Справа № 909/1174/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2026 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Карпінець Г. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Благодійної організації "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід"

(вул. Набережна Перемоги, буд. 78, м. Дніпро, 49000)

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Янка Володимира Володимировича

( АДРЕСА_1 )

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 2 425 000, 00 гривень,

за участю:

від позивача: Невської Ірини Віталіївни (в режимі відеоконференції),

від відповідача: представник у судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

1. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань технічними засобами.

2. Рішення у цій справі ухвалено за результатами оцінки поданих доказів.

3. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.

І. СУТЬ СПОРУ

4. У вересні 2025 року до Господарського суду Івано-Франківської області звернулася Благодійна організація "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід" із позовною заявою до Фізичної особи підприємця Янка Володимира Володимировича про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 2 425 000, 00 гривень.

ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

5. Ухвалою від 01.10.2025 суд залишив позовну заяву без руху та встановив позивачу строк та спосіб для усунення недоліків.

6. 02.10.2025 за вх. № 16064/25 через підсистему "Електронний суд" від Благодійної організації "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

7. Ухвалою від 06.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 11.11.2025; встановив сторонам строк для подання заяв по суті спору, зокрема відповідачу в строк п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду.

8. 05.11.2025 за вх. № 18101/25 через підсистему "Електронний суд" від представника Благодійної організації "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід", адвоката Заіменка Дениса Володимировича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі № 909/1174/25.

9. Ухвалою від 05.11.2026 суд задовольнив заяву представника Благодійної організації "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід", адвоката Заіменка Дениса Володимировича (вх. № 18101/25 від 05.11.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; постановив провести розгляд справи № 909/1174/25, призначеної на 11.11.2025 об 14:00 год та усіх наступних судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

10. 11.11.2025 суд відклав підготовче засідання у справі на 02.12.2025.

11. 21.11.2025 за вх. № 19101/25 через підсистему "Електронний суд" від представника Фізичної особи - підприємця Янка Володимира Володимировича, адвоката Римарука Юрія Ігоровича надійшов відзив на позовну заяву.

12. 25.11.2025 за вх. № 19329/25 через підсистему "Електронний суд" від представника Благодійної організації "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід", адвоката Заіменка Дениса Володимировича надійшла відповідь на відзив.

13. 02.12.2025 за вх. № 10639/25 через підсистему "Електронний суд" від представника Фізичної особи - підприємця Янка Володимира Володимировича, адвоката Римарука Юрія Ігоровича надійшло клопотання про витребування доказів.

14. Ухвалою від 02.12.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представника Фізичної особи - підприємця Янка Володимира Володимировича (вх. № 10639/25 від 02.12.2025) про витребування доказів; закрив підготовче провадження у справі № 909/1174/25 та призначив розгляд справи по суті на 08.01.2026.

15. 07.01.2026 за вх. № 245/26 через підсистему "Електронний суд" від представника Фізичної особи - підприємця Янка Володимира Володимировича, адвоката Римарука Юрія Ігоровича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

16. 08.01.2026 суд відклав розгляд справи по суті на 03.02.2026.

17. 29.01.2026 за вх. № 1557/26 через підсистему "Електронний суд" від представника Благодійної організації "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід", адвоката Невської Ірини Віталіївни надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі № 909/1174/25.

18. Ухвалою від 29.01.2026 суд задовольнив заяву представника Благодійної організації "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід", адвоката Невської Ірини Віталіївни (вх. № 1556/26 від 29.01.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; постановив провести розгляд справи № 909/1174/25, призначеної на 03.02.2026 об 14:00 год та усіх наступних судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

19. 03.02.2026 за вх. № 1853/26 через підсистему "Електронний суд" від представника Фізичної особи - підприємця Янка Володимира Володимировича, адвоката Римарука Юрія Ігоровича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та здійснення перевірки усіх заяв представника позивача на предмет використання інструментів штучного інтелекту.

20. 03.02.2026 за вх. № 1889/26 через підсистему "Електронний суд" від представника Благодійної організації "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід", адвоката Невської Ірини Віталіївни надійшли заперечення на клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та здійснення перевірки усіх заяв представника позивача на предмет використання інструментів штучного інтелекту.

21. В судовому засіданні 03.02.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання представника Фізичної особи - підприємця Янка Володимира Володимировича, адвоката Римарука Юрія Ігоровича про відкладення розгляду справи та здійснення перевірки усіх заяв представника позивача на предмет використання інструментів штучного інтелекту.

22. При цьому відмовляючи у задоволенні означеного вище клопотання суд входив з такого.

23. Так, Верховний Суд в ухвалі від 15.01.2026 у справі № 240/14153/24 звертає увагу на тому, що використання ШІ для підготовки процесуальних документів саме по собі не заборонено. Проте відповідальність за достовірність інформації, викладеної у процесуальних документах, покладається виключно на учасника справи.

24. Верховний Суд наголошує на обов`язковості дотримання принципу фахового людського контролю (human-in-the-loop). Використання ШІ у правничій діяльності допускається виключно як допоміжний інструмент, який не може замінити професійну діяльність правника: його критичне мислення, фахове судження та правову кваліфікацію (Рекомендації з відповідального використання штучного інтелекту для правників (схвалені Міністерством цифрової трансформації та Міністерством юстиції України, липень 2025 року).

25. Відповідно до встановлених етичних стандартів, правник зобов`язаний самостійно перевірити (верифікувати) результати, згенеровані ШІ, шляхом перехресної перевірки з офіційними джерелами - базами законодавства та реєстром судових рішень. Принцип добросовісності вимагає від учасника справи утримуватися від використання результатів роботи ШІ, якщо достовірність джерел перевірити неможливо (Положення про використання технологій штучного інтелекту працівниками Апарату Верховного Суду: затверджене наказом Керівника Апарату Верховного Суду від 08 грудня 2025 року № 117).

26. При цьому судом здійснено перевірку усіх процесуальних документів представника позивача на предмет використання інструментів штучного інтелекту та встановлено, що вони подані у відповідності до вимог процесуального закону, правові позиції у поданих заявах відповідають існуючим правовим позиціям Верховного Суду, окрім судової практики, зазначеної у відповіді на відзив з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, в якій зазначено: "Пред`явлення позову, яке відповідно до статті 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності, означає, що Позивач скористався своїм правом на захист у суді… Після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання, до нового строку не зараховується", правова позиція в якій не міститься у означеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду, що підтверджується офіційними джерелами - базами законодавства та реєстром судових рішень.

27. Відтак, суд приходить до висновку про те, що подана позивачем відповідь на відзив, в частині заперечень щодо спливу строку давності не береться судом до уваги при розгляді даного спору.

28. Разом із тим, беручи до уваги встановлені вище обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність необхідності відкладення судового засідання у справі, призначеного на 03.02.2026 і відмову у задоволенні клопотання представника Фізичної особи - підприємця Янка Володимира Володимировича, адвоката Римарука Юрія Ігоровича про відкладення розгляду справи та здійснення перевірки усіх заяв представника позивача на предмет використання інструментів штучного інтелекту.

29. За наслідком судового засідання 03.02.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІIІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

30. Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 2 425 000, 00 гривень. Позивач посилається на те, що ним згідно з платіжними дорученнями було перераховано відповідачу означені вище кошти, як оплату за послуги оренди автомобілів, які останній мав надати для подальшої передачі Збройним силам України. Враховуючи тривале ненадання послуг оренди автомобілів позивач просить повернути безпідставно збережені відповідачем кошти.

31. Позиція відповідача. У поданому відзиві на позов вказує, що у зв`язку зі спливом строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог позовна заява Благодійної організації "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід" не підлягає задоволенню.

IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

32. Благодійна організація "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід", зареєстрований та здійснює свою діяльність з 01.04.2022 з метою забезпечення потреб Збройних сил України за рахунок благодійних внесків. Позивач є неприбутковою організацією відповідно до Закону України "Про благодійну діяльність та благодійні організації".

33. Позивач зазначив, що одним із основних видів діяльності позивача є придбання автомобілів для військових, здійснення їх ремонту у разі потреби та доставка на місце дислокації.

34. Позивач здійснює свою діяльність виключно за рахунок благодійних внесків фізичних та юридичних осіб.

35. Як вказує Благодійна організація "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід", у зв`язку із численними запитами військових частин на забезпечення автотранспортом, позивач здійснює безперервний пошук осіб, що мають змогу на оплатній або безоплатній основі поставити автомобілі та здійснити їхній ремонт у разі потреби.

36. Так, через мережу інтернет волонтерами позивача був знайдений відповідач ФОП Янко В. В., який пообіцяв надати послуги оренди автомобілів.

37. Позивач здійснив перерахування грошових коштів відповідачу у сумі 2 425 000, 00 гривень, що підтверджується банківською випискою із зазначеними в ній операціями здійсненими за платіжними дорученнями: № 1 від 12.04.2022 на суму 292 500, 00 гривень, № 4 від 13.04.2022 на суму 217 750, 00 гривень, № 9 від 16.04.2022 на суму 432 250, 00 гривень, № 11 від 19.04.2022 на суму 400 000, 00 гривень, № 13 від 20.04.2022 на суму 750 000, 00 гривень, № 16 від 22.04.2022 на суму 332 500, 00 гривень.

38. Позивач зазначив, що після проведення оплати відповідач перестав виходити на зв`язок із позивачем, не надав жодного документу договору, рахунку, акту тощо.

39. Як зазначає позивач, відповідач послуги оренди автомобіля не надав, грошові кошти не повернув. Вказане, стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

40. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

41. За приписами частини 1 статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

42. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок іншої особи поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, незалежно від того, чи було це результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

43. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

44. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

45. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України і змісту цього інституту цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.06.2018 у справі № 212/3593/16-ц, провадження 61-60св17; від 20.03.2019 у справі № 634/727/16-й, провадження № 61-21749св18.

46. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

47. Частинами 1, 3, 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

48. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

49. Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких договорів у формі єдиного письмового документу сторонами не укладалося, відсутні й окремі листи-домовленості щодо наявності зобов`язань, які б носили цивільно-правовий характер.

50. З наданої позивачем банківської виписки вбачається факт перерахування позивачем відповідачу грошових коштів в загальному розмірі 2 425 000, 00 гривень, як оплата за оренду автомобілів

51. Відповідач не спростував доводи позивача, не надав суду доказів на підтвердження надання послуг оренди автомобілів, чи доказів повернення коштів у розмірі 2 425 000, 00 гривень, чи доказів, які б мали значення для іншого вирішення спору.

52. Отже, вказане свідчить, що набувач Фізична особа - підприємець Янко Володимир Володимирович збагатився за рахунок Благодійної організації "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід" поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

53. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

54. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

55. За змістом частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

56. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

57. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

58. Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

59. До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання передбачені статтею 1212 Цивільного кодексу України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях.

60. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею, чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним, чи недобросовісним (узгоджується з нижчезазначеними постановами Верховного Суду України та Верховного Суду від 02.03.2016 року; від 04.07.2018 року). Кондикційне зобов`язання виникає за наявності, зокрема, таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.01.2019 у справі № 916/2927/17 та від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17.

61. В постанові від 02.02.2016 у справі № 6-3090цч15 Верховний Суд України відзначив, що конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише на момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду справи.

62. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

63. Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації, як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Вказане вище підтверджується судовою практикою Верховного Суду України, новоутвореного Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15; від 04.10.2017 у справі № 753/23725/15-й; Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 757/4040/16-й; від 11.09.2019 у справі № 2/13; від 25.03.2020 у справі № 522/14590/16-й; від 24.02.2021 у справі № 644/8081/17; від 26.01.2022 у справі № 924/1338/19; від 08.02.2022 у справі № 910/16102/20; Великої Палати Верховного Суду від 31.01.2020 у справі № 161/17945/18.

64. Отже, відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач, яким є фізична особа - підприємець Янко Володимир Володимирович, зобов`язаний повернути потерпілому, яким є позивач, безпідставно набуте майно в натурі.

65. Враховуючи вищенаведене, за відсутності у матеріалах справи доказів укладання між сторонами договору або надання відповідачем послуг на суму 2 425 000, 00 гривень, відповідач зобов`язаний повернути перераховані позивачем грошові кошти у зазначеному розмірі на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, як такі, що збережені після припинення існування правової підстави.

66. При цьому, відповідачем заявлено про застосування судом спливу строку позовної давності щодо позовних вимог.

67. Відповідно статей 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

68. Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

69. За загальним правилом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

70. Частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

71. Так, 11.03.2020 у зв`язку з розповсюдженням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Вказаною постановою на всій території України запроваджено карантин в період з 12.03.2020.

72. У подальшому карантин неодноразово продовжувався. Так, в останнє Постановою Кабінету Міністрів України № 383 від 25.04.2023 внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 09.12.2020 № 1236, карантин продовжено до 30.06.2023.

73. Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

74. Таким чином, вищевказаним законом строк позовної давності продовжено на строк дії карантину.

75. Крім цього, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан в подальшому продовжувався Указами Президента України та він діє до даного часу.

76. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

77. Додатково необхідно зазначити, що Законом України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" № 4434-ІХ від 14.05.2025, Пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № № 40 - 44, ст. 356) виключено. Закон набрав чинності з 04.09.2025.

78. Таким чином, для заборгованостей, які виникли у період з 02.04.2020 по 03.09.2025, строк позовної давності розпочався 04.09.2025.

79. З огляду на викладене та враховуючи, що прострочення відповідачем грошового зобов`язання відбулося в період дії карантину та воєнного стану, суд вважає, що позивач не пропустив строку звернення до суду з вимогою про стягнення 2 425 000, 00 гривень безпідставно набутих грошових коштів, а отже у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності слід відмовити.

80. Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

81. За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

82. Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

83. Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновок суду.

84. Таким чином, здійснюючи системний аналіз положень чинного законодавства України, а також, як вбачається з встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати.

85. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи задоволення позову, судовий збір в розмірі 29 100, 00 гривень покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Благодійної організації "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід" до Фізичної особи - підприємця Янка Володимира Володимировича про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 2 425 000, 00 гривень задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Янка Володимира Володимировича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Благодійної організації "Благодійний фонд "Волонтерський центр "Схід" (вул. Набережна Перемоги, буд. 78, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код: 44729608) 2 425 000, 00 гривень (два мільйони чотириста двадцять п`ять тисяч гривень) безпідставно набутих грошових коштів, а також 29 100, 00 гривень (двадцять дев`ять тисяч сто гривень) судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

6. Повний текст рішення складено - 13.02.2026.

Суддя В. В. Михайлишин