ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 905/329/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Янковського В.А.,

представників учасників справи:

Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області - Голуб О.С.,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліар Консалтінг" - не з`явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фантом Форс" - не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області

на рішення Господарського суду Донецької області від 20.08.2025 (суддя Хабарова М.В.)

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 (колегія суддів: Лакіза В.В., Білоусова Я.О., Мартюхіна Н.О.)

у справі за позовом Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (далі - ГУ ДПС у Донецькій області)

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліар Консалтінг",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Фантом Форс"

про визнання недійсним договору.

Суть спору

1. У 2024 році ТОВ "Кліар Консалтінг" як постачальник за договором від 21.11.2024, укладеним з ТОВ "Фантом Форс" (покупець), склало податкові накладні на загальну суму ПДВ 37 254 124,03 грн та направило їх на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних.

2. Однак, реєстрацію зазначених накладних було автоматично зупинено, а згодом прийнято рішення про відмову в їх реєстрації. Підставою прийняття таких рішень податковим органом зазначено надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства та встановлення у 2020 році ТОВ "Кліар Консалтінг" п.8 критеріїв ризиковості платника податку.

3. Не погодившись із рішенням про відмову в реєстрації податкових накладних, ТОВ "Кліар Консалтінг" звернулося до адміністративного суду з позовом, за наслідком розгляду якого судовими рішеннями, які набрали законної сили, було визнано протиправними та скасовано рішення податкового органу про відмову в реєстрації податкових накладних та зобов`язано їх зареєструвати.

4. ГУ ДПС у Донецькій області, вважаючи що постачання будівельних матеріалів на підставі договору від 21.11.2024 фактично не відбулося, звернулося до господарського суду з позовом про визнання недійним договору, укладеного між ТОВ "Кліар Консалтінг" та ТОВ "Фантом Форс". Посилаючись на положення, зокрема ст.228 Цивільного кодексу України, вважало, що договір укладений виключно з метою формування незаконного податкового кредиту.

5. У позові посилалося, зокрема, на таке:

- ТОВ "Фантом Форс" склало та відправило на реєстрацію 33 податкові накладні, на загальну суму ПДВ 37 254 124,03 грн, обсягом постачання 186 270 620,2 грн з номенклатурою будівельних матеріалів;

- станом на 15.07.2020 ТОВ "Кліар Консалтінг" не мало об`єктів оподаткування (офіс, склад тощо) для здійснення фінансово-господарської діяльності;

- з моменту реєстрації платником ПДВ (01.09.2019) ТОВ "Кліар Консалтінг" формує суму ліміту по операціях з придбання товару за номенклатурою: засоби гігієни, дитяча суміш, підгузки, товари широкого вжитку тощо, що мають ознаки ризику;

- у "ТОВ Кліар Консалтінг" відсутнє будь-яке придбання товарів, транспортних, навантажувальних та розвантажувальних послуг протягом 2024 року;

- ТОВ "Кліар Консалтінг" здійснює покупку будівельних матеріалів у ТОВ "Елематік", який є платником податку на прибуток на загальних умовах, свідоцтво платника ПДВ анульовано 04.06.2020;

- ТОВ "Елематік" не відображає реалізований товар ТОВ "Кліар Консалтінг" у звітності, наданій контролюючому органу, тобто ланцюг походження товару не можливо відслідкувати;

- ТОВ "Кліар Консалтінг" не були надані на розгляд комісії документи, які б доводили факт отримання, транспортування придбаного товару від постачальника до покупця;

- між ТОВ "Креакон" (орендодавець) та ТОВ "Кліар Консалтінг" (орендар) укладено договір оренди майна; розрахунковий рахунок ТОВ "Креакон", номер якого зазначено у договорі, було відкрито пізніше у часі, ніж укладено такий договір;

- в цьому договорі та акті приймання-передачі майна не вказані рік випуску навантажувачів, державні номерні знаки, VIN-номери, свідоцтва про реєстрацію технологічного транспортного засобу; договір укладено на один рік і ним передбачено, що в такому випадку проводиться нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору; на копії договору відсутні відмітки про нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію;

- орендоване нерухоме майно значиться у ТОВ "Креакон", ТОВ "Кліар Консалтінг", ТОВ "Фантом Форс", ТОВ "Елематік"; ТОВ "Кліар Консалтінг" надало контролюючому органу завідомо неправдиві відомості за договором, адже на момент його укладення орендодавець фактично не мав жодного об`єкта, зазначеного у договорі.

6. Суд першої інстанції рішенням, залишеним без змін постановою апеляційного господарського суду, в задоволенні позову відмовив. ГУ ДПС у Донецькій області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

7. Перед Верховним Судом у цій справі постало питання щодо належності виконання судами попередніх інстанцій обов`язку із дослідження доказів, поданих на встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення спору щодо визнання недійним договору як такого, що укладений з метою формування неправомірного податкового кредиту (на підставі статей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України), враховуючи наявність судового рішення, яке набрало законної сили, в адміністративній справі про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії (зареєструвати податкові накладні).

8. Верховний Суд частково задовольнив касаційну скаргу, виходячи з таких мотивів.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

9. За даними ІКС "Податковий блок" ТОВ "Кліар Консалтінг", , зареєстроване 20.07.2016, номер державної реєстрації: 0010687; дата взяття на облік в органі ДПС 20.07.2016, номер взяття на облік 47, код податкового органу (599) ГУ ДПС у Донецькій області; ДПІ обслуговування (516) ГУ ДПС у Донецькій області, Покровська ДПІ. Керівник/головний бухгалтер/засновник/кінцевий бенефіціарний власник - одна фізична особа - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Види діяльності, серед іншого, - 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний) 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

10. Згідно з ідентифікаційними даними ТОВ "Фантом Форс", , зареєстроване 19.10.2023, номер державної реєстрації: 000049094; дата взяття на облік в органі ДПС 20.10.2023, номер взяття на облік 60, код податкового органу (599) Головне управління ДПС у Донецькій області; ДПІ обслуговування (515) Головне управління ДПС у Донецькій області, Краматорська ДПІ. Керівник/головний бухгалтер/засновник/кінцевий бенефіціарний власник: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Види діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний), 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням

11. ТОВ "Кліар Консалтінг" (постачальник) та ТОВ "Фантом Форс" (покупець) уклали договір №21/11-2024 від 21.11.2024, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати покупцеві будівельні матеріали (надалі-товар), а покупець оплачує та приймає товар в асортименті, кількості і за цінами, зазначеними у рахунку-фактурі, видатковій накладній. Також договором передбачено:

- передача товару по цьому договору здійснюється партіями: асортимент, кількість яких зазначена в талоні (п.1.2);

- покупець зобов`язується здійснити 100% попередню оплату вартості товару, визначеної в рахунку на поточний рахунок постачальника протягом І (одного) банківського дня з моменту отримання рахунку. Якщо рахунок своєчасно не оплачений покупцем, постачальник залишає за собою право зробити перерахунок ціни на день сплати та виставляє новий рахунок покупцю або повернути покупцю отримані грошові кошти (п.3.1);

- постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю товар з моменту підписання сторонами видаткової накладної при умові виконання покупцем п.3.1 договору (п.4.1);

- цей договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 30.11.2025, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Якщо сторони за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього договору не повідомили одна одну про розірвання даного договору, договір автоматично продовжує свою дію на кожний наступний календарний рік (п.8.1).

12. Договір підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств.

13. ТОВ "Кліар Консалтінг" виставляло ТОВ "Фантом Форс" рахунки для здійснення оплати, на підставі яких останній здійснював попередню оплату, що підтверджується платіжними інструкціями №2 від 25.11.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00001 від 25.11.2024 на суму 5 689 799,96 грн; №3 від 26.11.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00002 від 26.11.2024 на суму 5 740 536,48 грн; №4 від 27.11.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00003 від 27.11.2024 на суму 4 822 954,10 грн; №5 від 28.11.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00004 від 28.11.2024 на суму 5 105 257,69 грн; №6 від 29.11.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00005 від 28.11.2024 на суму 5 337 334,50 грн; №7 від 02.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00006 від 02.12.2024 на суму 4 743 877,27 грн; №8 від 03.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00007 від 03.12.2024 на суму 4 909 218,89 грн; №9 від 04.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00008 від 04.12.2024 на суму 4 838 518,73 грн; №10 від 05.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00009 від 05.12.2024 на суму 5 141 005,12 грн; №11 від 05.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00010 від 05.12.2024 на суму 5 116 431,73 грн; №13 від 06.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00011 від 06.12.2024 на суму 5 063 570,64 грн; №14 від 06.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00012 від 06.12.2024 на суму 4 898 109,24 грн; №15 від 09.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00013 від 09.12.2024 на суму 5 434 263,42 грн; №16 від 09.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00014 від 09.12.2024 на суму 4 896 136,26 грн; №17 від 10.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00015 від 10.12.2024 на суму 4 840 552,86 грн; №18 від 10.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00016 від 10.12.2024 на суму 4 939 430,88 грн; №20 від 11.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00017 від 11.12.2024 на суму 4 062 652,78 грн; №22 від 11.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00018 від 11.12.2024 на суму 4 058 440,98 грн; №23 від 12.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00019 від 12.12.2024 на суму 4 157 197,51 грн; №24 від 12.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00020 від 12.12.2024 на суму 4 101 775,80 грн; №25 від 13.12.2024 на підставі рахунку №КЛІ-00021 від 13.12.2024 на суму 4 209 667,62 грн.

14. На виконання умов укладеного договору ТОВ "Кліар Консалтінг" здійснило відвантаження товару на адресу ТОВ "Фантом Форс" згідно видаткових накладних №КЛІ-00001 від 02.12.2024 на суму 5 689 799,96 грн, №КЛІ-00002 від 02.12.2024 на суму 5 740 536,48 грн, №КЛІ-00003 від 03.12.2024 на суму 4 822 954,10 грн, №КЛІ-00004 від 03.12.2024 на суму 5 105 257,69 грн, №КЛІ-00005 від 04.12.2024 на суму 5 337 334,50 грн, №КЛІ-00006 від 04.12.2024 на суму 4 743 877,27 грн, №КЛІ-00007 від 03.12.2024 на суму 4 909 218,89 грн, №КЛІ-00008 від 05.12.2024 на суму 4 838 518,73 грн, №КЛІ-00009 від 05.12.2024 на суму 5 141 005,12 грн, №КЛІ-00010 від 06.12.2024 на суму 5 116 431,73 грн, №КЛІ-00011 від 06.12.2024 на суму 5 063 570,64 грн, №КЛІ-00012 від 09.12.2024 на суму 4 898 109,24 грн, №КЛІ-00013 від 09.12.2024 на суму 5 434 263,42 грн, №КЛІ-00014 від 10.12.2024 на суму 4 896 136,26 грн, №КЛІ-00015 від 10.12.2024 на суму 4 840 552,86 грн, №КЛІ-00016 від 11.12.2024 на суму 4 939 430,88 грн, №КЛІ-00017 від 11.12.2024 на суму 4 062 652,78 грн, №КЛІ-00018 від 12.12.2024 на суму 4 058 440,98 грн, №КЛІ-00019 від 12.12.2024 на суму 4 157 197,51 грн, №КЛІ-00020 від 13.12.2024 на суму 4 101 775,80 грн, №КЛІ-00021 від 13.12.2024 на суму 4 209 667,62 грн, №КЛІ-00022 від 16.12.2024 на суму 10 022 907,12 грн, №КЛІ-00023 від 17.12.2024 на суму 10 125 857,10 грн, №КЛІ-00024 від 18.12.2024 на суму 10 128 279,84 грн, №КЛІ-00025 від 19.12.2024 на суму 10 169 019,72 грн, №КЛІ-00026 від 20.12.2024 на суму 10 109 098,62 грн, №КЛІ-00027 від 23.12.2024 на суму 10 151 429,63 грн, №КЛІ-00028 від 24.12.2024 на суму 10 100 033,28 грн, №КЛІ-00029 від 25.12.2024 на суму 10 074 742,14 грн, №КЛІ-00030 від 26.12.2024 на суму 10 037 643,12 грн, №КЛІ-00031 від 27.12.2024 на суму 10 278 350,10 грн, №КЛІ-00032 від 30.12.2024 на суму 10 161 273,19 грн, №КЛІ-00033 від 30.12.2024 на суму 10 059 377,88 грн.

15. ТОВ "Кліар Консалтінг" склало податкові накладні №1 від 25.11.2024, №2 від 26.11.2024, №3 від 27.11.2024, №4 від 28.11.2024, №5 від 29.11.2024, №1 від 02.12.2024, №2 від 03.12.2024, №3 від 04.12.2024, №4 від 05.12.2024, №5 від 05.12.2024, №6 від 06.12.2024, №7 від 06.12.2024, №8 від 09.12.2024, №9 від 12.12.2024, №10 від 10.12.2024, №11 від 10.12.2024, №12 від 11.12.2024, №13 від 11.12.2024, №14 від 12.12.2024, №15 від 12.12.2024, №17 від 13.12.2024, №18 від 16.12.2024, №19 від 17.12.2024, №20 від 18.12.2024, №21 від 19.12.2024, №22 від 20.12.2024, №23 від 23.12.2024, №24 від 24.12.2024, №25 від 25.12.2024, №26 від 26.12.2024, №27 від 27.12.2024, №27 від 30.12.2024, №28 від 31.12.2024 та направило на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних (далі - ЄРПН).

16. Податковий орган рішенням про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №35876 від 21.05.2020 встановив відповідність платника податку - ТОВ "Кліар Консалтінг" п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. В розділі "Податкова інформація" вказано невідповідність кодів УКТ ЗЕД з даними ЄРПН.

17. Відповідно до квитанцій, які долучені до матеріалів справи, податкові накладні №1 від 25.11.2024, №2 від 26.11.2024, №3 від 27.11.2024, №4 від 28.11.2024, №5 від 29.11.2024, №1 від 02.12.2024, №2 від 03.12.2024, №3 від 04.12.2024, №4 від 05.12.2024, №5 від 05.12.2024, №6 від 06.12.2024, №7 від 06.12.2024, №8 від 09.12.2024, №9 від 12.12.2024, №10 від 10.12.2024, №11 від 10.12.2024, №12 від 11.12.2024, №13 від 11.12.2024, №14 від 12.12.2024, №15 від 12.12.2024, №17 від 13.12.2024, №18 від 16.12.2024, №19 від 17.12.2024, №20 від 18.12.2024, №21 від 19.12.2024, №22 від 20.12.2024, №23 від 23.12.2024, №24 від 24.12.2024, №25 від 25.12.2024, №26 від 26.12.2024, №27 від 27.12.2024, №27 від 30.12.2024, №28 від 31.12.2024 були прийняті, але їх реєстрацію автоматично зупинено.

18. ТОВ "Кліар Консалтінг" направляло письмові пояснення на кожну із податкових накладних, реєстрація яких була зупинена, до яких долучено пакет документів на підтвердження операції та походження товару, що реалізовувався, а саме: договори, рахунки на оплату, видаткові накладні, платіжні інструкції, картки рахунку, акти прийому-передачі майна.

19. Відповідно до пояснень ТОВ "Кліар Консалтінг" для здійснення господарської діяльності ТОВ "Кліар Консалтінг" орендує у фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Демчика Володимира Михайловича офісне приміщення площею 85 кв.м за адресою: 85000, Донецька обл., Покровський р-н, м. Добропiлля, вул. Iвана Франка, буд. 24 на підставі договору суборенди №05/11-24 вiд 05.11.2024. До матеріалів справи долучений вказаний договір, акт прийому-передачі нерухомого майна від 05.11.2024, акт надання послуг №ДЕ-00006 від 31.12.2024, рахунок на оплату ДЕ-00006 від 31.12.2024 на суму 8 000,00 грн та видатковий касовий ордер.

20. Крім того, в поясненнях зазначає, що орендує у ТОВ "КРЕАКОН" нежитлове примiщення площею 993,6 кв.м за адресою: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Сергiя Москаленка, 16, а також навантажувачi з метою зберігання товару на підставі договору оренди №02-12/2024-КЛ вiд 02.12.2024. До матеріалів справи надано вказаний договір, та акт прийому-передачі майна від 02.12.2024 підписаний сторонами та скріплений їх печатками. Також долучено акт надання послуг №Кр-00004 від 31.12.2024, рахунок на оплату №Кр-00004 від 02.12.2024, а також платіжну інструкцію №37 від 10.12.2024 на суму 99 360,00 грн з призначенням платежу "оплата за оренду складських приміщень згідно рах.№Кр-00004 від 02.12.2024, без ПДВ".

21. Товар, що постачався був отриманий ТОВ "Кліар Консалтінг" на підставі договору №2211-2024 від 22.11.2024, укладеного між ТОВ "Кліар Консалтінг" та ТОВ "Елематік". Постачання будівельних матеріалів на адресу позивача здійснювалось відповідно до видаткових накладних №ЕЛ-00001 від 02.12.2024 на суму 4 504 351,18 грн, №ЕЛ-00002 від 02.12.2024 на суму 4 544 591,40 грн, №ЕЛ-00003 від 03.12.2024 на суму 3 818 172,04 грн, №ЕЛ-00004 від 03.12.2024 на суму 4 041 796,07 грн, №ЕЛ-00005 від 04.12.2024 на суму 4 225 511,10 грн, №ЕЛ-00006 від 04.12.2024 на суму 3 755 684,38 грн, №ЕЛ-00007 від 05.12.2024 на суму 3 886 542,50 грн, №ЕЛ-00008 від 05.12.2024 на суму 3 830 591,07 грн, №ЕЛ-00009 від 05.12.2024 на суму 4 070 282,22 грн, №ЕЛ-00010 від 06.12.2024 на суму 4 050 533,86 грн, №ЕЛ-00011 від 06.12.2024 на суму 4 008 789,22 грн, №ЕЛ-00012 від 09.12.2024 на суму 3 877 758,94 грн, №ЕЛ-00013 від 09.12.2024 на суму 4 302 219,75 грн, №ЕЛ-00014 від 10.12.2024 на суму 3 876 397,86 грн, №ЕЛ-00015 від 10.12.2024 на суму 3 832 143,44 грн, №ЕЛ-00016 від 11.12.2024 на суму 3 910 524,62 грн, №ЕЛ-00017 від 11.12.2024 на суму 3 216 245,05 грн, №ЕЛ-00018 від 12.12.2024 на суму 3 212 869,25 грн, №ЕЛ-00023 від 12.12.2024 на суму 3 291 163,94 грн, №ЕЛ-00026 від 13.12.2024 на суму 3 247 243,12 грн, №ЕЛ-00029 від 13.12.2024 на суму 3 332 683,98 грн, №ЕЛ-00030 від 16.12.2024 на суму 7 517 180,35 грн, №ЕЛ-00031 від 17.12.2024 на суму 7 594 392,85 грн, №ЕЛ-00032 від 18.12.2024 на суму 7 596 209,92 грн, №ЕЛ-00033 від 19.12.2024 на суму 7 626 764,83 грн, №ЕЛ-00034 від 20.12.2024 на суму 7 581 823,99 грн, №ЕЛ-00035 від 23.12.2024 на суму 7 613 572,25 грн, №ЕЛ-00036 від 24.12.2024 на суму 7 575 025,01 грн, №ЕЛ-00037 від 25.12.2024 на суму 7 556 056,62 грн, №ЕЛ-00038 від 26.12.2024 на суму 7 528 232,36 грн, №ЕЛ-00039 від 27.12.2024 на суму 7 714 944,01 грн, №ЕЛ-00040 від 30.12.2024 на суму 7 620 954,91 грн, №ЕЛ-00041 від 31.12.2024 на суму 7 544 533,43 грн.

22. На підтвердження оплати, долучено платіжні інструкції №3 від 25.11.2024, №5 від 26.11.2024, №7 від 27.11.2024, №9 від 28.11.2024, №11 від 29.11.2024, №13 від 02.12.2024, №16 від 03.12.2024, №18 від 04.12.2024, №20 від 05.12.2024, №22 від 05.12.2024, №24 від 06.12.2024, №26 від 06.12.2024, №29 від 09.12.2024, №31 від 09.12.2024, №33 від 10.12.2024, №35 від 10.12.2024, №38 від 11.12.2024, №40 від 11.12.2024, №42 від 12.12.2024, №44 від 12.12.2024, №46 від 13.12.2024.

23. За результатами розгляду письмових пояснень ТОВ "Кліар Консалтінг" Комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН прийняла рішення №12468481/40673300 від 05.02.2025, №12468486/40673300 від 05.02.2025, №12468471/40673300 від 05.02.2025, №12468477/40673300 від 05.02.2025, №12468472/40673300 від 05.02.2025, №12468473/40673300 від 05.02.2025, №12468487/40673300 від 05.02.2025, №12468467/40673300 від 05.02.2025, №12468478/40673300 від 05.02.2025, №12468495/40673300 від 05.02.2025, №12468488/40673300 від 05.02.2025, №12468464/40673300 від 05.02.2025, №12468468/40673300 від 05.02.2025, №12468474/40673300 від 05.02.2025, №12468479/40673300 від 05.02.2025, №12468483/40673300 від 05.02.2025, №12468469/40673300 від 05.02.2025, №12468491/40673300 від 05.02.2025, №12468482/40673300 від 05.02.2025, №12468463/40673300 від 05.02.2025, №12468465/40673300 від 05.02.2025, №12468475/40673300 від 05.02.2025, №12468476/40673300 від 05.02.2025, №12468492/40673300 від 05.02.2025, №12468466/40673300 від 05.02.2025, №12468484/40673300 від 05.02.2025, №12468470/40673300 від 05.02.2025, №12468489/40673300 від 05.02.2025, №12468493/40673300 від 05.02.2025, №12468490/40673300 від 05.02.2025, №12468480/40673300 від 05.02.2025, №12468494/40673300 від 05.02.2025, №12468485/40673300 від 05.02.2025 про відмову в реєстрації податкових накладних ТОВ "Кліар Консалтінг" №1 від 25.11.2024, №2 від 26.11.2024, №3 від 27.11.2024, №4 від 28.11.2024, №5 від 29.11.2024, №1 від 02.12.2024, №2 від 03.12.2024, №3 від 04.12.2024, №4 від 05.12.2024, №5 від 05.12.2024, №6 від 06.12.2024, №7 від 06.12.2024, №8 від 09.12.2024, №9 від 12.12.2024, №10 від 10.12.2024, №11 від 10.12.2024, №12 від 11.12.2024, №13 від 11.12.2024, №14 від 12.12.2024, №15 від 12.12.2024, №17 від 13.12.2024, №18 від 16.12.2024, №19 від 17.12.2024, №20 від 18.12.2024, №21 від 19.12.2024, №22 від 20.12.2024, №23 від 23.12.2024, №24 від 24.12.2024, №25 від 25.12.2024, №26 від 26.12.2024, №27 від 27.12.2024, №27 від 30.12.2024, №28 від 31.12.2024.

24. В якості підстави прийняття таких рішень ГУ ДПС зазначено про надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, крім того, позивачу встановлено п.8 критеріїв ризиковості платника податку.

25. Не погодившись із рішенням щодо відмови в реєстрації податкових накладних ТОВ "Кліар Консалтінг" звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у Донецькій області №12468481/40673300 від 05.02.2025, №12468486/40673300 від 05.02.2025, №12468471/40673300 від 05.02.2025, №12468477/40673300 від 05.02.2025, №12468472/40673300 від 05.02.2025, №12468473/40673300 від 05.02.2025, №12468487/40673300 від 05.02.2025, №12468467/40673300 від 05.02.2025, №12468478/40673300 від 05.02.2025, №12468495/40673300 від 05.02.2025, №12468488/40673300 від 05.02.2025, №12468464/40673300 від 05.02.2025, №12468468/40673300 від 05.02.2025, №12468474/40673300 від 05.02.2025, №12468479/40673300 від 05.02.2025, №12468483/40673300 від 05.02.2025, №12468469/40673300 від 05.02.2025, №12468491/40673300 від 05.02.2025, №12468482/40673300 від 05.02.2025, №12468463/40673300 від 05.02.2025, №12468465/40673300 від 05.02.2025, №12468475/40673300 від 05.02.2025, №12468476/40673300 від 05.02.2025, №12468492/40673300 від 05.02.2025, №12468466/40673300 від 05.02.2025, №12468484/40673300 від 05.02.2025, №12468470/40673300 від 05.02.2025, №12468489/40673300 від 05.02.2025, №12468493/40673300 від 05.02.2025, №12468490/40673300 від 05.02.2025, №12468480/40673300 від 05.02.2025, №12468494/40673300 від 05.02.2025, №12468485/40673300 від 05.02.2025;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні ТОВ "Кліар Консалтінг" №1 від 25.11.2024, №2 від 26.11.2024, №3 від 27.11.2024, №4 від 28.11.2024, №5 від 29.11.2024, №1 від 02.12.2024, №2 від 03.12.2024, №3 від 04.12.2024, №4 від 05.12.2024, №5 від 05.12.2024, №6 від 06.12.2024, №7 від 06.12.2024, №8 від 09.12.2024, №9 від 12.12.2024, №10 від 10.12.2024, №11 від 10.12.2024, №12 від 11.12.2024, №13 від 11.12.2024, №14 від 12.12.2024, №15 від 12.12.2024, №17 від 13.12.2024, №18 від 16.12.2024, №19 від 17.12.2024, №20 від 18.12.2024, №21 від 19.12.2024, №22 від 20.12.2024, №23 від 23.12.2024, №24 від 24.12.2024, №25 від 25.12.2024, №26 від 26.12.2024, №27 від 27.12.2024, №27 від 30.12.2024, №28 від 31.12.2024 датами їх направлення.

26. Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 24.04.2025 у справі №200/1471/25 задовольнив позов ТОВ "Кліар Консалтінг" до ГУ ДПС у Донецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

27. Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 31.07.2025 у справі №200/1471/25 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Донецькій області залишив без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі №200/1471/25 залишив без змін.

Короткий зміст позовних вимог

28. У березні 2025 року ГУ ДПС у Донецькій області звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до ТОВ "Кліар Консалтінг" та ТОВ "Фантом Форс" про визнання недійсним договору від 21.11.2024 №21/11-2024, укладеного між відповідачами, на підставі статей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

29. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір №21/11-2024 укладений між відповідачами без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином, оскільки обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін первинних документів та зв`язок між фактом придбання послуги та подальшою господарською діяльністю.

30. Позивач зазначає, що неможливо прослідкувати походження товару, який постачався за спірним договором; до пояснень ТОВ "Кліар Консалтінг" не були долучені оборотно-сальдові відомості, картки по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями", заявки на відвантаження продукції, заявки на перевезення товару, товарно-транспортна документація, документи, що підтверджують якість товару. У зв`язку з цим контролюючий орган вважає, що відповідачами було проведено документальне оформлення господарської операції, яке фактично не мало реального характеру та договір укладений без наміру його виконання, сформовані документи були використані виключно з метою формування незаконного податкового кредиту. На підставі наведеного позивач вважає, що укладений договір суперечить інтересам держави і суспільства та підлягає визнанню недійсним на підставі ст.228 ЦК.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

31. Господарський суд Донецької області рішенням від 20.08.2025, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2025, в задоволенні позову відмовив повністю.

32. За висновком суду першої інстанції, позивач не довів фіктивну діяльність відповідачів, що виражається у намірі порушити публічний характер; з огляду на відсутність належних доказів на підтвердження наявності у відповідачів наміру на вчинення правочину всупереч інтересам держави і суспільства, що виник у них до укладення цього правочину, позивач не довів обставин того, що договір №21/11-2024 від 21.11.2024 укладений в порушення інтересів держави і суспільства та публічного порядку.

33. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована, зокрема, таким:

- у справі, що розглядається, суб`єкт владних повноважень - позивач, оспорює договір, укладений між суб`єктами приватного права з підстав його недійсності, визначених цивільним законом; позивач зазначає про наявність підстав для визнання договору, укладеного між відповідачами, недійсним на підставі статей 203, 215, 228 ЦК;

- якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції;

- доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема на формування податкового кредиту. Тобто будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції;

- про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку;

- дослідивши спірні правовідносини, які були предметом розгляду в межах адміністративної справи №200/1471/25, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно врахував викладені Донецьким окружним адміністративним судом та Першим апеляційним адміністративним судом в ході розгляду справи №200/1471/25 досліджувані обставини;

- Донецький окружний адміністративний суд та Перший апеляційний адміністративний суд в ході розгляду справи №200/1471/25 виходили з того, що форма рішення про відмову в реєстрації податкової накладної передбачає необхідність наведення додаткової інформації, а саме зазначити конкретні документи. При цьому, спірні рішення (позивача - ГУ ДПС у Донецькій області) не містять в собі відомостей, які саме надані позивачем первинні документи складені/оформлені із порушенням законодавства. Оскаржувані рішення прийнято також на підставі того, що позивач відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку, а саме: наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на відповідача завдань і функцій. Водночас, будь-яких доказів на підтвердження податкової інформації, на підставі якої прийнято рішення про включення позивача до переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості не надано, як і не надано доказів того, що контролюючий орган вчиняв будь-які дії, спрямовані на перевірку отриманої інформації шляхом направлення відповідного запиту платнику;

- Перший апеляційний адміністративний суд в ході розгляду справи №200/1471/25 в постанові від 31.07.2025, посилаючись на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 02.04.2025 у справі №380/7481/24, також зазначив, що предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України;

- до матеріалів справи позивачем на обґрунтування своєї позиції надано докази, які вже були досліджені судом у межах справи №200/1471/25. Будь-яких інших доказів на підтвердження недійсності спірного правочину позивачем не надано. Крім того, колегія суддів враховує, що позивачем також не надано і доказів проведення податкової перевірки платника податків, що мало б наслідком надання оцінки правомірності/неправомірності господарських операцій відповідачів в розрізі позовних вимог контролюючого органу про визнання недійсним спірного договору;

- судом першої інстанції правомірно враховано, що під час вирішення спору у адміністративній справі №200/1471/25, адміністративним судом, зокрема, були досліджені податкові накладні, видаткові накладні, та інші документи первинного бухгалтерського обліку оформлені при виконанні Договору №21/11-2024 від 21.11.2024, укладеного між ТОВ "Кліар Консалтінг" та ТОВ "Фантом Форс", а також докази додані ТОВ "Кліар Консалтінг" на підтвердження походження товару, що постачався, а саме договір №2211-2024 від 22.11.2024, укладений між ТОВ "Кліар Консалтінг" та ТОВ "Елематік", а також видаткові накладні та платіжні інструкції, укладені за наслідком реалізації товару за договором;

- зважаючи на наведені ГУ ДПС у Донецькій області в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що за змістом наведених тверджень, скаржник фактично не погоджується із судовими рішеннями в адміністративній справі №200/1471/25 та намагається здійснити переоцінку доказів та висновків, викладеним судами у зазначеній справі. Доводи скаржника по суті зводяться не до оцінки первинних господарських документів, складених сторонами за спірним договором, а містять посилання на обставини формування податкових накладних за договором;

- доводи про те, що спірний договір не містить положення щодо обов`язку постачальника скласти та зареєструвати в строки, встановлені Податковим кодексом України, податкові накладні, не можуть свідчити про недійсність такого договору в розумінні приписів статей 203, 215, 228 ЦК та можливість недотримання податкової дисципліни сторонами договору в подальшому за результатом господарської операції;

- наявність певної податкової інформації, одержаної з інформаційних систем державної податкової служби, що не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак, не є беззаперечним доказом того факту, що в дійсності не відбувалося отримання платником податків від його контрагента товарів (роботи, послуг);

- суд першої інстанції ґрунтовно врахував, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності; дослідженням матеріалів справи встановлено, що вони містять: спірний договір, видаткові накладні, платіжні інструкції, які містять підпис надавача платіжних послуг та скріплені печаткою банку, які у спірних правовідносинах в силу приписів Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами на підтвердження постачання товару; надані докази (договори оренди та суборенди, акти прийом-передачі нерухомого майна, акти надання послуг, платіжні інструкції, договір поставки, видаткові накладні, платіжні інструкції, що містяться в матеріалах справи) підтверджують правовідносини з іншими особами щодо підтвердження ведення господарської діяльності та походження реалізованого товару за спірним договором, що обґрунтовано врахував місцевий господарський суд;

- суд першої інстанції правомірно виходив з того, що віднесення платника до категорії "ризикових" за п.?8 Критеріїв ризиковості платника податку є внутрішнім процесом податкового контролю. Факт зупинення реєстрації податкової накладної не може беззаперечно свідчити про фіктивність правовідносин із контрагентом; в результаті перегляду адміністративними судами рішення щодо зупинення реєстрації податкових накладних, встановлено протиправність таких дій та зобов`язано контролюючий орган зареєструвати в ЄРПН податкові накладні;

- позивачем не подано жодних доказів на підтвердження недобросовісності відповідачів як платників податків або можливої фіктивності контрагентів, як-от: пояснень осіб (посадових осіб) щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваних суб`єктів господарської діяльності, судових рішень, вироків тощо, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення відповідачами розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо;

- відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом;

- реалізуючи господарську компетенцію при укладенні та виконанні господарських договорів, сторони цього договору можуть вимагати від контрагента дотримання умов цих договорів, тією мірою якою дозволяють його (їх) умови. Перекладати на сторону договору обов?язки контролю свого контрагента за межами взаємовідносин, як того вимагає податковий орган, знаходиться за межами господарської компетенції суб?єкта господарювання та не входить до прав та обов?язків платника податку, зокрема на додану вартість, що доводить додаткове не передбачене законом обтяження, у межах спірних відносин позивача, як платника податку;

- стверджуючи про наявність підстав для визнання недійсним спірного договору, позивач не надає належних доказів, що підтверджують факт оформлення первинних документів за спірним договором з порушенням вимог закону, та/або відсутності у відповідачів відповідних можливостей та умов здійснення господарської діяльності за договором, який позивач просить визнати недійсним. Також позивачем не надано доказів, що свідчать про фіктивну діяльність відповідачів;

- необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків;

- стверджуючи про наявність підстав для визнання спірного договору недійсним на підставі ст.215 ЦК як такого, що укладений з порушенням вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК, ст.228 ЦК, позивач не доводить, що такий договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків; посилаючись на наявність підстав для визнання недійсним договору, позивачем не доведено наявність у відповідачів умислу щодо незаконного формування податкового кредиту за рахунок документів, складених на підставі спірного договору, не доведено у відповідачів наміру порушити публічний характер, наміру на вчинення правочину всупереч інтересам держави і суспільства, що виник у них до укладення цього правочину, також не підтверджено, що договір укладено без наміру створення правових наслідків.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи

34. 06.11.2025 ГУ ДПС у Донецькій області через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 20.08.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2025, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення задоволення позовних вимог.

35. ГУ ДПС у Донецькій області у касаційній скарзі з урахуванням заяви про усунення недоліків на виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) зазначає, що оскаржувані рішення оскаржуються в касаційному порядку з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 4 ч.2 ст.287 ГПК у взаємозв`язку з пунктами 1, 3 ч.3 ст.310 ГПК, та зазначає, зокрема, таке:

- суди попередніх інстанцій порушили частини 1, 2, 3 ст.228 ЦК щодо невстановлення, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою зі сторін і якою мірою виконано зобов`язання, а також не з`ясували наявність/відсутність наміру (умислу), яка означає, що сторони (сторона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків;

- суди попередніх інстанцій помилково не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.07.2025 у справі №922/2635/24 про те, що наявність судового рішення у справі про скасування рішень та спонукання до реєстрації податкових накладних не повинна впливати на виконання завдання господарського судочинства щодо справедливого та неупередженого вирішення судом спору про визнання недійсним договору поставки, проте у цій справі суди надали преюдиціальне значення обставинам, встановленим судовим рішенням у адміністративній справі №200/1471/25 (яке набрало законної сили) та, посилаючись на приписи ч.3 ст.75 ГПК звільнили себе від обов`язку встановлення обставин та оцінки доказів у цій справі;

- суди попередніх інстанцій помилково не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07.12.2022 у справі №500/2237/20, про те, що предметом розгляду у справах щодо реєстрації та правомірності зупинення та відмови у реєстрації податкових накладних є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між сторонами; в межах адміністративної справи №200/1471/25 Донецький окружний адміністративний суд не досліджував питання реальності договору поставки №21/11-2024 від 21.11.2024;

- суди попередніх інстанцій помилково не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 29.01.2020 у справі №916/922/19 та від 21.06.2023 у справі №916/3027/21, про те, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а отже судам належить досліджувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару;

- суди попередніх інстанцій помилково не врахували висновки Верховного Суду щодо застосовування ст.75 ГПК, викладені у постановах від 03.07.2018 у справі №917/1345/17, від 01.09.2020 у справі №907/29/19, від 16.11.2022 у справі №910/6355/20 щодо "правила преюдиції";

- суди попередніх інстанцій помилково не врахували висновки Верховного Суду щодо застосовування ст.79 ГПК, викладені у постановах від 15.04.2025 у справі №914/61/24, від 03.10.2023 у справі №922/1653/21, від 26.09.2023 у справі №904/3440/22, від 01.11.2022 у справі №910/7853/21, від 06.09.2022 у справі №924/898/21, щодо стандарту доказування "вірогідність доказів"; поклавши в основу оскаржуваних рішень обставини, встановлені в рішенні Донецького окружного адміністративного суду №200/1471/25, суди попередніх інстанцій взагалі не надали оцінки оспорюваному договору та складеним на його підставі первинним документам.

36. Відзиви на касаційну скаргу не надійшли.

Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду

37. Верховний Суд ухвалою від 18.12.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Донецькій області, розгляд справи призначив у відкритому судовому засіданні на 04.02.2026.

38. У судовому засіданні 04.02.2026 Верховний Суд оголосив перерву до 11.02.2026.

РОЗГЛЯД КЛОПОТАНЬ

39. У судовому засіданні 11.02.2026 представник ГУ ДПС у Донецькій області заявила клопотання про зупинення провадження у справі до завершення розгляду іншої справи - №905/300/25 за позовом ГУ ДПС у Донецькій області до ТОВ "Кліар Консалтінг" та ТОВ "Креакон" про визнання недійсним договору оренди №02-12/2024-КЛ від 02.12.2024.

40. Верховний Суд зазначає, що відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

41. Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунуті.

42. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

43. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

44. Зміст поданого клопотання свідчить про те, що метою його заявлення на стадії касаційного перегляду цієї справи є виявлення (встановлення) обставин, фактів тощо щодо недійсності договору оренди №02-12/2024-КЛ від 02.12.2024, укладеного ТОВ "Кліар Консалтінг" та ТОВ "Креакон".

45. Проте, суть касаційного перегляду полягає у перевірці в межах доводів та вимог касаційної скарги правильності вирішення судами спору відповідно до фактичних обставин справи, які були встановлені ними у рішенні та/або постанові, оскільки у суду касаційної інстанції, який має дотримуватись меж розгляду справи судом касаційної інстанції, відсутні повноваження приймати та досліджувати докази.

46. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частини 1, 2 ст.300 ГПК).

47. Велика Палата Верховного Суду у постанові у постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц наголосила, що встановлення обставин справи є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Верховний Суд є судом права, а не факту, тому він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку, включаючи випадки встановлення таких обставин рішенням суду в іншій справі.

48. З огляду на наведене, Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення поданого заявником клопотання про зупинення провадження у цій справі до завершення розгляду іншої справи №905/300/25.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо дослідження господарським судом доказів та преюдиційних обставин з адміністративної справи

49. Предметом позову у цій справі є вимога контролюючого органу про визнання недійсними договору №21/11-2024 від 21.11.2024, який укладений між відповідачами. Позовні вимоги, з посиланням на положення статей 203, 215, 228 ЦК, мотивовані тим, що договір був укладений виключно з метою формування неправомірного податкового кредиту.

50. Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дослідили спірні правовідносини, які були предметом розгляду в межах адміністративної справи №200/1471/25.

51. Так, суди встановили, що не погодившись із рішенням щодо відмови в реєстрації податкових накладних ТОВ "Кліар Консалтінг" звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, за наслідком чого Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 24.04.2025, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №200/1471/25, позов задовольнив.

52. Східний апеляційний господарський суд в оскаржуваній постанові, зокрема, вказав, що Перший апеляційний адміністративний суд в ході розгляду справи №200/1471/25 в постанові від 31.07.2025, посилаючись на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 02.04.2025 у справі №380/7481/24, зазначив, що предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України.

53. При цьому суди в оскаржуваних рішеннях послалися на те, що адміністративним судом, зокрема, були досліджені податкові накладні, видаткові накладні, та інші документи первинного бухгалтерського обліку, оформлені при виконанні договору №21/11-2024 від 21.11.2024, укладеного між ТОВ "Кліар Консалтінг" та ТОВ "Фантом Форс", а також докази, додані ТОВ "Кліар Консалтінг" на підтвердження походження товару, що постачався, а саме договір №2211-2024 від 22.11.2024, укладений між ТОВ "Кліар Консалтінг" та ТОВ "Елематік", а також видаткові накладні та платіжні інструкції, укладені за наслідком реалізації товару за договором.

54. Зазначили, що до матеріалів справи, що переглядається, позивач на обґрунтування своєї позиції надав докази, які вже були досліджені судом у межах справи №200/1471/25. Натомість будь-яких інших доказів на підтвердження недійсності спірного правочину позивач не надав, як і не надав доказів проведення податкової перевірки платника податків, що мало б наслідком надання оцінки правомірності/неправомірності господарських операцій відповідачів в розрізі позовних вимог контролюючого органу про визнання недійсним спірного договору.

55. Враховуючи зазначене та зважаючи на наведені ГУ ДПС у Донецькій області в апеляційній скарзі доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач фактично не погоджується із судовими рішеннями в адміністративній справі №200/1471/25 та намагається здійснити переоцінку доказів та висновків, викладених судами у ній.

56. Скаржник з рішеннями судів не погоджується, та зазначає, що відмовляючи у позові, суди попередніх інстанцій порушили частини 1, 2, 3 ст.228 ЦК щодо не встановлення, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою зі сторін і якою мірою виконано зобов`язання, а також не з`ясували наявність/відсутність наміру (умислу), яка означає, що сторони (сторона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

57. Вважає, що суди не врахували висновки Верховного Суду, про те, що (І) наявність судового рішення у справі про скасування рішень та спонукання до реєстрації податкових накладних не повинна впливати на виконання завдання господарського судочинства щодо справедливого та неупередженого вирішення судом спору про визнання недійсним договору поставки; (ІІ) предметом розгляду у справах щодо реєстрації та правомірності зупинення та відмови у реєстрації податкових накладних є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між сторонами; (ІІІ) визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а також висновки щодо преюдиції та стандарту доказування "вірогідність доказів".

58. Вказує, що суди надали преюдиціальне значення обставинам, встановленим судовим рішенням у адміністративній справі №200/1471/25 та, посилаючись на приписи ч.3 ст.75 ГПК звільнили себе від обов`язку встановлення обставин та оцінки доказів у цій справі; в межах адміністративної справи №200/1471/25 Донецький окружний адміністративний суд не досліджував питання реальності договору поставки №21/11-2024 від 21.11.2024; судам належить досліджувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару.

59. Верховний Суд частково погоджується з доводами скаржника, виходячи з таких мотивів.

60. Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч.1 ст.2 ГПК).

61. До основних засад (принципів) господарського судочинства відносяться, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність (пункти 4, 5 ч.3 ст.2 ГПК).

62. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 ГПК судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

63. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.14 ГПК).

64. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.11.2025 у справі №910/9264/24, позивач наділений правом на звернення до суду з позовом про визнання недійсним правочину, оскільки обґрунтуванням даного позову є укладення відповідачами спірного договору з метою безпідставного включення відповідачем суми податку на додану вартість до податкового кредиту, що може вплинути на сплату податкового зобов`язання до Державного бюджету України або на право вимагати бюджетне відшкодування сплаченої суми податку, що порушує публічний порядок.

65. Статтею 203 ЦК передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

66. Відповідно до частин 1, 3 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

67. Відповідно до частин 1, 2 ст.228 ЦК правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

68. За приписами ч.3 ст.228 ЦК у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

69. Так, на позивача, який не є стороною спірного договору поставки та заявляє позов про визнання договору недійсним, покладається обов`язок доказування того, що наміри сторін за договором спрямовані на отримання незаконної податкової вигоди.

70. Верховний Суд у постанові від 10.04.2020 у справі №816/4409/15 зазначив, що необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів.

71. У зазначеній справі №816/4409/15 Верховний Суд вказав, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

72. У постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №916/922/19, на яку посилається скаржник, зазначено, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18.

73. Також, як вже зазначалося, Східний апеляційний господарський суд в оскаржуваній постанові вказав, що Перший апеляційний адміністративний суд в ході розгляду справи №200/1471/25 в постанові від 31.07.2025, посилаючись на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 02.04.2025 у справі №380/7481/24, зазначив, що предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України.

74. Разом з тим, опосередковано пославшись на відповідний висновок Верховного Суду, суд його не врахував, на що обґрунтовано вказує скаржник, оскільки у результаті дійшов фактично суперечливого висновку про те, що позивач не погоджується із судовими рішеннями в адміністративній справі №200/1471/25 та намагається здійснити переоцінку доказів та висновків, викладених судами у ній.

75. Суперечливість такого висновку полягає у тому, що адміністративний суд у межах справи №200/1471/25 не досліджував і не повинен був досліджувати реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

76. У цьому контексті суд касаційної інстанції mutatis mutandis звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 24.09.2025 у справі №904/2383/24 зазначив таке:

"В свою чергу посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 01.07.2025 у справі №922/2635/24, від 07.12.2022 у справі №500/2237/20, від 03.07.2018 у справі №917/1345/17, від 01.09.2020 у справі №907/29/19, від 16.11.2022 у справі №910/6355/20, взагалі не мають значення для правильного вирішення спору у цій справі, адже (як слідує з оскаржених у даній справі судових рішень) посилання судів на судове рішення у справі №200/4317/22 не є основним мотивом відмови у задоволенні позовних вимог ГУ ДПС у Донецькій області, а здійснене лише в якості додаткового обґрунтування того, що реальність господарських операцій, за результатами яких були складені податкові накладні та по яким і були прийняті рішення контролюючого органу про відмову у їх реєстрації, не була предметом дослідження у справі №200/4317/22".

77. Разом з тим, у справі №904/2383/24 Верховний Суд залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у позові, при цьому погодившись з тими мотивами, що оскільки позивач не довів обставину укладення оспорюваного договору поставки то, відповідно, неможливо визнати його недійсним. Зазначене, у свою чергу, змістовно відрізняє обставини цієї справи та справи, яка переглядається (№905/329/25).

78. Згідно з ч.1 ст.73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

79. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (частини 1, 2 ст.74 ГПК).

80. Частиною 4 ст.75 ГПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

81. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду (ч.7 ст.75 ГПК).

82. Так суд апеляційної інстанції встановив, що, доводячи правомірність заявлених вимог про визнання недійсним спірного договору, позивач у позові наводив, зокрема, такі доводи:

- відповідно до інформації бази даних ДПС та листа, отриманого від АТ "Райффайзен Банк" від 05.03.2025, розрахунковий рахунок в АТ "Райффайзен Банк" ТОВ "КРЕАКОН" було відкрито 04.12.2024, тобто пізніше у часі, ніж було укладено договір №02-12/2024-КЛ, проте номер цього рахунку було зазначено у договорі безпосередньо у день його складання та підписання;

- в цьому договорі та акті приймання-передачі майна, не вказані рік випуску навантажувачів, державні номерні знаки, VIN-номери, свідоцтва про реєстрацію технологічного транспортного засобу; не прописана відповідальність орендаря/наймача у разі втрати навантажувачів; пунктом 7.1 цього договору, передбачено що його укладено строком на 12 місяців і він діє з моменту підписання акту приймання-передачі, тоді як акт приймання - передачі датовано 02.12.2024, тобто договір укладено строком на один рік; пунктом 4.7 цього договору передбачено, що при укладанні договору на рік і більше, спільно з орендарем проводиться нотаріальне посвідчення та державна реєстрація цього договору, в строки встановлені чинним законодавством; на копії договору №02-12.2024-КЛ від 02.2024 відсутні відмітки про нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію вказаного договору; орендар за фактично незареєстрованим договором не має підстав для користування технікою.

83. Окрім цього, як зі самого змісту позовної заяви, так і зі встановлених судом апеляційної інстанції обставин щодо обґрунтування позовної заяви, вбачається, що позивач посилається також на низку інших обставин, які, на його думку, вказують на спрямованість намірів сторін за договором отримати незаконну податкову вигоду, а саме:

- ТОВ "Фантом Форс" склало та відправило на реєстрацію 33 податкові накладні, на загальну суму ПДВ 37 254 124,03 грн, обсягом постачання 186 270 620,2 грн з номенклатурою будівельних матеріалів;

- станом на 15.07.2020 ТОВ "Кліар Консалтінг" не мало об`єктів оподаткування (офіс, склад тощо) для здійснення фінансово-господарської діяльності;

- з моменту реєстрації платником ПДВ (01.09.2019) ТОВ "Кліар Консалтінг" формує суму ліміту по операціях з придбання товару за номенклатурою: засоби гігієни, дитяча суміш, підгузки, товари широкого вжитку тощо, що мають ознаки ризику;

- у "ТОВ Кліар Консалтінг" відсутнє будь-яке придбання товарів, транспортних, навантажувальних та розвантажувальних послуг протягом 2024 року;

- ТОВ "Кліар Консалтінг" здійснює покупку будівельних матеріалів у ТОВ "Елематік", який є платником податку на прибуток на загальних умовах, свідоцтво платника ПДВ анульовано 04.06.2020;

- ТОВ "Елематік" не відображає реалізований товар ТОВ "Кліар Консалтінг" у звітності, наданій контролюючому органу, тобто ланцюг походження товару не можливо відслідкувати;

- ТОВ "Кліар Консалтінг" не були надані на розгляд комісії документи, які б доводили факт отримання, транспортування придбаного товару від постачальника до покупця;

- орендоване нерухоме майно значиться у ТОВ "Креакон", ТОВ "Кліар Консалтінг", ТОВ "Фантом Форс", ТОВ "Елематік"; ТОВ "Кліар Консалтінг" надало контролюючому органу завідомо неправдиві відомості за договором, адже на момент його укладення орендодавець фактично не мав жодного об`єкта, зазначеного у договорі.

84. Однак ані суд першої, ані суд апеляційної інстанції таким доводам оцінку не надали, не дослідили подані на підтвердження відповідних обставин докази, що вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень.

85. Натомість суди фактично послалися виключно на обставини справи та висновки (які взагалі не є обов`язковими в силу ч.7 ст.75 ГПК) судів з адміністративної справи №200/1471/25, у межах якої, як було вказано, суд не досліджував і не повинен був досліджувати реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

86. Частина 1 ст.236 ГПК передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

87. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч.2 ст.236 ГПК).

88. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 ГПК).

89. Частина 3 ст.236 ГПК встановлює, що судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

90. У свою чергу, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1, 2 ст.2 ГПК).

91. Однак, оскаржувані рішення таким вимогам не відповідають.

92. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

93. Беручи до уваги те, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не дослідили всі зібрані у справі докази та не надали їм належної оцінки, а також враховуючи передбачені ч.2 ст.300 ГПК межі розгляду справи судом касаційної інстанції, судові рішення судів попередніх інстанцій, ухвалені за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

94. Під час нового розгляду справи необхідно взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об`єктивного встановлення обставин справи, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, належним чином встановити наявність чи відсутність обставин, якими позивач обґрунтовує підстави для визнання спірного договору недійсним, зокрема, щодо реальності та товарності здійснення господарських операцій між сторонами (реального руху активів тощо), положення як спірного договору, так і договорів, укладених ТОВ "Кліар Консалтінг" з третіми особами.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

95. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

96. За приписами п.2 ч.1 ст.308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

97. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 ГПК.

98. Вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (ч.1 ст.316 ГПК).

99. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про часткове залишення касаційної скарги, скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції з метою з`ясування тих питань, на які колегія суддів звернула увагу вище в цій постанові.

Судові витрати

100. З огляду на те, що Верховний Суд направляє справу на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат буде здійснений за результатами розгляду справи.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

2. Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду Донецької області від 20.08.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі №905/329/25 скасувати.

4. Справу №905/329/25 направити на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець