ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1288/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Воробйова І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Дубрівської сільської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маджоріста"

про стягнення 380 043,38 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 229 690,10 грн. вартості непоставленого товару, 56 382,48 грн. неустойки, 93 970,80 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки товару № 54 від 22.03.2024 в частині повної та своєчасної поставки обумовленого товару.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

В послідуючому ухвалою від 05.12.2025 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання уповноваженого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронного листа.

Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судові засідання не направляв, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2024 між Дубрівською сільською радою (Покупець/Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Синергія Систем", яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Маджоріста" (постачальник, відповідач) укладено договір поставки № 54 (Договір), відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити нафтопродукти: бензин А-95, дизельне паливо (Товар) по найменуванню, у кількості та в терміни відповідно до умов цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Товар в установленому цим Договором порядку та розмірі (п.п. 1.1. Договору).

Згідно п.п. 1.2. Договору найменування, асортимент, кількість, комплектність і ціна Товару узгоджені Сторонами в специфікаціях до даного Договору, що є його невід`ємною частиною (Специфікація).

Пунктом 2.1. Договору сторони визначили, що поставка Товару здійснюється за цінами, що визначені в Специфікації, та яка включає всі податки, збори та інші обов`язкові платежі до бюджетів, передбачені чинним законодавством України. До ціни Товару входить також вартість постачання Товару Постачальником в резервуарах АЗС протягом 1 календарного року.

Загальна вартість Договору визначається, як сумарна вартість Товару, поставка якого здійснюється відповідно до доданих до неї Специфікацій, але в будь-якому випадку не може перевищувати 939 708,00 грн. у т.ч. ПДВ 156 618,00 грн. (п.п. 2.4. Договору).

Також п.п. 2.6. Договору сторони передбачили, що оплата за поставлений Товар здійснюється відповідно до умов договору до кінця поточного бюджетного року за умови наявності фінансування, що передбачає оплату Товару згідно видаткових накладних партіями, не пізніше 30 календарних днів з дати поставки Товару. Розрахунки проводяться шляхом: оплати Покупцем після пред`явлення Постачальником рахунка на оплату Товару та підписання Сторонами видаткової накладної Покупець має право здійснити оплату поставленого Товару до настання термінів оплати.

Пункт 3 Договору унормовує порядок випуску нафтопродуктів, зокрема:

3.2. ПТ на паливо мають бути паперовими або пластиковими, повинні бути одноразового використання, на них повинні бути зазначені марка палива та номінал 10,15,20 літрів.

3.3. Термін дії ПТ - до їх повного використання Покупцем, але загальною тривалістю дії не менше 180 днів з дати їх отримання (з урахуванням пролонгації або заміни талонів/бланків).

3.5. Передача та фактичне приймання нафтопродуктів здійснюється при пред`явленні Покупцем або уповноваженою ним особою паливного талону на АЗС, список яких надає Постачальник. Випуск (передача) нафтопродуктів Покупцю проводиться лише за умови їх фактичної наявності на АЗС. ПТ надаються Постачальником Покупцю безкоштовно. Факт використання ПТ підтверджують фіскальними чеками РРО оформленими з дотриманням вимог законодавства щодо їх оформлення, отриманими водіям чи іншою уповноваженою особою Покупця на АЗС.

3.6. Видача товару по талонам, на цілодобових автозаправних станціях (АЗС) Постачальника та/або його партнерів, згідно Дислокації із зазначенням їх місцезнаходження за предметом закупівлі, обов`язково вказати адресу, перелік яких надає Постачальник, та одна з АЗС по автомобільним дорогам повинна розташовуватися не далі: 35 км від юридичної адреси місцезнаходження Замовника:

- ANP Житомирська м. Баранівка, вул. Першотравнева, 21-А;

та згідно заявці Покупця по всій території, підконтрольній Україні (наявність розгалуженої мережі заправок), на яких буде здійснюватися видача товару, а саме: вказати марку палива.

Пунктом 6.1. Договору визначено, що в разі прострочення поставки Товару, заміни Товару, Постачальник зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі 0.1% загальної ціни Товару, за кожен календарний день прострочення.

У разі, якщо прострочення в поставці (недопоставки) Товару перевищить 20 календарних днів, Постачальник може сплатити Покупцю штраф у розмірі 10% загальної вартості Товару, а також відшкодування всіх понесених Покупцем збитків (п.п. 6.2. Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання та скріплення печатками) належним чином уповноваженими представниками обох Сторін і діє до 31.12.2024 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання (п.п. 11.1. Договору).

Позивач у повному обсязі виконав свої обов`язки, здійснивши оплату товару, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями (а.с. 20-26).

Факт передачі талонів підтверджується видатковими накладними №860 від 08.04.2024 (а.с. 19) та №2402 від 01.10.2024 (а.с. 25).

Проте, як зазначає позивач, такі талони не надали можливості отримати паливо, оскільки його фактично не було на АЗС, що підтверджується:

- актами комісії Дубрівської сільської ради (№1-6), складеними відповідно до розпорядження голови сільради № 36-1-од від 21.07.2025 (а.с. 45-51)

- скріншотами з офіційного додатку "JET";

- матеріалами ЗМЇ, роздруківки яких містяться в матеріалах справи (а.с. 60-63) (посилання з мережі Інтернет: https://epravda.com.ua/energetika/na-zapravkah-anp-nemaye-benzinu-prichini-801967/; https://suspilne.media/dnipro/1032769-pokinuti-zapravki-avias-u-dnipri-comu-pripinili-robotu-ta-so-bude-z-nimi-dali/; https://enkorr.ua/uk/news/taloni_bez_palnogo_privat_vigra_tenderi_z_suhimi_azs/262229).

Також Позивач відзначив, що станом на день подання позову на залишку невикористаних талонів перебуває:

- бензин А-95 - 710л;

- дизельне паливо - 3630 л.

Загальна вартість непоставленого товару становить 229 690,10 грн.

Позивач скеровував Відповідачу листи-вимоги (а.с. 64-65) з проханням вжити заходи для належного виконання зобов`язань.

Проте, такі листи залишені Відповідачем без належного реагування.

З метою захисту своїх прав та інтересів, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 Цивільного кодексу України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до приписів статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Суд зазначає, що за умовами договору предметом поставки фактично є бензин, відпуск якого здійснюється на АЗС.

Так, відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України № 281/171/578/155 від 20.05.2008, талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому. Форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери.

Як зазначалося раніше, п.п. 3.5. Договору передбачає, що передача та фактичне приймання нафтопродуктів здійснюється при пред`явленні Покупцем або уповноваженою ним особою паливного талону на АЗС, список яких надає Постачальник. Випуск (передача) нафтопродуктів Покупцю проводиться лише за умови їх фактичної наявності на АЗС. ПТ надаються Постачальником Покупцю безкоштовно. Факт використання ПТ підтверджують фіскальними чеками РРО оформленими з дотриманням вимог законодавства щодо їх оформлення, отриманими водіям чи іншою уповноваженою особою Покупця на АЗС.

Враховуючи наведене, талон не підтверджує право власності на придбане пальне, а містить лише інформацію про вид і об`єм нафтопродуктів, попередньо оплачених позивачем. У той же час, фактичне отримання пального відбувається лише на АЗС.

За таких обставин, позивач вважається таким, що фактично отримав товар лише після отоварення скретч-карток (талонів) на АЗС (отримання відповідних паливно-мастильних матеріалів на підставі цих талонів).

Проте, всупереч наведеному вище відповідач у повному обсязі не виконав покладеного на нього обов`язку з передачі товару на сплачену позивачем суму коштів у розмірі 229 690,10 грн. у позивача невикористаними залишились паливні талони на 710 літрів бензину А-95 та 3630 л дизельного палива (копії паливних талонів наявні в матеріалах справи).

Докази зворотного в матеріалах справи відсутні. Відповідачем не було надано й доказів на спростування того, що у спірний період відповідач був позбавлений можливості здійснити заправку транспорту на АЗС, або докази отоварення позивачем спірних талонів.

Частиною 1 статті 670 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) виникає у відповідача (постачальника) у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця).

Таким чином у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто в розмірі 229 690,10 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Також позивач просить стягнути з відповідача 93 970,80 грн. 10% штрафу та неустойку в сумі 56 382,48 грн., нараховану за період з 22.07.2025 до 18.09.2025.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання з поставки товару відповідач не виконав та кошти не повернув, він повинен сплатити позивачу пеню розмір якої розраховується в межах визначеного позивачем періоду та в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

З урахуванням наведеного вище вірним є нарахування пені в сумі 11 509,68 грн.

Тому вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 11 509,68 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню, та в іншій частині позовних вимог про стягнення пені в позові суд відмовляє.

Перевіривши розрахунок пені, суд відзначає, що сума штрафу становить 93 948,22 грн. (939482,25 грн. х 10%). Обрахування штрафу проводилось судом з сумарної вартості товару 939 482,25 грн., що становить вартість палива з урахуванням переданих відповідачу талонів згідно з видатковими накладними №860 від 08.04.2024 (а.с. 19) та №2402 від 01.10.2024 (а.с. 25).

В задоволенні вимог щодо стягнення 22,58 грн. штрафу суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 229 690,10 грн. основного боргу, 11 509,68 грн. пені та 93 948,22 грн. штрафу обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маджоріста" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9, )

- на користь Дубрівської сільської ради (12736, Житомирська область, Звягельський район, с. Дубрівка, вул. Адмірала Левченка, 132, ) 229 690,10 грн. основного боргу, 11 509,68 грн. пені та 93 948,22 грн. штрафу, а також 5 027,22 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.02.26

Суддя Кудряшова Ю.В.

Список розсилки:

1 - позивачу в ЕК

2 - відповідачу в ЕК