ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.02.2026 Справа № 914/85/26

За позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту), м. Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЗПК Інзерноекспорт, м. Львів

про стягнення 40 512, 09 грн

Суддя Никон О.З.

Секретар судового засідання Тарас Ю.Р.

За участю представників:

від позивача (в режимі відеоконференції): Рогов М.О. та Биховець А.В. представники;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЗПК Інзерноекспорт про стягнення 40 512, 09 грн за неналежне виконання договору № 2166-П-ОДФ-17 від 19.12.2017.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначено на 11.02.2026.

28.01.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив щодо задоволення позовних вимог та зазначив, що з 04.03.2024 його діяльність в порту припинена, тому відсутні як можливість, так і предмет надання послуг за договором. Ствердив, що з 04.03.2024 послуги відповідачу не надавались та надаватись не могли, що виключає підстави для нарахування плати. Відповідач повідомив позивача листом від 02.07.2025 про те, що він не здійснює діяльність на території Одеського морського торговельного порту.

Також відповідач звернув увагу, що у рішенні Господарського суду Одеської області від 03.11.2025 у справі № 916/1564/25 суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю ЗПК Інзерноекспорт на підставі договору оренди від 09.10.2006, укладеного з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, орендувало нерухоме майно, що належить до державної власності, а саме - оренда складу для зберігання зерна загальною площею 3221,7 кв. м (далі по тексту - Склад) та нежитлові приміщення триповерхової виробничо адміністративної будівлі, загальною площею 1147,8 кв. м (далі по тексту - Адміністративна будівля), які знаходяться на балансі Державного підприємства «Одеській морський торговельний порт», що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Гефта, 3/2, та входять до складу нежитлових будівель, які в цілому складаються з будівель літ. «Ю», літ. «Ы», літ. «І», літ. «E», літ. «Й», літ. «Ь», літ. «Ъ», загальною площею 4929,2 кв. м, основною площею 4591,9 кв. м; в оренду передаються нежитлові приміщення під літ. «Ю», а саме всього по І поверху 3603,5 кв. м, всього по ІІ поверху 387,5 кв. м, всього по ІІІ поверху 378,5 кв. м, всього по літ. «Ю» 4369,5 кв. м.

Водночас 04.03.2024 ДП «Одеський порт» склав акт про повернення з оренди нерухомого майна; знято пост охорони державної служби «Поліції охорони Національної поліції України», яка здійснювала охорону об`єкта оренди на підставі договору, укладеного з відповідачем; комісією 04.03.2024 здійснено опломбування об`єкта оренди за договором, що відображено у акті візуального огляду нерухомого майна. Тому доводить, що з 04.03.2024 відповідач втратив будь-який доступ та можливість використовувати об`єкт оренди за договором.

Враховуючи викладене. відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач у відповіді на відзив зазначив про пропуск відповідачем строку на подачу відзиву на позов; ствердив, що сторони в договорі передбачили фіксований щомісячний платіж, а договором не передбачено припинення його дії та оплати послуги якщо товариство не здійснювало виробничої діяльності у звітному місяці; відповідач не звертався з проханням розірвати договір; відповідач повідомив позивача про припинення здійснення своєї діяльності лише у липні 2025 року, тоді як заборгованість виникла з березня 2024 року та накопичувалась протягом тривалого часу, що свідчить про несвоєчасність таких повідомлень і спрямованість їх виключно на уникнення виконання грошових зобов`язань; договір оренди та договір про надання послуг є самостійними цивільно-правовими договорами, які регулюють різні за змістом правовідносини, тому посилання відповідача на договір оренди як на підставу звільнення від відповідальності за договором про надання послуг не є обґрунтованим; щодо преюдиційних обставин, встановлених у справі № 916/1564/25, зазначив, що сам факт існування судового рішення не створює автоматичного обов`язку для суду враховувати встановлені там обставини, якщо відсутні умови суб`єктної тотожності, предметної релевантності та безпосереднього встановлення відповідних фактів; також наголошував на наявності судових рішень, які набрали законної сили, зокрема у справах № 914/394/25, 914/392/25 та 914/909/25.

У судове засідання 11.02.2026 з`явились представники позивача.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, причини нявки суду не повідомив, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Щодо тверджень позивача про пропуск відповідачем строку на подачу відзиву на позов, суд відхилив такі, оскільки встановив, що відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 12.01.2026 після закінчення робочого часу, а суд отримав інформацію 13.01.2026. Тому відзив на позов подано відповідачем 28.01.2026 без порушення строку на його подання.

У судовому засіданні суд також з`ясовував фактичні обставини справи, зокрема, щодо виконання сторонами своїх зобов`язань.

Представник позивача надав суду усні пояснення, зазначив, що адміністрація Одеського морського порту надавала щомісячно послуги, які полягають у підтриманні укриттів в захисних спорудах цивільного захисту у належному технічному та санітарному стані, здійсненні їх нагляду, обслуговування. Ствердив, що позивач щомісяця перевіряв технічний та санітарний стан приміщень шляхом їх огляду та складав відповідні акти.

На питання суду щодо виконання пункту 2.1.3 договору та яким чином здійснювалась комунікація з відповідачем, зазначив, що надасть письмові пояснення.

Заслухавши доводи позивача, враховуючи заперечення, викладені у відзиві на позов та відповіді на відзив, суд вважає за доцільне здійснювати подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 12 ГПК України).

На стадії відкриття провадження суд дійшов висновку про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, враховуючи ціну позову.

Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас лише ціна позову не є визначальною обставиною для розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, суд вважає, що з метою встановлення усіх фактичних обставин справи щодо виконання сторонами договору від 19.12.2017, спір доцільно розглядати в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до частини 6 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі.

Крім того, суд задоволив усне клопотання представників позивача про участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Керуючись статями 2, 12, 177, 197, 234, 250 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

ПОСТАНОВИВ:

1. Здійснювати подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

2. Підготовче засідання призначити на 11.03.26 об 11:00 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: 79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128, зал судових засідань № 10.

3. Надати представникам позивача можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

4. Сторонам справи забезпечити обов`язкову явку представників у судове засідання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Никон О. З.