ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.02.2026м. ДніпроСправа № 904/1271/25
За заявою: Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро та Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС Групп", м. Дніпро

про затвердження мирової угоди

У справі:

за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект", м. Дніпро

про стягнення 256 655,35грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без участі представників сторін

С У Т Ь С П О Р У :

У березні 2025 року Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просило стягнути з Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" заборгованість у розмірі 256 655,35грн, з яких: основний борг у розмірі 118 709,80грн; пеня у розмірі 118 709,80грн; 3% річних у розмірі 15 049,52грн; втрати від інфляції у розмірі 4 186,23грн

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025 справу №904/1271/25 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2025 позовні вимоги Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради до Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" про стягнення 256 655,35грн задоволено частково.

23.05.2025 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2025, яке набрало законної сили 23.05.2025, видано наказ №904/1271/25 про стягнення з Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" на користь Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради основного боргу у розмірі 118 709,80грн, пені у розмірі 35 612,94грн, 3% річних у розмірі 4 186,23грн, втрат від інфляції у розмірі 15 040,48грн та витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 3 849,69грн.

Ухвалою суду від 08.09.2025 постановлено замінити сторону виконавчого провадження, а саме боржника Державне підприємство "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" (ідентифікаційний код 02497789; вул. Січеславська Набережна, буд. 29, м. Дніпро, 49000) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВС Групп" (ідентифікаційний код 42917381; вул. Короленка, буд. 3-Б, м. Дніпро, 49000).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.12.2025 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 у справі №904/1271/25 залишено без змін.

04 лютого 2026 року до господарського суду надійшла спільна заява Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС Групп" про затвердження мирової угоди у справі №904/1271/25, підписаної сторонами.

Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради та Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВС Групп", як сторони у справі №904/1271/25 повідомляють суд, що дійшли згоди щодо врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди у даній справі.

Правовою підставою звернення до суду із вказаною заявою зазначено статті 46, 192 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами частини першої, другої статті 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Суд зазначає, що укладення мирової угоди є правом сторін, яким вони можуть скористатися у будь-який момент судового розгляду, тобто після відкриття провадження у справі судом першої, апеляційної чи касаційної інстанції та до ухвалення судового рішення за результатами такого розгляду.

Після ухвалення судового рішення судовий процес припиняється. Разом з тим, процес захисту прав продовжується у формі виконання судового рішення, яке може відбуватися у добровільному чи примусовому порядку (виконавче провадження).

Частиною першою статті 330 Господарського процесуального кодексу України визначено, що мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала (ч. 2 ст. 330 ГПК України).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 12 березня 2009 року у справі "Матківська проти України" (заява № 38683/04), судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також, що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/10031/13, від 11.03.2021 у справі №910/2954/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №34/425.

Відповідно до частини другої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Розгляд справи №904/1271/25 по суті завершений ухваленням рішення від 02.05.2025, яке набрало законної сили 23.05.2025 і на виконання якого видано відповідний наказ. Отже, перша стадія судового провадження завершена. Можливість врегулювання спору сторонами шляхом укладення мирової угоди на цій стадії сторонами не реалізована.

Отже, після завершення судового процесу право на укладення мирової угоди може бути реалізовано лише в процесі примусового виконання судового рішення, тобто за наявності відкритого виконавчого провадження, оскільки така заява подається сторонами в порядку статті 330 ГПК України саме виконавцеві, який потім з нею і звертається до суду.

Відтак процесуальний закон чітко визначає суб`єктів, які вправі подати до суду мирову угоду, укладену у процесі виконання рішення, а саме такими суб`єктами є державний або приватний виконавець, на виконанні в яких знаходиться відповідне виконавче провадження (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2023 у справі №752/11324/14-ц та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 у справі №753/16296/14-ц).

Суд враховує, що 21.07.2025 головним державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шавченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №78669267 з примусового виконання судового наказу від 23.05.2025 №904/1271/25 (а.с. 2 том 2).

Як вбачається з наданої мирової угоди, вона підписана повноважними особами сторін та подана на затвердження суду.

Однак, мирова угода, що укладається в процесі виконання рішення, передається на затвердження до суду державним або приватним виконавцем, а не сторонами.

Враховуючи вищенаведене, спільна заява Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС Групп" про затвердження мирової угоди у справі №904/1271/25, підлягає поверненню без розгляду у зв`язку із недотриманням вимог частини першої статті 330 Господарського процесуального кодексу України

Окрім того, сторони не позбавлені можливості виконувати рішення суду в добровільному порядку в передбачений законом спосіб.

Керуючись статтями 170, 232-235, 330 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

У Х В А Л И В :

Повернути Комунальному підприємству "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради та Товариству з обмеженою відповідальністю "ДВС Групп" спільну заяву про затвердження мирової угоди у справі №904/1271/25 (вх. №5158/26) - без розгляду.

Ухвала набирає законної сили - 05.02.2026 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва