ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026м. ДніпроСправа № 904/6488/25
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Югл Карго», м. Київ

До: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Велта», м. Дніпро

Про: стягнення 12 067 030,54 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

секретар судового засідання Вязовська К.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Лісковська О.А.( адвокат)

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Югл Карго» ( позивач ) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ ВКФ «Велта» ( відповідач ) про стягнення 12 067 030,54 грн. заборгованості за договором №28/12/2022-1 від 28.12.22р. ( в т.ч.: 9 452 389,27 грн. борг; 1 704 230,14 грн. пеня, 286 414,72 грн. - 3% річних та 639 702,30 - інфляційні втрати).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.25р. відкрито провадження у справі №904/6488/25 за правилами загального позовного провадження .

ТОВ ВКФ «Велта» ( відповідач ) своїм правом на надання відзиву на позов не скористався, явку повноважних представників до судових засідань неодноразово не забезпечив ( не зважаючи на ту обставину, що своєчасно повідомлявся судом про час та місце судових засідань ).

Ухвалою суду від 16.12.25р. закрите підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду по суті в засіданні 13.01.26р. Ухвалою суду від 13.01.2026р. відкладено розгляд справи до 29.01.2026р.

Дослідивши наявні в справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.22р. між ТОВ «Югл Карго» ( виконавець ) та ТОВ ВКФ «Велта» ( замовник ) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг №28/12/2022-1, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання за письмовим дорученням (заявкою) від замовника, за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу залізничним транспортом територією України, країн СНД, та територією інших країн (п.1.1 договору). Згідно з п. 3.2 договору оплата послуг виконавця здійснюється замовником у наступному порядку: 50% від загальної вартості відповідних послуг сплачується амовником у вигляді передоплати не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з дати виставлення виконавцем рахунку замовнику, інші 50% - протягом 7 (семи) банківських днів з дати оформлення виконавцем відповідних провізних документів. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця (п. 3.5.). При отриманні грошових коштів від замовника, у разі наявності заборгованості перед виконавцем за даним договором, в першу чергу погашається заборгованість, а залишок грошових коштів зараховується в рахунок передоплати за даним договором, або підлягає поверненню замовнику впродовж 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання виконавцем відповідної письмової вимоги від замовника, (з цієї суми виконавець має право утримати комісію за переказ платежу) (п. 3.6.).

Факт надання послуг підтверджується Актом наданих послуг, що складений виконавцем і підписаний уповноваженими представниками сторін. Акти наданих послуг впродовж 5 (п`яти) робочих днів з дня їх отримання замовником від виконавця, мають бути розглянуті і повернені виконавцю підписаними, у випадку відмови замовником від їх підписання, замовник надсилає виконавцю свої письмові зауваження. У випадку не отримання у вищезгаданий термін виконавцем підписаних Актів наданих послуг або мотивованих зауважень до них, послуги і відповідні витрати виконавця вважаються прийнятими і погодженими замовником, і підлягають повній оплаті (п. 3.8.).

За прострочення оплати рахунків виконавця замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожний день прострочення (п. 4.5.) Даний договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.23р., а в частині взаєморозрахунків - до повного їх завершення (п. 9.1 договору).

ТОВ «Югл Карго» (позивач ) відповідно до умов цього договору надало послуги, пов`язані з перевезенням вантажу залізничним транспортом, що підтверджується актами наданих послуг №1506 від 30.11.24р., №1586 від 26.12.24р., №1641 від 31.12.24р., №1642 від 31.12.24р., №1643 від 31.12.24р., №73 від 31.01.25р., №108 від 31.01.25р., №207 від 28.02.25р., №208 від 28.02.25р., №213 від 28.02.25р., №216 від 28.02.25р., №302 від 31.03.25р. На підставі цих актів позивач направив на адресу відповідача відповідні рахунки на оплату .

ТОВ «Югл Карго» зазначає, що у зв`язку з тим, що ТОВ ВКФ «Велта» не оплатило надані виконавцем послуги , станом на 30.06.25р. була наявна заборгованість за надані послуги за актами наданих послуг №108 від 31.01.25р., №207 від 28.02.25р., №208 від 28.02.25р., №213 від 28.02.25р., №216 від 28.02.25р., №302 від 31.03.25р. на загальну суму 10 452 389,27 грн., що підтверджується відповідним актом звірки взаємних розрахунків за період: січень 2024 р. червень 2025 р.

22.08.25р. ТОВ ВКФ «Велта» направило на адресу позивача лист № 520 від 22.08.25р., в якому відповідач підтвердив наявність заборгованості за договором №28/12/2022-1 від 28.12.22р. станом на 20.08.25р. на загальну суму 10 452 389,27 грн. та проінформував позивача, що планує з вересня 2025 року сплачувати заборгованість в обсязі 1 млн. грн. щомісячно.

Позивач зазначає, що відповідач не дотримався запропонованого ним графіку погашення заборгованості і в період з 01 вересня по теперішній час погасив лише заборгованість на загальну суму 1 000 000,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Станом на день зверненя з позовом до суду у відповідача наявна заборгованість по оплаті наданих позивачем послуг на загальну суму 9 452 389,27 грн., що й стало причиною звернення позивача з даним позовом.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Згідно зі ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач лише частково розрахувався з позивачем за надані послуги . З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 9 452 389,27 грн. підлягає задоволенню.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як вказувалось вище, відповідно до п. 4.5 договору у разі наявності заборгованості замовника перед виконавцем, замовник, протягом одного робочого дня, надає виконавцю гарантійний лист про сплату такої заборгованості, а у разі його відсутності, виконавець письмово попереджає замовника, про зупинку на шляху прямування вагонів з вантажем замовника, до моменту погашення заборгованості або до моменту іншого забезпечення виконання замовником його зобов`язань за даним договором

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 704 230,14 грн.

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

У постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №367/7401/14-ц міститься висновок, що у вказаній статті не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність однієї з них.

При цьому, в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься у п. 67 постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20).

При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги, у тому числі, співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).

Поряд з викладеним, суд зазначає, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22).

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України), а також принципах господарського судочинства відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що основний борг відповідача становить - 9 452 389,27 грн., та позивачем було здійснено як нарахування 3% річних у розмірі 286 414,72 грн., так і застосовано штрафні санкції у вигляді нарахування пені у розмірі 1 704 230,14 грн.

Суд зазначає, що позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних, які мають компенсаційний характер та вже частково компенсують можливі наслідки несвоєчасного виконання грошового зобов`язання.

Разом з тим, позивач під час вирішення спору у цій справі не надав, а матеріали справи не містять доказів, які підтверджують понесення з боку ТОВ «Югл Карго» збитків або можливість їх понесення позивачем, у зв`язку із неналежним невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором.

Відтак, суд вважає, що стягнення пені у повному обсязі є неспівмірним із наслідками порушення зобов`язання.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України, щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність), беручи до уваги співвідношення розміру заборгованості відповідача та розмір пені, оцінивши подані сторонами у даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає за доцільно зменшити розмір пені, що заявлена позивачем до стягнення до суми в розмірі 1 000 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 08.12.2025 по 07.10.2025 у розмірі 286 414,72 грн. та інфляційні втрати за загальний період з 08.12.2025 по 07.10.2025 у розмірі 639 702,30 грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що вказаний розрахунок зроблено вірно, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 286 414,72 грн. та інфляційних втрат у розмірі 639 702,30 грн. підлягають задоволенню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

За ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 ГПК України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому ст. 74 ГПК України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Велта» (49000, м. Дніпро, вул. Королеви Єлизавети ІІ, буд 7 поверх 5; ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Югл Карго» (03038, м. Київ, вул. Лінійна, буд. 17, офіс 303; ) : 9 452 389,27 грн. заборгованості; 1 000 000,00 грн. пені, 286 414,72 грн. - 3% річних, 639 702,30 - інфляційних втрат та 144 804,37 грн. - судового збору. Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 06.02.2026

Суддя Васильєв О.Ю.