ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2026 р. Справа № 916/915/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Букарова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

за позовом: Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури (68609, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Дмитрівська, 63; код ЄДРПОУ ), в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ), Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (68300, Одеська обл., Ізмаїльський р-н., м. Кілія, вул. Миру, 57; ),

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Октан" (68300, Одеська обл., Ізмаїльський р-н., м. Кілія, вул. Миру, 83; ),

до відповідача-2: Комунального підприємства "Світло" (68300, Одеська обл., Ізмаїльський р-н., м. Кілія, вул. Героїв України, 64; ),

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 194938,28 грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури - прокурор Кривельова Т.М.;

від Південного офісу Держаудитслужби не з`явився;

від Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області не з`явився;

від відповідача-1 адвокат Гніздовська Г.М., ордер № 1494625;

від відповідача-2 не з`явився.

Обставини справи.

Керівник Ізмаїльської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби та Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Октан" та Комунального підприємства "Світло" в якій просить:

- Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 24.02.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Октан" та Комунальним підприємством "Світло";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 29.03.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Октан" та Комунальним підприємством "Світло";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 14.05.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Октан" та Комунальним підприємством "Світло";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 01.06.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Октан" та Комунальним підприємством "Світло";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 05.07.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Октан" та Комунальним підприємством "Світло";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 25.10.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Октан" та Комунальним підприємством "Світло";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 10 від 12.11.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Октан" та Комунальним підприємством "Світло";

- Визнати недійсною додаткову угоду № 11 від 28.12.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Октан" та Комунальним підприємством "Світло";

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Октан" на користь Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області безпідставно сплачені кошти в сумі 194938,28 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2025 справу № 916/915/25 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.

Ухвалою суду від 17.03.2025 прийнято позовну заяву керівника Ізмаїльської окружної прокуратури до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/915/25. Справу № 916/915/25 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 15.04.2025 о 10:30 год.

02 квітня 2025 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Октан" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Так, в обґрунтування вказаного відзиву відповідач-1 зазначає, що під час укладення Додаткової угоди № 1 від 24.02.2021 року до Договору № Б1 від 15.02.2021 збільшення ціни за одиницю товару (бензин А-95, бензин А-92 та дизельне паливо) було здійснено в рамках ліміту, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Тобто, збільшення ціни за одиницю товару згідно з Додатковою угодою № 1 від 24.02.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021 року у відсотковому співвідношенні має розраховуватися наступним чином: за бензин А-95: (26,27 грн 23,89 грн) / 23,89 грн х 100 = 9,96%; за бензин А-92: (25,17 грн 22,89 грн) / 22,89 грн х 100 = 9,96%; за дизельне паливо: (25,17 грн 22,89) / 22,89 грн х 100 = 9,96%.

В свою чергу, ціна за одиницю кожного товару (бензин А-95, бензин А-92, дизельне паливо) збільшилась на 9,96%, що, в свою чергу, не перевищує ліміту у 10%, встановленого п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції від 23.01.2021), у зв`язку з чим Додаткова угода № 1 від 24.02.2021 відповідає вимогам законодавства та не підлягає визнанню недійсною.

Фінансування закупівлі за Договором № Б1 від 15.02.2021 було здійснено за рахунок бюджетних коштів лише частково, оскільки КП "СВІТЛО" є окремою юридичною особою, самостійно формує та реалізує фінансово-господарську політику, визначає напрями свого економічного розвитку, здійснює управління майном, що перебуває у його користуванні, та несе відповідальність за результати своєї господарської діяльності.

Зокрема, як вбачається зі змісту Специфікації на поставку товару до Додаткової угоди № 1 від 24.02.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, закупівля товару (бензин А-95, бензин А-92, дизельне паливо), постачальником якого є ТОВ "ОКТАН", здійснювалась як за рахунок бюджетних коштів, так і за рахунок власних коштів КП "СВІТЛО", а саме: 1) бензин А-95, кількістю 4000 л., вартістю 95560,00 грн (71670,00 грн за рахунок бюджетних коштів, 23890,00 грн за рахунок власних коштів); 2) бензин А-92, кількістю 3500 л., вартістю 801150,00 грн (274680,00 грн за рахунок бюджетних коштів, 526470,00 грн за рахунок власних коштів); 3) дизельне паливо, кількістю 4000 л., вартістю 915600,00 грн (343350,00 грн за рахунок бюджетних коштів, 572250,00 грн за рахунок власних коштів).

Зі змісту наведеного, випливає, що хоч для здійснення закупівлі товару (бензин А-95, бензин А-92, дизельне паливо) за Договором № Б1 від 15.02.2021 були частково залучені бюджетні кошти, проте переважна частина витрат, пов`язаних із купівлею товару, була здійснена КП "СВІТЛО" виключно за рахунок власних коштів підприємства.

Також керівник Ізмаїльської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом із пропуском строку позовної давності, оскільки перебіг позовної давності для звернення до суду із даним позовом має розпочинати свій відлік з моменту укладення додаткових угод до Договору № Б1 від 15.02.2021.

Тобто, останнім днем строку звернення керівника Ізмаїльської окружної прокуратури із відповідним позовом про визнання недійсними додаткових угод до Договору № Б1 від 15.02.2021 є: 1) 24.02.2024 (Додаткової угоди № 1); 2) 29.03.2024 (Додаткової угоди № 2); 3) 14.05.2024 (Додаткова угода № 3); 4) 01.06.2024 (Додаткова угода № 5); 5) 05.07.2024 (Додаткова угода № 6); 6) 25.10.2024 (Додаткова угода № 9); 7) 12.11.2024 (Додаткова угода № 10); 7) 28.12.2024 (Додаткова угода № 11).

Таким чином, строк звернення до суду із позовом про визнання недійсними додаткових угод до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладених між ТОВ "ОКТАН" та КП "СВІТЛО", закінчився у 2024 році.

Відповідач-1 зазначає, що на підтвердження господарської необхідності у внесенні змін до Договору № Б1 від 15.02.2021 внаслідок коливання цін на товари (бензин А-95, бензин А-92, дизельне паливо), постачальником якого є ТОВ "ОКТАН", на ринку відповідачем-1 були надані КП "СВІТЛО" цінові довідки, складені Торгово-промисловою палатою України, що, в свою чергу, є належними доказами на підтвердження наявності коливання (зміни) ціни на вказані товари на ринку, а відтак твердження керівника Ізмаїльської окружної прокуратури про те, що надані цінові довідки нібито не підтверджують коливання ціни на товар, є безпідставними та не відповідають дійсності

Вказаний відзив відповідача-1 суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

03 квітня 2025 року до суду від Комунального підприємства "Світло" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Так, в обґрунтування вказаного відзиву відповідач-2 зазначає, що він є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, щодо захисту прав та охоронюваних інтересів у судовому порядку. Підприємство є підпорядкованим Кілійській міській раді Ізмаїльського району, Одеської області. Комунальне підприємство, як одержувач бюджетних коштів визначає напрямки використання коштів на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань.

Доказом зростання та коливання ціни для укладання додаткових угод є цінові довідки видані Торгово-промисловою палатою України (додаткові угоди №№ 1, 2, 3), а також цінові довідки видані Одеською регіональною торгово-промисловою палатою (додаткові угоди №№ 6, 9, 10), де зазначені рівень середніх роздрібних цін на нафтопродукти та рахується зміна ціни (коливання) між зазначеними датами. Дані довідки підлягають застосуванню оскільки вони складені до укладання додаткових угод, якими встановлено збільшення ціни на ринку на відсоток, який не перевищує відсоток вказаний в довідках.

Вказаний відзив відповідача-1 суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

11 квітня 2025 року до суду від керівника Ізмаїльської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив ТОВ "Октан", в якій прокурор зазначає таке.

Щодо тверджень ТОВ "Октан" про те, що збільшення ціни за одиницю товару (бензин А-95, бензин А-92 та дизельне паливо) за умовами додаткової угоди № 1 від 24.02.2021 було здійснено в межах ліміту, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», прокурор обґрунтовує недійсність додаткової угоди № 1 саме у зв`язку з відсутністю належного документального підтвердження коливання ціни на ринку. Жодними документами постачальника не обґрунтовано для замовника пропозицію про підвищення ціни, визначеної у договорі, тобто чому таке підвищення цін на ринку зумовило неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, не наведено будь-яких причин, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним, а також постачальником не доведено, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Щодо тверджень ТОВ "Октан" про неможливість стягнення суми безпідставно сплачених коштів до Кілійської міської ради у повному обсязі у зв`язку з залученням до сплати за Договором № Б1 від 15.02.2021, як коштів місцевого бюджету, так і власних коштів КП "Світло", прокурор зазначає, що хоча частина коштів, сплачена за Договором № Б1 від 15.02.2021, і є власними коштами КП "Світло", однак, у зв`язку з тим, що підприємство створено Кілійською міською радою, здійснює свою діяльність від імені територіальної громади та на основі комунального майна, то й зазначені власні кошти є власністю територіальної громади, а отже є бюджетними коштами.

Щодо позовної давності прокурор вказує, що загальний строк позовної давності для звернення до суду з даною позовною заявою закінчується з 24.02.2024 по 28.12.2024, однак є продовженим на період дії карантину та на період дії воєнного стану в Україні.

Вказану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

11 квітня 2025 року до суду від керівника Ізмаїльської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив КП "Світло", в якій прокурор зазначає таке.

Щодо тверджень КП "Світло" про те, що цінові довідки Торгово-промислової палати України та Одеської регіональної торгово-промислової палати підлягають застосуванню, оскільки відображають рівень середніх роздрібних цін на нафтопродукти та рахують зміну ціни (коливання) між відповідними датами, прокурор зазначає, що у вказаних довідках зазначено, що джерелом інформації є зведені дані інформаційно-аналітичного ресурсу «Все АЗС» та фінансового порталу «Мінфін». При цьому, також зазначено, що інформація отримана з інших джерел, вважається досить вірогідною, але ТПП України не може гарантувати факт її достовірності.

В частині довідок зазначено, що джерелом інформації є «Онлайн-моніторинг та аналіз ринку нафтопродуктів України» НТЦ «Психея», при цьому, не вбачається яким чином співвідносяться вказане джерело інформації щодо цін з джерелами, які використовувалися при укладенні додаткових угод №№ 1, 2, 3, а саме зведені дані інформаційно-аналітичного ресурсу «Все АЗС» та фінансовий портал «Мінфін».

Таким чином, вказані довідки не підтверджують коливання ціни на товар оскільки неможливо порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни в період з дати укладення договору і до внесення до нього змін даною додатковою угодою.

Вказану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

11 квітня 2025 року до суду від керівника Ізмаїльської окружної прокуратури надійшли заперечення на заяву ТОВ "Октан" про застосування позовної давності.

Вказані заперечення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

11 квітня 2025 року до суду від Південного офісу Держаудитслужби надійшли додаткові пояснення у справі.

Вказані додаткові пояснення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

11 квітня 2025 до суду від Південного офісу Держаудитслужби надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

Вказану заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

14 квітня 2025 року до суду від КП "Світло" надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 15.04.2025 суд протокольною відклав підготовче засідання у справі на 09:30 год. 29.04.2025.

21 квітня 2025 року до суду від ТОВ "Октан" надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач-1 просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вказані заперечення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

28 квітня 2025 року до суду від КП "Світло" надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 29.04.2025 закрито підготовче провадження у справі № 916/915/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.05.2025 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 21.05.2025 провадження у справі № 916/915/25 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24. Зобов`язано учасників справи повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі № 916/915/25.

10 грудня 2025 року до Господарського суду Одеської області від керівника Ізмаїльської окружної прокуратури надійшло клопотання про поновлення у справі, в якому заявник просить суд поновити провадження у справі № 916/915/25 у зв`язку з усуненням обставин, що раніше зумовили його зупинення.

Ухвалою суду від 18.12.2025 поновлено провадження у справі № 916/915/25. Постановлено здійснити розгляд справи № 916/915/25 по суті впродовж розумного строку та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 27.01.2026 о 14:10 год.

Представники позивачів та відповідача-2 у судове засідання 27.01.2026 не з`явились.

Прокурор у судовому засіданні 27.01.2026 надав пояснення, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 27.01.2026 надав пояснення, в яких позовні вимоги не визнав та у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

У судовому засіданні 27.01.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду і повідомлено прокурора та представника відповідача-1 про час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача-1, суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що Ізмаїльською окружною прокуратурою за наслідками опрацювання даних оприлюднених на веб-порталі Prozorro - публічні закупівлі встановлено, що Комунальне підприємство "Світло" (надалі замовник або відповідач-2) 06.01.2021 оголосило про проведення відкритих торгів "Бензин А-95, Бензин А-92, Дизельне паливо (код ДК 021:2015:09130000-9 "Нафта і дистиляти")" з очікуваною вартістю 1979000,00 грн.

Запланований обсяг закупівлі товару складав: 4000 л. бензину А-95, 35000 л. бензину А-92, 40000 л. дизельного палива.

Учасниками вказаної процедури зареєструвались: ТОВ "Октан" з остаточною ціновою пропозицією 1812310,00 грн з ПДВ та ФОП Євстратенко Ігор Валерійович з остаточною ціновою пропозицією 1824000,00 грн з ПДВ;

За результатом розгляду тендерних пропозицій, згідно з протоколом розкриття тендерних пропозицій/пропозицій UA-2021-01-06-001635-b переможцем визначено ТОВ "Октан" (надалі постачальник або відповідач-1) з остаточною ціновою пропозицією 1812310,00 грн з ПДВ.

В подальшому, КП "Світло" та ТОВ "Октан" уклали Договір № Б1 від 15.02.2021 (надалі - Договір) за предметом: ДК 021:2015 під кодом: 09130000-9 Нафта і дистиляти (Бензин А-95, Бензин А-92, Дизельне паливо) на суму 1812310,00 грн.

Відповідно до специфікації товару за Договором здійснюється закупівля: Бензину-А95 у кількості 4000 л. вартістю 23,89 грн за одиницю товару на загальну суму 95560,00 грн; Бензину-А92 у кількості 35000 л. вартістю 22,89 грн за одиницю товару на загальну суму 801150,00 грн; ДП у кількості 40000 л. вартістю 22,89 грн за одиницю товару на загальну суму 915600,00 грн.

Прокурор зазначає, що відповідно до п. 3.4. Договору сума Договору не є динамічною і не може бути змінена в сторону збільшення протягом строку дії цього Договору, крім випадків, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема:

- збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії. У разі коливання ціни товару на ринку в межах до 10 % від ціни за одиницю товару, Постачальник письмово звертається до Замовника щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідкою(ми) або листом(ми) (завіреними копіями цих довідки(ок) або листа(ів)) відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку. До розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна щодо розміру ціни на товар на момент укладання Договору (з урахуванням внесених раніше змін до Договору про закупівлю) та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій, що підтверджує коливання (зміни) цін на ринку товару що є предметом закупівлі за цим Договором.

Згідно з п. 3.2. Договору ціна на Товар визначена в Специфікації (Додаток 1) та включає: вартість Товару з урахуванням усіх податків і зборів та інших обов`язкових платежів, що сплачуються або мають бути сплачені Постачальником відповідно до чинного законодавства України, а також витрати з транспортування до місця поставки, страхування, навантаження, розвантаження та всі інші витрати Постачальника пов`язані з виконанням цього Договору.

Розрахунок проводиться шляхом оплати Замовником після пред`явлення Постачальником рахунка на оплату Товару та підписання Сторонами видаткової накладної.

Замовник зобов`язується повністю оплатити вартість (ціну), переданої у його власність (поставленої) партії Товару, протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами накладної (видаткової накладної) на переданий у власність (поставлений) Товар, шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок Продавця, вказаний в цьому Договорі (п. 4.1. Договору).

Постачальник здійснює передачу у власність Замовника Товар па підставі талонів на його отримання в мережі АЗС Постачальника (п. 5.3. Договору).

Постачальник зобов`язаний в строк до 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання заявки передати Замовнику Товар та бланки-дозволи на отримання Товару зі зберігання в мережі АЗС в асортименті і кількості, вказаними в заявці (п. 5.5. Договору).

Відповідно до умов п. 10.1 Договору цей Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Станом на момент підписання Договору № Б1 від 15.02.2021 сторонами було погоджено всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".

У подальшому, до вказаного договору укладено ряд додаткових угод, а саме:

- № 1 від 24.02.2021, на підставі якої підвищено ціну за одиницю товару та зменшено кількість товару: на Бензин-А95 до 26,27 грн у кількості 3637,6094 л., на Бензин-А92 до 25,17 грн у кількості 31829,5590 л., на ДП до 25,17 грн у кількості 36376,6389 л. Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання.

- № 2 від 29.03.2021, на підставі якої підвищено ціну за одиницю товару та зменшено кількість товару: на Бензин-А95 до 27,99 грн у кількості 3226,3666 л., на Бензин-А92 до 26,99 грн у кількості 27818,0808 л., на ДП до 27,49 грн у кількості 31475,4456 л. Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання.

- № 3 від 14.05.2021, на підставі якої підвищено ціну за одиницю товару та зменшено кількість товару: на Бензин-А95 до 28,49 грн у кількості 3169,7438 л, на Бензин-А92 до 27,49 грн у кількості 24563,0411 л, на ДП до 27,99 грн у кількості 29419,3712 л. Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання.

№ 5 від 01.06.2021, на підставі якої підвищено ціну за одиницю товару та зменшено кількість товару: на Бензин-А95 до 28,49 грн у кількості 3169,7438 л., на Бензин-А92 до 27,49 грн у кількості 29063,0411 л., зменшено ціну за одиницю товару та зменшено кількість товару на ДП до 27,49 грн у кількості 32639,3712 л., а також зменшено загальну суму Договору до 1798290,31 грн. Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання.

- № 6 від 05.07.2021, на підставі якої підвищено ціну за одиницю товару та зменшено кількість товару: на Бензин-А95 до 29,49 грн у кількості 3131,3090 л., на Бензин-А92 до 28,41 грн у кількості 28748,1192 л., на ДП до 28,42 грн у кількості 32079,4845 л. Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання

- № 7 від 16.07.2021, на підставі якої збільшено вартість за рахунок бюджетних коштів і зменшено вартість за рахунок власних коштів в сумі 127845,00 грн. Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання.

- № 8 від 29.09.2021, на підставі якої зменшено вартість за рахунок бюджетних коштів і збільшено вартість за рахунок власних коштів у сумі 42916,79 грн. Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання.

- № 9 від 25.10.2021, на підставі якої підвищено ціну за одиницю товару та зменшено кількість товару: на Бензин-А95 до 30,49 грн у кількості 3194,6212 л., на Бензин-А92 до 29,29 грн у кількості 28 460,3206 л., на ДП до 29,49 грн у кількості 31 452,0529 л. Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання.

- № 10 від 12.11.2021, на підставі якої підвищено ціну за одиницю товару та зменшено кількість товару: на Бензин-А95 до 31,49 грн у кількості 3124,9285 л., на Бензин-А92 до 30,49 грн у кількості 27614,3191 л., на ДП до 30,49 грн у кількості 30421,8773 л. Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання.

- № 11 від 28.12.2021, на підставі якої зменшено ціну за одиницю товару та кількість товару: на Бензин-А95 до 30,49 грн у кількості 1000,00 л., на Бензин-А92 до 29,49 грн у кількості 21869,00 л., на ДП до 29,49 грн у кількості 16087,00 л., а також зменшено загальну вартість Договору до 1087641,12 грн. Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання

Водночас, згідно з додатковими угодами № 1, 2, 3, 5, 6, 9, 10, 11 неодноразово змінено істотні умови Договору, а саме, збільшено ціну за одиницю товару та зменшено його кількість. Фактично ціна за бензин А-95 збільшилась більше ніж на 27 % порівняно з погодженою ціною під час закупівлі, за бензин А-92 більше ніж на 28 %, за ДП більше ніж на 28 %.

Щодо повернення надмірно сплачених коштів, прокурор зазначає, що недійсність цих додаткових угод не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані Договором, тобто зобов`язання є договірним.

Прокурором також зазначено, що у спірний період Товариством з обмеженою відповідальністю "Октан" на підставі Договору про постачання товару № Б1 від 15.02.2021 отримало бензин А-95 по 23,89 грн за 1000 л. 23890,00 грн (замість 28646,00 грн), бензин А-92 по 22,89 грн за 21869 л. 500581,41 грн (замість 609930,22 грн) та дизельне паливо по 22,89 грн за 16087 л 368231,43 грн (замість 449064,9), отже сума переплати за вказаний період складає 194938,28 грн.

Отже, прокурор вважає, що оскільки правові підстави для зміни ціни одиниці товарів за договорами у відповідності до укладених додаткових угод відсутні, додаткові угоди №№ 1, 2, 3, 5, 6, 9, 10, 11 є такими, що суперечать наведеним вище приписам законодавства, а тому необхідно їх визнати недійсними на підставі положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України, а надміру сплачені кошти підлягають поверненню.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби та Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області підлягають задоволенню, з таких підстав.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною 3 статті 41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 3 статті 53 ГПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому частина 4 статті 53 ГПК України визначає, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування (стаття 7 Конституції України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Закону України Про місцеве самоврядування в України місцеве самоврядування в Україні це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 4 Закону України Про місцеве самоврядування в України одним із основних принципів місцевого самоврядування визначено поєднання місцевих і державних інтересів.

Відповідно до статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування в України сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (частини 1, 4 та 8 статті 60 Закону України Про місцеве самоврядування в України).

При цьому частина 1 статті 62 Закону України Про місцеве самоврядування в України передбачає, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. У випадках, коли доходи від закріплених за місцевими бюджетами загальнодержавних податків та зборів перевищують мінімальний розмір місцевого бюджету, держава вилучає із місцевого бюджету до державного бюджету частину надлишку в порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Водночас Великою Палатою Верховного Суду у справі № 905/1907/21 зауважено, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес і стосується прав та інтересів великого кола осіб мешканців області. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна й інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади області.

Відповідно до приписів статті 7 Закону України Про публічні закупівлі центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України.

Здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (стаття 1 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні).

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні унормовано положеннями Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні та приписами Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою КМУ від 03.02.2016 № 43 (Положення).

Статтею 2 цього Закону встановлено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення аудиту, інспектування, перевірки та моніторингу закупівлі.

При цьому статтею 3 Закону встановлено, що державний фінансовий аудит є різновидом державного фінансового контролю і полягає у перевірці та аналізі органом державного фінансового контролю фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів і майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю. Результати державного фінансового аудиту та їх оцінка викладаються у звіті.

Статтею 5 Закону встановлено, що контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель, який згідно зі статті 2 цього Закону є одним з головних завдань органу державного фінансового контролю, здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України Про публічні закупівлі, проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Так, пунктом 10 статті 10 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, пунктів 3,4,9 частини 4 Положення, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки державних закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства тощо.

Враховуючи викладене, Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, зокрема, при здійсненні державних закупівель.

Згідно пунктів 1, 3, 13 Положення, Південний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. Офіс є юридичною особою публічного права. Основним завданням Офісу є реалізація повноважень Держаудитслужби на території Миколаївської, Одеської, Херсонської областей, а також на території інших областей за дорученням Голови Держаудитслужби та його заступників, Автономної Республіки Крим та в місті Севастополі.

У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління в Миколаївській, Херсонській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - управління), які здійснюють свої повноваження на території адміністративно-територіальної одиниці за їх місцезнаходженням відповідно.

На території Одеської області реалізацію державного фінансового контролю здійснює апарат Офісу.

За змістом частин 1, 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наведено такі правові висновки:

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (пункт 37).

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (пункт 38).

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (пункт 39).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (пункт 40).

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (пункт 43).

Враховуючи викладене, господарським судом встановлено, що прокурором надано розумний строк для звернення як Ради (особи, якою укладено Договір разом із оспорюваними Додатковими угодами та сплачено відповідну суму коштів), так і Офісу (особи, на яку покладено обов`язок із здійснення державного фінансового контролю) для відновлення порушених прав та інтересів, проте останніми з моменту отримання повідомлень в порядку статті 23 Закону України Про прокуратуру не вчинено спрямованих на захист порушених інтересів дій, відтак, господарський суд доходить до висновку, що Прокурором підтверджено наявність підстав для представництва інтересів Ради та Офісу.

Так, предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або відсутність підстав для визнання недійсними зазначених у прохальній частині позовної заяви прокурора додаткових угод, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Октан" та Комунальним підприємством "Світло" та стягнення надмірно сплачених бюджетних коштів у розмірі 194938,28 грн.

Як встановлено судом, 15.02.2021 між Комунальним підприємством "Світло" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Октан", як постачальником, було укладено Договір № Б1.

Відповідно до умов договору та додатків до нього, предметом вказаного договору є: ДК 021:2015 під кодом: 09130000-9 Нафта і дистиляти (Бензин-А95 у кількості 4000 л. вартістю 23,89 грн за одиницю товару на суму 95560,00 грн; Бензин-А92 у кількості 35000 л. вартістю 22,89 грн за одиницю товару на суму 801150,00 грн; ДП у кількості 40000 л. вартістю 22,89 грн за одиницю товару на суму 915600,00 грн) на загальну суму 1812310,00 грн.

Як встановлено судом вище, з аналізу додаткових угод слідує, що ціна за укладеним між сторонами Договором у відсотковому значенні збільшилась; Бензину А-92 більше ніж на 28 % від первинної ціни, Бензину А-95 більше ніж на 27 % від первинної ціни, дизельного пального більше ніж на 28 % від первинної ціни. При цьому, кількість літрів палива зменшено.

Закон України Про публічні закупівлі визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Приписами п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України Про публічні закупівлі вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України Про публічні закупівлі, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Наведене підтверджується також тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII. У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі".

Отже, вказана норма Закону № 922-VIII в редакції до 19 квітня 2020 року не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Зазначена норма була змінена Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель" № 114-IX від 18 вересня 2019 року (далі - Закон № 114-IX), яким Закон №922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, в новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.

Як вбачається з пояснювальної записки до проекту Закону № 114-IX, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії "ціновому демпінгу" коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.

За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом № 114-IX у вказану норму пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати "ціновий демпінг" з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю.

Правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів та документів, які б передували укладанню спірних додаткових угод з підтвердженням відповідної необхідності зміни ціни договору, не доведено жодних обставин, які б засвідчували неможливість виконання постачальником умов договору по запропонованій на процедурі закупівлі ціні, також відсутні будь-які докази, що виконання зобов`язань постачальником за ціною, що була узгоджена у договорі є неможливим та підвищення ціни було непрогнозованим для постачальника станом на час укладення договору.

У постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 ОП ВС зазначила, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися. Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. Верховний Суд звертає увагу на невірне тлумачення скаржником висновків суду апеляційної інстанції. Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Отже, як встановлено судом, укладаючи 15.02.2021 Договір № Б1, Товариство з обмеженою відповідальністю "Октан" та Комунальне підприємство "Світло" узгодили ціну: Бензину-А95 у кількості 4000 л вартістю 23,89 грн за одиницю товару на загальну суму 95560,00 грн; Бензину-А92 у кількості 35000 л. вартістю 22,89 грн за одиницю товару на загальну суму 801150,00 грн; ДП у кількості 40000 л. вартістю 22,89 грн за одиницю товару на загальну суму 915600,00 грн, та укладаючи у подальшому додаткові угоди № 1, № 2, № 3, № 5, № 6, № 9, № 10, № 11 до Договору було підвищено ціну на товар.

Отже, дослідивши обставини спору, суд приходить до висновку, що відбулось збільшення ціни товару, шляхом укладання додаткових угоди № 1, № 2, № 3, № 5, № 6, № 9, № 10, № 11, що суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про закупівлю та не відповідає принципам здійснення публічних закупівель, визначеним у ст. 5 цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог прокурора у зазначеній частині та визнання недійсними додаткових угод № 1, № 2, № 3, № 5, № 6, № 9, № 10, № 11.

Щодо вимоги про стягнення безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів в розмірі 194938,28 грн, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству (ч. 4 ст. 179 ГК України).

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК України "Купівля-продаж".

Статтею 669 ЦК України встановлено, що кількість товару, що продається, встановлюється в договорі купівлі-продажу в відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини першої статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як вже зазначалось відповідно до умов Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Октан" зобов`язаний поставити Комунальному підприємству "Світло" нафтопродуктів (бензин А-92 - 35000 л., бензин А-95 - 4000 л., дизельне паливо 40000 л.) на суму 1812310,00 грн, однак згідно накладних та платіжних доручень поставило нафтопродуктів менше (бензин А-95 по 23,89 грн за 1000 л. 23890,00 грн (замість 28646,00 грн), бензин А-92 по 22,89 грн за 21869 л. 500581,41 грн (замість 609930,22 грн) та дизельне паливо по 22,89 грн за 16087 л. 368231,43 грн (замість 449064,90).

Як слідує з матеріалів справи, загальна сума переплати складає 194938,28 грн (4756,00 грн+109348,81грн+80833,47 грн), а тому різниця вказаних сум 194938,28 грн була сплачена безпідставно, у зв`язку з чим має бути повернута до бюджету Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення майнової вимоги прокурора та стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю "Октан" до бюджету Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області грошових коштів у розмірі 194938,28 грн.

Додатково суд наголошує, що така позиція є сталою та послідовною, підтримана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.11.2025 по справі № 920/19/24, яка ухвалена саме за наслідками розгляду спору щодо дотримання вимог Закону України Про публічні закупівлі при виконанні сторонами договору постачання електроенергії.

Щодо тверджень відповідача-1, що збільшення ціни товару за Додатковою угодою № 1 від 24.02.2021 року здійснено в межах ліміту, встановленого законодавством, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

З вищезазначеного вбачається, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною лише за таких умов:

- відбувається за згодою сторін;

- порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації);

- підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником);

- загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

З аналізу положень Закону України «Про публічні закупівлі» слідує, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (ст. 651) та Господарського кодексу України (ст. 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору.

Якщо спеціальною нормою права заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного законодавчо визначеного переліку випадків, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого зазначеним приписом, означатиме незаконність внесення цих змін.

Відповідно до п. 3.4. Договору сума Договору не є динамічною і не може бути змінена в сторону збільшення протягом строку дії цього Договору, крім випадків, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема:

4) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії. У разі коливання ціни товару на ринку в межах до 10 % від ціни за одиницю товару, Постачальник письмово звертається до Замовника щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідкою(ми) або листом(ми) (завіреними копіями цих довідки(ок) або листа(ів)) відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку. До розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна щодо розміру ціни на товар на момент укладання Договору (з урахуванням внесених раніше змін до Договору про закупівлю) та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій, що підтверджує коливання (зміни) цін на ринку товару що є предметом закупівлі за цим Договором.

Станом на момент підписання Договору № Б1 від 15.02.2021 сторонами було погоджено всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі».

З метою укладання додаткової угоди № 1 від 24.02.2021 постачальником надано споживачу цінові довідки Торгово-промислової палати України.

Так, у довідці № 333/08.1-7.3 від 10.02.2021, наданій за листом-запитом ТОВ «Октан» № 66 від 04.02.2021, зазначено середній рівень цін АЗС Одеської області на паливо станом на 10.02.2021: бензин А-92 за ціною 24,69 25,89 грн/л з ПДВ; дизельне паливо за ціною 26,08 26,24 грн/л з ПДВ.

Також, у довідці № 237/08.1-7.3 від 03.02.2021, наданій за листом ТОВ «Октан» № 59 від 01.02.2021, зазначено, що середній рівень цін АЗС Одеської області на бензин А-95 станом на 01.02.2021 складав 25,45 26,41 грн/л з ПДВ

Крім того, у довідках зазначено, що джерелом інформації є зведені дані інформаційно-аналітичного ресурсу «Все АЗС» та фінансового порталу «Мінфін». При цьому, також зазначено, що інформація отримана з інших джерел, вважається досить вірогідною, але ТПП України не може гарантувати факт її достовірності.

Таким чином, суд вважає, що вказані довідки не підтверджують коливання ціни на товар, оскільки неможливо порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни в період з дати укладення договору і до внесення до нього змін даною додатковою угодою.

Враховуючи, що Договір № Б1 укладено 15.02.2021, то у даному випадку для підтвердження коливання ціни при укладанні додаткової угоди неможливо застосовувати ціни за 01.02.2021 та 10.02.2021, оскільки вони мали місце до укладання Договору та набуття ним чинності.

Також, у самій угоді не зазначено підстави встановлення ціни саме у розмірі: 26,27 грн з ПДВ за бензин А-95; 25,17 грн з ПДВ за бензин А-92; 25,17 грн з ПДВ за дизельне паливо, та який саме відсоток коливання ціни враховано при її встановленні, що виключає можливість надання оцінки законності і обґрунтованості розрахунку та відповідно застосованої збільшеної ціни.

Крім того, жодними документами постачальника не обґрунтовано для замовника пропозицію про підвищення ціни, визначеної у договорі, тобто чому таке підвищення цін на ринку зумовило неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, не наведено будь-яких причин, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним, а також Постачальником не доведено, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції)

Отже, Додаткова угода № 1 від 24.02.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021 з вказаних вище підстав підлягає визнанню недійсною.

Таким чином, прокурором обґрунтовано недійсність Додаткової угоди № 1 від 24.02.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021.

Щодо заяви відповідача-1 про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Визначення початку перебігу позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався, останній разі згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30.06.2023.

Згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, якщо процесуальний строк почав перебіг під час дії карантину, то його тривалість буде складати: кількість днів до закінчення карантину + визначений законом процесуальний строк.

Тобто на період дії карантину обчислення процесуальних строків зупиняється.

Крім того, згідно з Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-IX від 15.03.2022 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи вищевикладене, загальний строк позовної давності для звернення до суду прокурора з позовною заявою закінчується з 24.02.2024 по 28.12.2024, є продовженим на період дії карантину та на період дії воєнного стану в Україні.

З урахуванням вищенаведеного, за висновком суду, прокурор звертаючись до суду з вказаною позовною заявою не пропустив позовну давність.

Доводи відповідачів, викладені ними у заявах по суті справи в частині невизнання позовних вимог, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.

Щодо інших доводів сторін у справі, викладених в обґрунтування своєї правової позиції по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для задоволення позову.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені керівником Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби та Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідачів.

Пункт 1 частини 2 статті 129 ГПК України встановлює, що судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача, а тому судовий збір покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю Октан та Комунальне підприємство Світло у рівних частинах стосовно вимог про визнання додаткових угод недійсними, оскільки спірні угоди укладені з вини обох сторін, а стосовно майнової вимоги про стягнення коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю Октан.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 24.02.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Октан () та Комунальним підприємством Світло ().

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 29.03.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Октан () та Комунальним підприємством Світло ().

4. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 14.05.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Октан () та Комунальним підприємством Світло ().

5. Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 01.06.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Октан () та Комунальним підприємством Світло ().

6. Визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 05.07.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Октан () та Комунальним підприємством Світло ().

7. Визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 25.10.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Октан () та Комунальним підприємством Світло ().

8. Визнати недійсною додаткову угоду № 10 від 12.11.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Октан () та Комунальним підприємством Світло ().

9. Визнати недійсною додаткову угоду № 11 від 28.12.2021 до Договору № Б1 від 15.02.2021, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Октан () та Комунальним підприємством Світло ().

10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Октан (68300, Одеська обл., Ізмаїльський р-н., м. Кілія, вул. Миру, 83; ) на користь Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (68300, Одеська обл., Ізмаїльський р-н., м. Кілія, вул. Миру, 57; ) безпідставно сплачені кошти в сумі 194938,28 грн.

11. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Октан (68300, Одеська обл., Ізмаїльський р-н., м. Кілія, вул. Миру, 83; ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3, ) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 12112,00 грн.

12. Стягнути з Комунального підприємства "Світло" (68300, Одеська обл., Ізмаїльський р-н., м. Кілія, вул. Героїв України, 64; ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3, ) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 9689,60 грн.

13. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 05.02.2026.

Суддя Нікітенко С.В.