номер провадження справи 7/193/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 Справа № 908/3119/25

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, за участі секретаря судового засідання Даниленко Віти Сергіївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №908/3119/25

за позовом: Біляївського психоневрологічного інтернату (27313, Кіровоградська область, Кропивницький район, село Біляївка, вул. Лісова, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи в )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (69096, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, каб. 8, ідентифікаційний код юридичної особи в )

про стягнення коштів,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Процесуальні дії у справі.

До Господарського суду Запорізької області (зареєстровано в канцелярії суду вх.№3425/08-07/25 від 08.10.2025) звернувся Біляївський психоневрологічний інтернат із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС (надалі - ТОВ ІНКАМ ФІНАНС) 47530,53 грн грошової заборгованості за договором поставки № 163 від 12.11.2024, що складається з 38441,60грн грошової суми за невикористаний товар, 8819,84 грн штрафних санкцій, 269,09 грн суми інфляційних втрат. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 08.10.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3119/25 та визначено до розгляду судді Лєскіній І.Є.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 163 від 12.11.2024, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом про стягнення суми боргу за невідвантажену продукцію з урахування інфляційних втрат та суми штрафних санкцій. Позов заявлено на підставі ст.ст. 11, 251, 252, 253, 509, 526, 530, 538, 549, 610-612, 625, 627, 629, 662, 663, 655, 665, 691, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 13.10.2025 позовну заяву залишено без руху.

На виконання ухвали суду позивачем подано заяву про усунення недоліків (зареєстровано в канцелярії суду за вх. № 21060/08-08/25 від 16.10.2025). Заява про усунення недоліків подана в установлений судом строк, недоліки позову усунуті.

Ухвалою суду від 20.10.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3119/25, яке суд ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Установлено відповідачеві строк для надання суду відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.12.2025 суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 908/3119/25 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 14.01.2026 о/об 10 год. 00 хв. з урахуванням ухвали суду про виправлення описки щодо дати призначення підготовчого засідання.

У судове засідання, призначене на 14.01.2026 о 10 год. 00 хв., представники сторін не з`явились. Про причини неявки представників у судове засідання сторони суд не повідомили. Будь-яких заяв чи клопотань процесуального характеру від сторін до суду не надходило.

З урахуванням неявки у судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Ухвалою від 14.01.2026 суд закрив підготовче провадження. Розгляд справи по суті призначив на 04.02.2026 о 09 год. 15 хв.

У судове засідання, призначене на 04.02.2026 о 09 год. 15 хв., представники сторін не з`явились. Про причини неявки представників у судове засідання сторони суд не повідомили. Будь-яких заяв чи клопотань процесуального характеру від сторін до суду не надходило.

З урахуванням неявки у судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд визнав наявні у справі матеріали достатніми для розгляду справи по суті.

При цьому суд узяв до уваги клопотання позивача, викладене у позовній заяві, про розгляд справи без виклику учасників справи.

Ураховуючи неявку представників сторін у судове засідання 04.02.2026 фіксація судового засідання не здійснювалась за допомогою технічного засобу відповідно до положень ст. 222 ГПК України.

У судовому засіданні 04.02.2026 судом прийнято рішення.

Стислий виклад позицій учасників страви.

Позивач - Біляївський психоневрологічний інтернат звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (надалі - ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС») 47530,53 грн грошової заборгованості за договором поставки № 163 від 12.11.2024, що складається з 38441,60грн грошової суми за невикористаний товар, 8819,84 грн штрафних санкцій, 269,09 грн суми інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 163 від 12.11.2024, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом про стягнення суми боргу за невідвантажену продукцію з урахування інфляційних втрат та суми штрафних санкцій.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 11, 251, 252, 253, 509, 526, 530, 538, 549, 610-612, 625, 627, 629, 662, 663, 655, 665, 691, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України.

Відповідач правами, наданими процесуальним законом, зокрема, ст.ст. 42, 165, 169 ГПК України, не скористався, відзив на позов, жодних доказів суду не надав, позицію щодо предмету спору не висловив.

Керуючись положеннями ч. 9 ст. 165 ГПК України, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують.

Між Біляївським психоневрологічним інтернатом в особі директора Педань Лариси Миколаївни, (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНКАМ ФІНАНС" (Постачальник) були укладені договори поставки від 12 листопада 2024 року № (далі Договір).

За умовою цього Договору (п. 1.1) Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність товари, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар.

Найменування товару: бензин А-95, дизпаливо. Одиниця вимірювання: літр. Кількість: згідно накладних на товар.

Згідно видаткових накладних від 12 листопада 2024 року № 0008/0002206 Покупець оплатив товар бензин А-95 у кількості 500 літрів та дизпаливо у кількості 400 літрів.

Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20 грудня 1997 року (п.1.4)

Товар вважається переданим Постачальником і прийнятий Покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов договору (п. 2.1).

Строк поставки товарів до закінчення терміну дії довірчого документу (скетч-картки), але не менше 12 місяців (п. 5.1).

Передача Покупцю товару за Договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скетч-картки (п.5.2.1).

Покупець зобов`язаний: своєчасно та у повному обсязі сплачувати кошти за поставлені товари; приймати товар згідно умов даного договору (п. 6.1).

Постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені Договором, забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього Договору (п. 6.3).

Пунктом 7.2 Договору визначено види порушень та санкцій - за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожен день прострочення.

На виконання умов Договору Покупець перерахував на розрахунковий рахунок Постачальника грошові кошти у сумі 45940 грн. (сорок п`ять тисяч дев`ятсот сорок гривен) в тому числі ПДВ 7656,66 грн, (сім тисяч шістсот п`ядесят шість гривен 66 коп), що підтверджується копією платіжної інструкції від 19 листопада 2024 року № 367.

Покупець своєчасно та в повному обсязі сплатив кошти за товар та отримав 25 скретч-карток на 500 літрів бензину та 20 скетч-карток на 400 літрів дизпалива.

Отже, правовідносини між Постачальником та Покупцем виникли на підставі Договору поставки № 163 від 12 листопада 2024 року.

З 06 січня 2025 року по 10 березня 2025 року Покупець звертався із скретч-картками до операторів АЗС ANP (адреса: вул. Кропивницького, 2 а, м. Кропивницький, вул. Героїв України, 31, вул. В.Пермська, 72) та мав намір отримати оплачений товар, але АЗС ANP, АЗС Авіас Плюс не здійснювали заправку автомобілів у зв`язку із відсутністю бензину.

Постачальником товар не поставлений, пункт 6.3. Договорів не виконаний. Отоварити скреч-карти вартістю 38441,60 грн на 360 літрів бензину А-95 та 400 літрів дизпалива видалось неможливим.

Постачальник відпуск палива на АЗС не забезпечив, кошти не повернув. Постачальник не виконав свої зобов`язання з передачі товару, тобто Покупець не отримав те, на що розраховував при укладенні Договорів.

Оскільки сплачені кошти за неотриманий Покупцем товар Постачальником в добровільному порядку не повернуті, а умови Договорів не виконані, зазначені обставини зумовили звернення до суду.

З метою досудового врегулювання спору Покупцем направлено претензію від 05 березня 2025 року № 78. Претензія продавцем не отримана, що підтверджується довідкою про причини повернення.

Відповідач не спростував викладені обставини, відзив на позовну заяву суду не надав.

Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення. Висновки суду.

За своєю правовою природою укладений договір між позивачем та відповідачем є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін згідно з ч.2 ст.712 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі, а також інші юридичні факти.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1 та 2 ст. 712 ЦК України внормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно із ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно з якими торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).

Згідно з п.9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку.

Постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені Договором, забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього Договору (6.3.).

Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно з п.3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому. Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у пп.10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.

Відтак, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

Суд установив, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у строки та у спосіб, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 №3-30гс13 по справі №5011-42/13539-2012.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений (невідпущений) товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 по справі № 918/631/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідач у порушення вимог ЦК України та умов договору добровільно взяті на себе зобов`язання не виконав, не передав у повному обсязі товар.

З огляду на викладене пред`явлена позивачем вимога про стягнення заборгованості за договором на суму непоставленого (невідпущеного) товару у розмірі 38441,60 грн є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами.

Станом на час прийняття рішення судом у справі доказів на підтвердження виконання відповідачем зобов`язання за договором в частині передачі позивачу оплаченої продукції або повернення коштів, сплачених за неї, до суду надано не було надано, а отже вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 38441,60 грн підлягає задоволенню.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ураховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем пред`явлена до стягнення сума пені в розмірі 8819,84 грн.

Пунктом 7.2. Договору визначено види порушень та санкцій: за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожен день прострочення.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий суду розрахунок пред`явленої до стягнення суми пені, суд установив, що сума пені за період з 02.01.2025 по 07.10.2025 становить 8 930,04. З урахуванням викладеного, суд, не виходячи за межі пред`явленої до стягнення суми, задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 8819,84 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 269,09 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Крім того, відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, а згідно ч.2 ст.625 цього кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий суду розрахунок пред`явленої до стягнення суми інфляційних втрат у сумі 269,09 грн, суд установив, що сума втрат від інфляції становить більшу суму, ніж пред`явлена позивачем до стягнення. З урахуванням викладеного, суд, не виходячи за межі пред`явленої до стягнення суми, задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 269,09 грн.

За приписами ст. ст. 13 та 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, ураховуючи вище встановлені обставини, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судові витрати.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору.

Також суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету України суми зайво сплаченого судового збору.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн (платіжна інструкція № 416 від 06.10.2025).

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п.п. 1-2 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00 грн.

Одночасно, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Беручи до уваги викладене, враховуючи, що заявлено вимоги майнового характеру, у розумінні Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання позову із застосуванням коефіцієнту 0,8 становить 2422,40 грн (3028,00 грн х 0,8).

Із наведеного слідує, що позивач сплатив суму судового збору у більшому розмірі, ніж передбачено законом. Сума зайво сплаченого судового збору складає 605,60 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, сума зайво сплаченого позивачем судового збору в розмірі 605,60 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України за наявності відповідного клопотання.

Позиція суду щодо необхідності розрахунку судового збору із застосуванням пониженого коефіцієнту узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 13, 14, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (69096, м.Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, кабінет 8, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь Біляївського психоневрологічного інтернату (27313, Кіровоградська область, Кропивницький район, село Біляївка, вул. Лісова, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи в ) 38441 (тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) гривня 60 копійок боргу за непоставлений бензин А-95 та дизпаливо по договору, 8 819 (вісім тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень 04 копійки пені, 269 (двісті шістдесят дев`ять) гривень 09 копійок інфляційні втрати, судовий збір 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 05.02.2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Лєскіна