ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі

судового наказу

"06" лютого 2026 р. Справа № 924/135/26

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., розглянувши в порядку наказного провадження:

заяву Державного підприємства "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України"

до Підприємства об`єднання громадян "Центр комплексної реабілітації"

про видачу судового наказу щодо стягнення 990,00 грн. заборгованості за договором про надання послуг у сфері інформатизації №374М/Ш-20 від 10.06.2020 та 266,24 грн. витрат по оплаті судового збору

03.02.2026 через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Хмельницької області надійшла заява Державного підприємства "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України" до Підприємства об`єднання громадян «Центр комплексної реабілітації» про видачу судового наказу щодо стягнення 990,00 грн. заборгованості за договором про надання послуг у сфері інформатизації №374М/Ш-20 від 10.06.2020, а також 266,24 грн. витрат по оплаті судового збору.

До заяви додано копії наступних документів: договору №374М/Ш-20 від 10.06.2020, протоколу угоди про договірну ціну, актів здачі-приймання наданих послуг від 30.09.2020 №1407 та від 31.12.2020 №3196, витягів з ЄДР, довіреності від 06.11.2025 №013-3073, наказу від 19.08.2025 №228-к, паспорту Власюка Д.В., Статуту ДП "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України", наказу від 29.08.2025, опису вкладення від 03.09.2025, платіжної інструкції від 30.01.2026 №1425.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, судом встановлено та враховано наступне.

Згідно з пунктом 16 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Відповідно до статті 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

У статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

За приписами частини 2 статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Як вбачається зі змісту укладеного 10.06.2020 між Державним підприємством "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України" та Підприємством об`єднання громадян «Центр комплексної реабілітації» договору про надання послуг у сфері інформатизації №374М/Ш-20, заявник зобов`язався у 2020 році надати послуги у сфері інформатизації, а боржник - прийняти і оплатити ці послуги.

У п. 3.1 договору визначено вартість послуг у рамках цього договору на момент його укладення - 990,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість (ПДВ 20%) - 165,00 грн.

Оплата послуг проводиться Замовником щоквартально згідно з Додатком № І до договору протягом п`яти днів з дати підписання ним акту здачі-приймання наданих послуг та за вимогою замовника рахунку-фактури наданих Виконавцем, але в будь-якому випадку не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним кварталом у межах відповідних бюджетних асигнувань (п. 3.3 договору).

За змістом п. 8.1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

У протоколі угоди про договірну ціну до договору №374М/Ш-20 від 10.06.2020 сторони договору додатково узгодили величину договірної ціни станом на 01.01.2020 у сумі 990,00 грн. за забезпечення працездатності програмного комплексу "Криптосервер: Модуль шифрування, що використовується для захисту інформації, яка передається засобами електронного зв`язку за шість місяців у сумі 990,00 грн. (дев`ятсот дев`яносто грн. 00 коп.), у тому числі вартість послуг - 825,00 грн., податок на додану вартість - 165,00 грн.

Акти здачі-приймання наданих послуг №1407 та №3196 підписано заявником 30.09.2020 та 31.12.2020.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання такого зобов`язання.

З урахуванням викладеного, враховуючи приписи ст.ст. 257, 261 ЦК України, з моменту виникнення права вимоги про стягнення з боржника заборгованості згідно з актом здачі-приймання наданих послуг від 31.12.2020 пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява Державного підприємства Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України" подана із пропуском загального строку позовної давності.

Водночас встановлення обставин зупинення та продовження перебігу позовної давності виходить за межі інституту наказного провадження. Стаття 152 ГПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин зупинення перебігу позовної давності.

Пропуск загальної позовної давності, що встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), необхідність з`ясування обставин обґрунтованості пропуску такого строку заявником, в тому числі й з`ясовувати питання продовження строків позовної давності, їх ймовірного зупинення унеможливлює розгляд заяви ДП "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України" у наказному провадженні, що призначене для розгляду справ щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. У даному випадку, у зв`язку із простроченням сплати та необхідність розгляду питання про застосування загального строку позовної давності, очевидним є спір про право між заявником та боржником, а тому останній підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. У протилежному випадку, вирішення питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника у порядку наказного провадження призведе до того, що боржник буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування позовної давності, чим можуть бути обмежені права цього учасника справи.

З урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з`ясування питання щодо дотримання позовної давності можливо лише у порядку позовного провадження.

З викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст.152 ГПК України, для відмови Державному підприємству "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України" у видачі судового наказу щодо стягнення з Підприємства об`єднання громадян "Центр комплексної реабілітації" 990,00 грн. заборгованості.

Одночасно суд звертає увагу заявника, що згідно з ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному підприємству "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України" у видачі судового наказу щодо стягнення з Підприємства об`єднання громадян "Центр комплексної реабілітації" 990,00 грн. заборгованості за договором про надання послуг у сфері інформатизації №374М/Ш-20 від 10.06.2020 та 266,24 грн. витрат по оплаті судового збору.

Повідомити учасника справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: http://court.gov.ua/ або у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Ухвалу надіслати заявнику за допомогою підсистем ЄСІТС в електронний кабінет.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання суддею (06.02.2026) та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Андрій ЯРОЦЬКИЙ