг.

Відповідно до пункту 3.1.1 Договору замовник зобов`язаний надавати пакет документів, необхідних для безперешкодного перевезення вантажів по всьому маршруту.

Згідно з пунктом 5.4 Договору замовник несе повну матеріальну відповідальність перед перевізником за будь-які спричинені йому збитки, зумовлені відсутністю, недостатністю, неправдивістю, чи підробкою товарно-супровідних документів, що сталися з вини замовника або будь-якої іншої особи, що діяла від імені та/або в інтересах замовника.

Пунктом 7.1 Договору визначено, що всі спори і розбіжності, які можуть виникнути з цього Договору або у зв`язку із ним будуть вирішуватися дружнім шляхом. Якщо це виявиться неможливим, то вони будуть передані на розгляд в Господарський суд за місцем знаходження перевізника. Сторони погодили, що строк позовної давності складає 3 роки. До спірних правовідносин застосовуються норми законодавства України.

На виконання умов Договору замовником були надані заявки № 100 та № 101 щодо перевезення технічної олії за маршрутом Україна, Полтавська область, село Омельник, вулиця Козацька, будинок 8Б - Bulmarket DM, 100 Tutrakan, Boulevard, 700, Ruse, Bulgaria з ціною перевезень 85 доларів США за 1 тону вантажу.

На виконання вказаних заявок позивачем направлено транспортні засоби BC6482TI/BC1013XG та BC6471TI/BC0895XG до села Омельник Полтавської області. Відповідач здійснив завантаження вказаних транспортних засобів технічною олією у кількості 24 340 кг та 24 460 кг відповідно, за фактом чого складено накладні CMR № 020102 від 02.01.2025 року та № 060102 від 06.01.2025 року.

08.01.2025 року вищевказані транспортні засоби позивача прибули до пункту пропуску «Рені-Джюрджюлешть» митного поста «Придунайський» Одеської митниці (Одеська область, місто Рені, Дорога Дружби, 20), де вони були затримані Одеською митницею у зв`язку із виявленням в ході огляду товару невідповідності відомостей щодо вантажу у товаросупровідних документах.

22.01.2025 року державним інспектором УБПМП Одеської митниці складено протоколи про порушення митних правил за № 0045/UA500000/2025 та за № 0046/UA500000/2025 відносно відповідача з підстав, що спрямовані на переміщення вантажу через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів, документів, які містять неправдиві відомості щодо терміну придатності вантажу, порушуючи вимоги частини 1 статті 483 Митного Кодексу України.

13.02.2025 року вищевказані транспортні засоби виїхали з пункту пропуску для автомобільного сполучення «Рені-Джюрджюлешть» митного поста «Придунайський» Одеської митниці та прибули до складу Одеської митниці «Одіссей» (Одеська область, Таїровська селищна рада, Іллічівська дорога, 9).

14.02.2025 року вантаж з вищевказаних транспортних засобів був перелитий, а транспортні засоби були звільнені та випущені з території складу Одеської митниці «Одіссей».

З огляду на вищевказані обставини позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача збитків у загальному розмірі 287 279,08 грн., з яких упущена вигода за незавершені перевезення двох вантажів у розмірі 173 344,92 грн., добові витрати двох водіїв на відрядження за період з 08.01.2025 року по 14.02.2025 року у розмірі 53 960,00 грн., заробітна плата двох водіїв включаючи ЄСВ за період з 08.01.2025 року по 14.02.2025 року у розмірі 51 681,80 грн., витрати на переміщення двох автопоїздів з пункту пропуску до митного складу у розмірі 8 292,36 грн.

Приписами статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Отже, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою також є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими (статті 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України).

Колегією суддів встановлено, що враховуючи умови Договору (пункт 3.1.1 Договору) сторони погодили, що саме замовник, тобто Brightford LTD є особою, яка має надавати пакет документів, необхідний для перевезення вантажу (товаросупровідні документи), і саме замовник несе відповідальність за будь-які недоліки таких документів (пункт 5.4 Договору), внаслідок чого перевізнику можуть бути завдані збитки.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, доказів порушення прав позивача щодо надання відповідачем недостовірних відомостей щодо фактичних даних про товар, а саме про його основні характеристики та термін придатності, що в подальшому призвело до вимушеного перебуванням транспортних засобів підприємства перевізника з вини відповідача та вантажу в зоні митного контролю з тимчасовим вилученим товару і неможливістю покинення території митниці, які в подальшому завдали збитків у загальному розмірі 287 279,08 грн., а також наявності між позивачем та відповідачем будь-яких господарських відносин, у тому числі укладених між сторонами відповідних договорів, позивачем суду не надано.

Відтак, позивачем не доведено, а судом не встановлено наявності усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, а саме порушення відповідачем умов Договору, наявності завданих збитків з боку відповідача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, а також вини відповідача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

3.1.2. щодо додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2025

Як було зазначено вище, рішенням Господарського міста Києва від 04.08.2025 в позові відмовлено повністю, з чим погодилась судова колегія.

У подальшому відповідачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5655/25 щодо стягнення з позивача на користь відповідача 40 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У свою чергу, позивачем було заявлено клопотання про зменшення витрат відповідача на професійну правничу допомогу.

Оскаржуваним додатковим рішенням заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмаслотрейд» про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково, присуджено до стягнення з позивача на користь відповідача 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі позивач наводить свої доводи щодо незгоди з сумою, яка була присуджена судом, зокрема зазначає, що судом не враховано критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем надано суду Договір про надання правничої допомоги від 28.03.2024 року, Завдання № 5 від 27.05.2025 року до Договору про надання правничої допомоги від 28.03.2024 року (Завдання № 5 до Договору), Детальний опис послуг від 11.08.2025 року на суму 40 000,00 грн., Акт приймання-передачі наданих послуг від 06.08.2025 року на суму 40 000,00 грн., Рахунок-фактуру № 1 від 06.08.2025 року на суму 40 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.1 Завдання № 5 до Договору за надані за цим Договором послуги клієнт сплачує виконавцю гонорар. Розмір гонорару виконавця згідно з цим завданням складається з узгодженої між клієнтом та виконавцем суми у розмірі 40 000,00 грн. (Узгоджена сума) за надання послуг, вказаних в пункті 1.1 цього завдання.

Згідно з пунктом 2.4 Завдання № 5 до Договору гонорар виконавця за цим завданням, який сплачується клієнтом виконавцю, відображається в акті приймання-передачі наданих послуг та/або в актах приймання-передачі наданих послуг.

Отже, гонорар відповідач та адвокат визначили у фіксованому розмірі в сумі 40 000,00 грн. за надання правової допомоги у межах даної справи.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.06.2021 року справа № 159/5837/19, згідно з якою витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.

Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.

Також суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 року у справі № 912/1025/20).

Колегія суддів апеляційного господарського суду, виходячи з принципу співмірності та розумності у визначенні вартості адвокатських послуг, зважаючи на: категорію справи, яка не є складною; її малозначність; ціну позову; невеликий обсяг часу, необхідний для процесуальних документів (відзиву на позов та заперечень; розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін - вважає, що витрати відповідача на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн - не відповідають критерію розумності та пропорційності з урахуванням складності справи та предмету позову.

При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, заявлений розмір витрат є необґрунтованим, а їх стягнення з позивача становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, обґрунтованою та співмірною є сума витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн, яка була покладена на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

З наведених підстав суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного додаткового рішення суду.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, судова колегія також погоджується з розподілом витрат відповідача на правничу допомогу, за результатами якого було прийнято оскаржуване додаткове рішення.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ

5.1. мотиви прийняття або відхилення аргументів учасників справи

Аргументи позивача, що стосуються оскаржуваного рішення суду, колегією суддів було досліджено в мотивувальній частині даної постанови (п. 3.1.1.) та встановлено їх необґрунтованість.

Зокрема, колегія суддів встановила, що сторони Договору (ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-1» та BRIGHTFORD LTD) погодили, що саме замовник, тобто Brightford LTD є особою, яка має надавати пакет документів (пункт 3.1.1 Договору), необхідний для перевезення вантажу (товаросупровідні документи), і саме замовник несе відповідальність за будь-які недоліки таких документів (пункт 5.4 Договору), внаслідок чого перевізнику можуть бути завдані збитки.

Доказів господарських правовідносин позивача та відповідача матеріали справи не містять.

Виходячи з вказаного, стосовно елементів цивільного правопорушення колегія суддів зазначає, що недоведеними є зокрема такі елементи як протиправна поведінка саме відповідача та його вина у того правопорушенні, про яке стверджує позивач в обґрунтування даного позову, а відтак і відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками позивачеві зі сторони відповідача.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог з підстав їх недоведеності.

Доводи позивача про те, що додаткове рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, оскільки судом не враховано критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката - не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного додаткового рішення, оскільки судом першої інстанції з урахуванням принципу співмірності та розумності у визначенні вартості адвокатських послуг обґрунтовано присуджено до стягнення витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн із 40 000,00 грн, заявлених відповідачем.

Таким чином, апеляційні скарги не містять обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваних рішення та додаткового рішення, а доводи, наведені скаржником, не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування відповідних рішень у даній справі.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду та додаткове рішення прийняті у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав їх скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у справі № 910/5655/25 підлягають залишенню без змін.

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у справі № 910/5655/25 задоволенню не підлягають.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги на рішення суду згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у справі № 910/5655/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2025 у справі № 910/5655/25 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 у справі № 910/5655/25 залишити без змін.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук