РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.01.2026Справа № 910/6146/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Морозова С.М., при секретарі судового засідання Кот О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ

до Всеукраїнської громадської організації "Товариство рятування на водах України", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація", м. Київ

про виселення, -

За участю представників сторін:

від позивача: Ястребова І.Г. (в порядку самопредставництва);

від відповідача: не з`явились;

від третьої особи: Цимбаліст В.В. (в порядку самопредставництва).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.05.2024 року до Господарського суду міста Києва звернувся Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (позивач) з позовною заявою про виселення Всеукраїнської громадської організації "Товариство рятування на водах України" (відповідач) з нежитлових приміщень загальною площею 49,70 кв.м. ( у т.ч. 1 поверх - 1,90 кв.м., 2 поверх - 2,3 кв.м., 3 - поверх - 45,50 кв.м.), розташоване за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 15-А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та призначено підготовче засідання на 08.07.2025 року.

При цьому, в позовній заяві позивачем заявлено про повернення йому надмірно сплаченого судового збору в розмірі 3 633,60 грн.

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2025 постановлено повернути Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зі спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 633,60 грн, сплачений на підставі платіжної інструкції №512 від 27.11.2024 року.

26.05.2025 до суду від третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено, що у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди і відсутністю наміру його продовжувати, відповідача має бути виселено.

В підготовчому засіданні 08.07.2025 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено засідання до 05.08.2025.

Підготовче засідання 05.08.2025 судом було відкладено до 30.09.2025.

В підготовчому засіданні 30.09.2025 судом було оголошено перерву до 18.11.2025.

10.11.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів повідомлення відповідача про розгляд вказаної справи.

Ухвалою від 18.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 27.01.2026 року.

В засіданні 27.01.2026 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2017 року між Весукраїнською громадською організацією «Товариство рятування на водах України» (орендар), Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець) та Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (підприємство-балансоутримувач) був укладений Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №1632-1 (надалі - Договір), за умовами п. 1.1. якого орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 03.10.2017 року №65 (пункт 116 ч. ІІ) передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Полярна, будинок № 15 літер А, для розміщення громадської організації.

Згідно з підписаним сторонами Актом приймання-передачі нерухомого майна від 03.07.2014 року Департамент передав, а відповідач прийняв в орендне користування згідно з Договором приміщення у нежилому будинку, що перебуває на балансі Підприємства, загальною площею 49,70 кв.м. ( у т.ч. 1 поверх - 1,90 кв.м., 2 поверх - 2,3 кв.м., 3 - поверх - 45,50 кв.м.), розташоване за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 15-А.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору об`єктом оренди є нежитлові приміщення загальною площею 49,70 кв.м. ( у т.ч. 1 поверх - 1,90 кв.м., 2 поверх - 2,3 кв.м., 3 - поверх - 45,50 кв.м.), згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину цього Договору. Вартість об`єкта оренди згідно із затвердженим 21.07.2017 року висновком про вартість майна станом на 30.04.2017 року становить: за 1 м2 - 16 096,58 грн., всього: 800 000,00 грн.

За змістом пунктів 3.1., 3.2. Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 року № 415/1280 і та становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2017 року: 14,09 грн. за 1 кв.м. площі 20,00 кв.м., 56,38 грн за 1 кв.м. площі 29,70 кв.м., що в цілому складає 1 956,49 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктами 3.6, 3.7 Договору встановлено, що орендна плата та компенсація витрат за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача, починаючи з 02.07.2017 року. Орендна плата та компенсація витрат за користування земельною ділянкою сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця за поточний місяць.

Пунктами 4.2.2 та 4.2.3 Договору на орендаря покладено обов`язок використовувати об`єкт відповідно до його призначення та умов цього Договору, а також своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

За умовами пункту 9.1. Договору, останній є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 30.10.2017 року до 28.10.2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Департамент посилався на те, що у порушення умов Договору Товариство допустило прострочення оплати орендної плати за період з 01.01.2021 по 30.11.2021 року, стягнення яких пред`явлено в межах справи №910/20947/21.

Враховуючи наведене, листом від 23.09.2020 року №062/05/14-5974 позивач звернувся до орендаря з вимогою звільнити приміщення, у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди.

Проте, означений лист, направлений на адресу Товариства 29.09.2020 року (трек-номер відправлення: 223), вручений останньому не був та повернувся на адресу Департаменту з посиланням на відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до пункту 9.3 Договору одностороння відмова від Договору не допускається, крім випадку, передбаченого підпунктом 5.1.3 цього Договору. Лист з відмовою від Договору направляється поштою з повідомленням про вручення за місцезнаходженням орендаря, вказаним у Договорі. Договір є розірваним з дати одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від Договору, або з дати повернення орендодавцю відмови від Договору з відміткою відділення зв`язку про відсутність орендаря за вказаною адресою.

Згідно з підпунктом 5.1.3. Договору орендодавець має право відмовитися від Договору та вжити необхідних заходів для примусового виселення орендаря при несплаті орендарем орендної плати протягом 3 місяців підряд з дня закінчення строку платежу.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини та положення Договору, листом від 10.06.2020 року №062/05/14-3834 Департамент звернувся до Товариства з повідомленням, в якому, керуючись приписами Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відмовився від Договору.

Проте, відповідач об`єкт оренди не звільнив та продовжує його використовувати, порушуючи при цьому право власника майна володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном.

З огляду на викладені обставини, Департамент звернувся до господарського суду міста Києва з даним позовом про виселення відповідача з нежитлових приміщень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між учасниками справи договір є договором оренди, а відтак правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час укладення Договору) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом статті 283 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час укладення Договору) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України передбачено, що об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як єдині майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Згідно з частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частин 1 та 2 статті 762 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час укладення Договору) передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частина 5 статті 762 Цивільного кодексу України).

За частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як було зазначено вище, листами, перелік яких наведено вище, Підприємство повідомляло позивача про відсутність наміру продовжувати договір та необхідність звільнення приміщень.

З огляду на викладене, суд звертає увагу, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

У той же час, негативні наслідки неодержання орендарем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на орендаря, а факт наявності відповідної заяви орендодавця та доказів її належного надсилання орендарю свідчить про добросовісне звернення орендодавця до орендаря, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства.

Суд зазначає, що чинне законодавство не містить спеціальних вказівок щодо того, коли орендар вважається повідомленим чи способів такого повідомлення.

Згідно строку дії Договору, а саме до 28.10.2020 року, він є таким що припинив свою дію.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

За умовами пункту 7.5 Договору у разі закінчення/припинення дії цього Договору або при його розірванні орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт підприємству-балансоутримувачу у стані, не гіршому, ніж в якому перебував об`єкт на момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Пунктом 4.2.19. Договору також передбачено, що після припинення дії цього Договору орендар зобов`язаний протягом 3 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству-балансоутримувачу.

Однак, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем орендованого майна, підписання уповноваженими особами відповідного акту приймання-передачі, що свідчило б про повернення такого майна позивачу чи підприємству-балансоутримувачу. Наведені обставини сторонами під час розгляду справи не заперечувалися. Доказів на спростування факту неповернення орендованого майна відповідачем суду не надано.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог Департаменту про виселення Товариства з нежитлових приміщень загальною площею 49,70 кв.м. ( у т.ч. 1 поверх - 1,90 кв.м., 2 поверх - 2,3 кв.м., 3 - поверх - 45,50 кв.м.), розташоване за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 15-А.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову в повному обсязі.

Судовий збір позивача у розмірі 2 422,40 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Виселити Всеукраїнську громадську організацію "Товариство рятування на водах України" (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А) з нежитлових приміщень загальною площею 49,70 кв. (у т. ч. І поверх - 1,90 кв.м., 2 поверх - 2,3 кв.м., 3 поверх - 45,50 кв.м.), розташованих за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 15 літ. А.

3. Стягнути з Всеукраїнської громадської організації "Товариство рятування на водах України" (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А) на користь Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 10) суму судового збору у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

4. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 06.02.2026 року.

Суддя С. МОРОЗОВ